Справа №752/3983/18
Провадження № 2/752/3604/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08.10.2018 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Якушко Т.А,,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження за участю сторін справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 104054,70 гривень, витрат на проведення експертизи в сумі 2000 гривень, витрат на правову допомогу в розмірі 12000 гривень та витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 05.12.2017 р. о 17 год. 40 хв в м.Києві на межі бульв.Дружби Народів та пр-ту Голосіївського відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хонда» д.н. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_4, та автомобіля НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди був визнаний ОСОБА_5 відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 29.01.2018 р.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншурас Груп» відповідно до Полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/2672628.

Ліміт відповідальності Страховика за договором становить 99000 гривень.

Відповідно до Звіту, складеного суб»єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 розмір матеріального збитку становить 203054,70 гривень, з яких 18305,18 величина втрати товарної вартості КТЗ. За послуги проведення оцінки позивач сплатила 2000 гривень.

Позивач зазначає, що Страховою компанією, де була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, сплачено страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності Страховика в сумі 99000 гривень.

На підставі положень ст.ст. 1167, 1187, 1188 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 104054,70 гривень, що становить різницю між розміром завданої шкоди та страховим відшкодуванням, витрат на проведення оцінки в сумі 2000 гривень з визначення вартості матеріального збитку, а також судові витрати, які вона понесла в зв»язку з необхідністю врегулювання спору в судовому порядку.

Представник позивача в ході судового розгляду підтримала позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просила його задовольнити, посилаючись на те, що внаслідок настання з вини відповідача дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень. Страховою компанією, де була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача було сплачено страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності Страховика, в зв»язку з чим відповідач повинен відшкодувати різницю між сумою матеріального збитку та сплаченого страхового відшкодування.

Представник відповідача в ході судового розгляду визнав позов частково, посилаючись на те, що відшкодуванню підлягає сума в розмірі 54426,60 гривень та витрати по платі судового збору, пропорційно до задоволених вимог. В своїх запереченнях представник відповідача посилався на те, що витрати на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу позивача становлять з врахуванням ПДВ 153426,60 гривень. Звіт, який наданий в якості доказу на підтвердження розміру збитків, на думку представника відповідача не є об»єктивним, оскільки оцінювач здійснив нарахування втрати товарної вартості автомобіля, яка в даному випадку відповідно до Методики не підлягала нарахуванню

Крім того, представник відповідача вважав необґрунтованим і не доведеними вимоги позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу, оскільки особа, яка надавала таку допомогу не є адвокатом, а тому зазначені витрати не підлягають відшкодуванню.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.12.2017 р. о 17 год. 40 хв в м.Києві на межі бульв.Дружби Народів та пр-ту Голосіївського відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хонда» д.н. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_4, та автомобіля НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль НОМЕР_1, що належить позивачу.

Винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди був визнаний ОСОБА_5 відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 29.01.2018 р.

В силу ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто, наявність вини в діях відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншурас Груп» відповідно до Полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/2672628.

Ліміт відповідальності Страховика за договором становить 100000 гривень.

Франшиза за Договором складає 2% від страхової суми, а саме 1000 гривень.

Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з роз»ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов»язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом.

Відповідно до положень ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов»язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов?язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з ст. 22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах

страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у

встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну

внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну

третьої особи.

У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються

витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу

з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому

законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень,

зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок

дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з

місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того

власника чи законного користувача транспортного засобу, який

керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної

пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо

транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на

стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію

транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст.29 Закону).

Звертаючись до суду позивач на підтвердження розміру матеріальної шкоди надає Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля НОМЕР_1 № 797/12-17 від 19.12.2017 р., відповідно до якого розмір матеріального збитку становить 203054,70 гривень.

Крім того, оцінювачем визначена величина втрати товарної вартості автомобіля «Ауді» внаслідок його пошкодження, що становить 18305,18 гривень.

Однак, відповідно до Акту прийому-передачі наданих послуг № 17122839 від 22.02.2018 р., складеного між ТОВ «Ауді-Центр Київ» та ОСОБА_3 розмір витрат, які позивач поніс на відновлення пошкодженого транспортного засобу, становить з врахуванням ПДВ 153426,60 гривень.

Як встановлено судом, Страховою компанією, де була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, сплачено на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 99000 гривень.

З огляду на викладене, з відповідача на підставі положень ст.ст. 1192, 1194 ЦК України, підлягає стягненню різниця між розміром фактичних витрат, які позивач поніс на відновлення пошкодженого майна, та розміром страхового відшкодування, тобто сума в розмірі 54426,60 гривень.

Під втратою товарної вартості розуміється зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з'єднань і захисних властивостей покриттів саме унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження і подальшого його ремонту (Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів від 24 листопада 2003 року)

Відповідно до положень зазначеної Методики нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

З огляду на перелік ремонтних робіт, які були проведені для відновлення пошкодженого транспортного засобу, суд вважає, що в даному випадку підлягає стягненню з відповідача на користь позивача втрата товарної вартості, яка складає відповідно до Звіту № 797/12-17 18305,18 гривень.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_3 щодо стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди частково.

На підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору, пропорційно до задоволених вимог.

Однак, не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо відшкодування витрат на правову допомогу, оскільки в порушення вимог ст.ст. 133, 137 ЦПК України позивачем не надано детальний опис робіт, які входили до складу правничої допомоги, не надано підтвердження, що особа, яка її надавала, є адвокатом, доказів на підтвердження понесених фактичних витрат.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 274-279, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь ОСОБА_3 АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_3) витрати на проведення відновлювального ремонту в розмірі 54426 (п»ятдесят чотири тисячі чотириста двадцять шість) гривень 60 копійок, витрати по втраті товарної вартості транспортного засобу 18305 (вісімнадцять тисяч триста п»ять) гривень 18 копійок, судовий збір в сумі 690 (шістсот дев»яносто) гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя