Справа № 369/9985/18
Провадження №2-к/369/4/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2018 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

cекретаря Головатюк В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за клопотанням ОСОБА_1 Логман оглу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню на підставі міжнародного договору -

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року заявник ОСОБА_1 Логман оглу звернувся до суду з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду. Свої вимоги мотивував тим, що постановою Хатаїнського районного суду м.Баку від 02 серпня 2017 року було задоволено позов ОСОБА_1 Логман оглу про розірвання шлюбу та залишення дітей з позивачем. Рішення суду набрало законної сили, у добровільному порядку не виконується.

Просив суд надати дозвіл на виконання постанови Хатаїнського районного суду м.Баку від 02 серпня 2017 року за позовом ОСОБА_1 Логман оглу проти ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та залишення дітей з позивачем.

У судове засідання представник ОСОБА_1 Логман оглу не зявивсь. Про час так місце розгляду справи повідомлений.

У судове засідання ОСОБА_2 не зявилась. Про час та місце розгляду справи повідомлялась, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Матеріали клопотання містять заяву ОСОБА_2 про погодження її з постановою Хатаїнського районного суду м.Баку від 02 серпня 2017 року.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, розяснивши права та обовязки щодо доказування, надавши час для їх подачі суду, дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_1 Логман оглу підлягає задоволенню з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено, що постановою Хатаїнського районного суду м.Баку від 02 серпня 2017 року задоволено позов ОСОБА_1 Логман оглу проти ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та залишення дітей з позивачем.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про міжнародне приватне право» норми вказаного закону застосовуються до питань щодо визнання та виконання в Україні рішень іноземних судів.

З огляду на вимоги ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Згідно з положеннями ст. 79 Закону України «Про нотаріат» нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус.

Відповідно до вимог ст. 390 ЦПК України рішення іноземного суду визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

За правилами ст. 3 Конвенції про визнання та приведення до виконання іноземних арбітражних рішень, підписаної Україною 29 грудня 1958 року, ратифікованої 10 жовтня 1960 року, яка вступила в силу 08 січня 1961 року, кожна держава, що домовляється, визнає арбітражні рішення як обовязкові, та виконує їх відповідно до процесуальних норм тієї території, де клопочеться про визнання та виконання таких рішень.

В п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.12.1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» зазначено, що розгляд судами клопотань про визнання і виконання рішень іноземних судів є особливою формою взаємної правової допомоги, яка надається Україною та іншими державами учасницями відповідних міжнародних договорів. Клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Відповідно до ч.1 ст.462 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

У відповідності до ст. 463 ЦПК України, рішення іноземного суду може бути пред'явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред'явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Визнання рішень судів Азербайджанської Республіки на території України проводиться на підставі Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, а також вироків у частині цивільного позову, укладеної в м.Мінськ 22 січня 1993 року.

Відповідно до ст. 51 даної Конвенції кожна з договірних сторін на умовах, передбачених цією конвенцією, визнає і виконує рішення установ юстиції по цивільних і семних справах, включаючи затверджені судом мирової угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобовязань.

З поданої постанови Хатаїнського районного суду м.Баку від 02 серпня 2017 року вбачається, що ОСОБА_2 повідомлялась про час та місце розгляду справи.

Рішення набуло чинності 05 січня 2018 року (підтвердження з перекладом).

Про наявність судового рішення ОСОБА_2 відомо та вона погоджується з ним, що підтверджується заявою відповідача, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3.

Оскільки відповідачка добровільно рішення не виконує, ОСОБА_1 Логман оглу звернувся із заявою про визнання та примусове виконання даного рішення на території України за місцем проживання відповідача.

Таким чином, оскільки постанова Хатаїнського районного суду м.Баку від 02 серпня 2017 року набрала законної сили, підлягає примусовому виконанню, строк предявлення його до виконання не закінчився, підстав для відмови у задоволенні клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, визначених ст. 468 ЦПК України, судом не встановлено, тому суд вважає, що зазначене клопотання підлягає задоволенню, а постанова Хатаїнського районного суду м.Баку від 02 серпня 2017 року - визнанню та примусовому виконанню.

Керуючись Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 грудня 1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», ст. 79 Закону України «Про нотаріат», п. 5 ч. 1 ст. 2, ст. 13, ч. 1 ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст.ст.462-467, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання ОСОБА_1 Логман оглу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню на підставі міжнародного договору задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України постанови Хатаїнського районного суду м.Баку (Азербайджанська Республіка) від 02 серпня 2017 року по справі №2(011)-7118/2017 за позовом ОСОБА_1 Логман оглу проти ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та залишення дітей з позивачем.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: