Придніпровський районний суд м.Черкаси

Справа № 711/4152/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

27 грудня 2018 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Семиволос І.М.,

за участю представника

позивача за довіреністю ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання договору іпотеки припиненим, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом (в подальшому уточнений в редакції від 03.05.2018р.) до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання договору іпотеки припиненим. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 10.06.2009р. приватним нотаріусом ОСОБА_4 посвідчено договір іпотеки між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який зареєстрований за №2158.

Відповідно до п.1.1 договору іпотеки, іпотека забезпечує всі вимоги іпотекодержателя, як кредитора за умовами договору про надання позики. Відповідно до п.2.1 договору іпотеки, в іпотеку було передано однокімнатну квартиру №8, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Ватутіна, 245, що належить позивачеві на праві приватної власності.

За п.п. 3.1.5 та 3.1.6 договору іпотекодавець набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі неповернення позивачем позики. Пунктом 5 договору визначено, що цей договір вважається укладеним не з моменту його підписання та нотаріального посвідчення, а з моменту фактичної передачі грошей ОСОБА_2

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.01.2018 року (справа №711/6665/17) встановленого, що ОСОБА_3 (іпотекодержателем та позикодавцем) не було передано ОСОБА_2 (іпотекодавцеві та позичальниці) позики, в зв»язку з чим у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 було відмовлено.

Таким чином, судовим рішенням встановлено, що договір позики є неукладеним, дане рішення набрало законної сили. Подальше обтяження майна позивача іпотекою за відсутності зобов»язання, яке ця іпотека забезпечувала, порушує права позивача. Позивач також вказує на те, що відповідач достеменно знаючи про судове рішення від 16.01.2018 року, не вчиняє жодних дій по припиненню іпотеки, яка забезпечує неіснуюче зобов»язання (позику).

Посилаючись на ст.ст. 1046, 1047 ч.2, 14, 13, 3 ЦК України, ст.ст. 3,17 ЗУ «Про іпотеку», правові позиції ВСУ від 08.02.2017р. (справа 6-2560цс16), п.5 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, позивач просить суд, - визнати договір іпотеки, укладений 10.06.2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за №2158, - припиненим, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати 704грн. 80коп.

Ухвалою суду від 12.07.2018 року відкрито, прийнято до провадження справу та призначено її за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 04.10.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з»явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки не заперечувала.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в редакції від 03.05.2018 року з врахуванням заяви від 04.10.2018 року та просив задовольнити. Зазначив, що судове рішення від 16.01.2018 року на час розгляду справи є таким, що набрало законної сили. Наявне обтяження за договором іпотеки порушує права позивача щодо вільного користування та розпорядження майном.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з»явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомив. Відзив на позов та докази в обґрунтування заперечень проти позову, не надані.

В судове засідання не з»явилась третя особа приватний нотаріус ОСОБА_4, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Письмові пояснення по суті позову не надані. Надана заява про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що 10.06.2009р. приватним нотаріусом ОСОБА_4 посвідчено договір іпотеки між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який зареєстрований за №2158. За договором забезпечуються всі вимоги іпотеко держателя ОСОБА_3, як кредитора за умовами договору про надання позики, укладеного між ним та ОСОБА_2 (іпотекодавцем). За умовами договору заставодавець зобов»язаний іпотеко держателю не пізніше 10.06.2010 року повернути позику у розмірі 107000грн., сплатити штрафи та пені у розмірі і у випадках, передбачених договором про надання позики та цим договором, з врахуванням змін та доповнень до договору про надання позики та цього договору, якщо такі будуть прийняті. Предметом застави є однокімнатна квартира №8, що по вул. Ватутіна (на даний час вул. Гетьмана Сагайдачного), 245 в м. Черкаси (п.2.1 договору).

Квартира належить на праві власності ОСОБА_2, що підтверджується даними договору та витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого КП «ЧООБТІ» від 02.06.2009 року за №22899288.

Відповідно до п.1.1 договору іпотеки, іпотека забезпечує всі вимоги іпотекодержателя, як кредитора за умовами договору про надання позики.

За п.п. 3.1.5 та 3.1.6 договору іпотекодавець набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі неповернення позивачем позики.

