П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2018 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 263/13619/18

Номер провадження 22-ц/804/896/18

Донецький апеляційний суд у складі суддів Кочегарової Л.М., Попової С.А., Ткаченко Т.Б.,

сторони :

позивач - ОСОБА_1

позивач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 листопада 2018 року, у складі судді Ковтуненко В.О.,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування збитків у порядку регресу.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 листопада 2018 року позовну заяву повернуто позивачам.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність ухвали, просять її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначають, що на виконання вимог ухвали Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 жовтня 2018 року про залишення позовної заяви без руху, вони того ж дня усунули недоліки - оплатили судовий збір, а тому вважають, що ухвала про повернення позовної заяви порушує їх право на доступ до правосуддя.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, у встановлених ст.367 ЦПК України межах, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Зі справи вбачається, що в провадженні Жовтневого районного суду м.Маріуполя перебуває справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про вселення та усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування збитків у порядку регресу.

Зустрічна позовна заява зареєстрована в Жовтневому районному суді м. Маріуполя Донецької області 04 жовтня 2018 року.

Ухвалою суду від 04 жовтня 2018 року зустрічний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без руху у зв'язку з тим, що зустрічну заяву подано без додержання вимог процесуального законодавства і, зокрема, не додано документу, що підтверджує сплату судового збору. В ухвалі зазначено, що строк для усунення недоліків не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали (а.с.9).

Згідно матеріалів справи копію ухвали від 04 жовтня 2018 року про залишення зустрічного позову без руху отримано 08 жовтня 2018 року (а.с. 10).

Крім того, в матеріалах справи наявна квитанція на ім'я ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про оплату судового збору в розмірі 704,80 грн. за подачу до суду зустрічного позову у цій справі (а.с. 11).

Колегія суддів не може погодитися з законністю ухвали суду першої інстанції від 21 листопада 2018 року про повернення ОСОБА_1 і ОСОБА_2 зустрічної позовної заяви з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків.

Відповідно до положень ст.185 ЦПК України, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч.ч.1, 2 ст.185 ЦПК України).

Положення ст.185 ЦПК України щодо повернення заяви застосовується в тому випадку, коли особа в установлений строк не виконає вимоги ухвали про усунення недоліків.

Отже, за змістом наведених норм закону, повернення заяви з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали суду про усунення недоліків, можливо лише в тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, тобто ознайомилась з її змістом, але ухилилась від виконання вимог, вказаних в ухвалі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Вимоги до оформлення позовної заяви наведені у ст. 175 ЦПК України.

Частиною 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду закріплене у ст. 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням таким, наприклад, як передбачені законом строки давності, заходи забезпечення позову, нормативне регулювання процедури розгляду питання.

За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Висновок суду про невиконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху спростовується матеріалами справи та суперечить чинному законодавству, оскільки 04 жовтня 2018 року було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн., що підтверджується наявною квитанцією в матеріалах справи. Отже, висновок суду першої інстанції про те, що ухвала Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 жовтня 2018 року залишена позивачами без виконання, є необгрунтованим.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що неоплата судового збору в повному обсязі не перешкоджає розгляду справи по суті та вирішенню питання про розподіл судових витрат в порядку визначеному ст.141 ЦПК України.

Колегія суддів виходить з того, що статтею 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;3) невідповідність висновків суду обставинам справи;4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ураховуючи викладене, оскаржувана ухвала суду першої інстанції не може вважатись законною та обґрунтованою, оскільки суд безпідставно повернув зустрічну позовну заяву особам, які її подали, чим фактично позбавив права ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на розгляд їх позовних вимог у розумні строки, а судові процедури повинні бути справедливими для усіх учасників процесу, ніхто безпідставно не може бути позбавлений права на звернення до суду, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали суду від 21 листопада 2018 року, як такої, що не відповідає вимогам процесуального законодавства, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до положень частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При перегляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 і ОСОБА_2 апеляційний суд за аналогією враховує постанову Верховного Суду від 19 грудня 2018 року справа № 755/1887/17 провадження № 61-7750св18.

Керуючись п.6 ч.1 ст.374, ст.379 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 листопада 2018 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складення повного судового рішення 26 грудня 2018 року.

Судді: Л.М. Кочегарова

С.А.Попова

Т.Б.Ткаченко