На час розгляду справи встановлено, що 10.06.2009 року приватним нотаріусом ОСОБА_4 у зв»язку з посвідченням договору іпотеки від 10.06.2009 року, накладено заборону відчуження зазначеної у договорі квартири №8, що по вул. Ватутіна, 245 в м. Черкаси до припинення чи розірвання даного договору, про що здійснена реєстрація за №2159.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.01.2018 року (справа №711/6665/17) встановленого, що ОСОБА_3 (іпотекодержателем та позикодавцем) не було передано ОСОБА_2 (іпотекодавцеві та позичальниці) позики в розмірі 107000грн., що в еквіваленті становить 10000євро, в зв»язку з чим у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики від 10.06.2009 року, відмовлено. Зокрема, встановлено, що ОСОБА_3 не доведено факту передачі ним ОСОБА_2 грошових коштів. Дане судове рішення набрало законної сили.

26.04.2018 року ОСОБА_2 письмово звернулася до ОСОБА_3 щодо спільного звернення до нотаріуса та укладення, нотаріального посвідчення угоди про припинення договору позики та договору іпотеки, що підтверджується листом від 23.04.2018 року та фіскальним чеком через Укрпошту. Між тим, добровільно сторони не дійшли згоди щодо припинення поговору іпотеки від 10.06.2009 року.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК УКраїни).

Способи захисту визначені статтею 16 ЦК України. Зокрема, за п.7 ч.2 ст. 16 ЦК визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Як передбачено статтею 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою є вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 3 ч.ч. 4, 5 Закону України «Про іпотеку» іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобовязання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Підстави припинення іпотеки визначено статтею 17 Закону України «Про іпотеку». Зокрема, іпотека припиняється у разі припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

За висновками Верховного Суду України від 08.02.2017 року (справа №6-2560цс16) іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Як передбачено п.п.5.1 п.5 глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ 22.02.20-12 року №296/5, зареєстрованого в МЮУ 22.02.2012 року за №282/20595, - нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв'язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, після припинення договору іпотеки у зв'язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п'ятирічного строку з часу відкриття спадщини на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Якщо заборону знімає нотаріус, який її не накладав, він направляє за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладання заборони, повідомлення про зняття заборони.

Крім того, положення щодо припинення обтяжень передбачені Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», враховуючи, що відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленом законом порядку.

Статтями 317, 319 ЦК України встановлено, що позивачеві як власнику належить, зокрема, право розпорядження майном, раніше переданим в іпотеку.

Таким чином, з»ясувавши обставини та дослідивши наявні докази, судом встановлено, що станом на час розгляду справи, зобов»язання щодо повернення грошових коштів за основним договором договором позики від 10.06.2009 року між сторонами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутнє, враховуючи рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.01.2018 року (справа №711/6665/17). Бездіяльність відповідача, як іпотекодержателя щодо неподачі заяви, неукладання угоди про припинення договору іпотеки, порушує законне право власності ОСОБА_2 щодо користування та розпорядження нерухомим майном квартирою №8, що по вул. Ватутіна (на даний час вул. Гетьмана Сагайдачного), 245 в м. Черкаси та суперечить інтересам позивача. Крім того, позивач через свого представника звертався до відповідача із листом від 23.04.2018 року із пропозицією звернутися у визначений час та дату до нотаріуса щодо укладення та посвідчення нотаріусом угоди про припинення договору іпотеки, але вказана пропозиція залишена відповідачем без відповіді.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають до задоволення у спосіб, що не суперечить нормам цивільного законодавства та поновить порушене право власності позивача, оскільки відсутнє зобов»язання ОСОБА_2 за договором позики щодо повернення грошових коштів ОСОБА_3, а відповідно іпотеку слід вважати припиненою, оскільки вона є похідною від основного зобов»яання.

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, необхідно з відповідача стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 704грн. 80коп. який сплачений при подачі позову відповідно до квитанції від 23.05.2018 року.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 3, 15, 16, 13, 14, 317, 319, 627 ЦК України, ЗУ «Про іпотеку», ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердж. наказом МЮУ 22.02.20-12 року №296/5, ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 265, 268, 273, 274, 277, 279, 280-284 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати договір іпотеки, укладений 10 червня 2009 року між ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання, зазначене в позовній заяві: АДРЕСА_1) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1), який зареєстрований приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального кругу ОСОБА_4 (місцезнаходження: вул. Університетська, буд. 33, м.Черкаси) за № 2158, - припиненим.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання, зазначене в позовній заяві: АДРЕСА_1) судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 11 січня 2019 року.

Головуючий: ОСОБА_5