Номер справи 220/455/18
Номер провадження № 2/220/279/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Яненко Г.М.,

при секретарі - Черняєвій С.П.,

представника відповідача в режимі відеоконференції ОСОБА_1,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Укртелеком», про стягнення заборгованості по заробітній платі (премії, тощо) та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до відповідача ПАТ «Укртелеком», про стягнення заборгованості по заробітній платі (премії, тощо) та моральної шкоди.

Вимоги позивача мотивовано тим, що у зв'язку з порушенням відповідачем вимог з проведення повного розрахунку при звільненні позивача з роботи, у ПАТ «Укртелеком» виникла заборгованість з заробітної плати, її індексації та інших виплат (премії, тощо) перед ОСОБА_2.

Зважаючи на непроведення розрахунку в повному обсязі, як це передбачено ст. 116 КЗпП України, для відповідача настає відповідальність на підставі ст. 117 КЗпП.

Даний факт, на думку позивача, свідчить про порушення відповідачем ст. 43 Конституції України (кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Крім того, згідно позовної заяви, позивач вказав на зменшення розміру виплат проведених під час звільнення у звітності до Пенсійного Фонду України, тим самим позбавивши позивача можливості на отримання значно більшої суми допомоги держави з безробіття.

За таких обставин позивачеві було завдано матеріальної шкоди, що істотно погіршило його соціальне становище та вплинуло на рівень життя.

Позивач визначив, що суд має повноваження і всі необхідні правові складові для застосування ст. 117 КЗпП, а також визначення достовірного розміру середнього заробітку вважав за необхідне провести експертне дослідження.

Власного розрахунку заборгованості до позовної заяви долучено не було.

Відтак позивач просив «Стягнути на підставі ст. 117 КЗпП з відповідача на його користь заборгованість заробітної плати, її індексації та інших виплат (премії, тощо) у зв'язку з порушенням вимог з проведення повного розрахунку при звільненні, а також моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.», і судові витрати.

Через недотримання приписів ст.ст.175,177 ЦПК України, позовну заяву було залишено без руху.

Пізніше, у своєму клопотанні від 16 квітня 2018 року про витребування доказів, позивач також звернув увагу суду на незастосування відповідачем при нарахуванні заробітньої плати Угоди на 2017-2019 року від 07.03.2017 року, укладеної між спілкою працівників зв'язку України та Національною комісією, що здійснює регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, в частині оплати праці, преміювання, надбавок тощо, а саме Додаток № 3 «Коефіцієнти співвідношень окладів професіоналів та фахівців підприємств...», з якого вбачається, що з 17 року відповідач повинен був при визначенні та оплаті позивачеві лише посадового застосовувати коефіцієнт 2,95-3,09 до посадового окладу робітника 1-го розряду 1600,00 грн.

Крім іншого, 03 травня 2018 року позивачем заявлено клопотання про призначення експертизи, на вирішення якої вважав за необхідне поставити питання щодо розміру його заробітньої плати із застосуванням Угоди на 2017-2019 року від 07.03.2017 року, укладеної між профспілкою працівників зв'язку України та Національною комісією, що здійснює регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, в частині оплати праці, преміювання, надбавок тощо, а саме Додатка № 3 «Коефіцієнти співвідношень окладів професіоналів та фахівців підприємств...».

У відзиві на позов та усних поясненнях представника, даних в засіданні в режимі відеоконференції, відповідач проти позову заперечив, посилаючись на нарахування та виплату позивачеві заробітньої плати відповідно до норм чинного законодавства своєчасно та без будь-яких порушень. Одночасно звернув увагу суду на те, що ПАТ "Укртелеком" не є підприємством, на яке пощирюється дія угоди на 2017-2019 року від 07.03.2017 року, укладеної між профспілкою працівників зв'язку України та Національною комісією, що здійснює регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, а тому підстав для визначення розміру заробітньої плати із її застосуванням не було а ні на час звільнення позивача а ні на час розгляду справи в суді.

За клопотанням позивача, ухвалою від 02 липня 2018 року судом витребувано докази у справі, а ухвалою від 30 липня 2018 у справі призначено експертизу та провадження у справі зупинено. При цьому, обов'язок по оплаті експертного дослідження покладено на позивача.

Ухвала про призначення експертизи окремо від судового рішення в порядку ст. 353 ЦПК України оскаржена не була. Зміст визначених судом питань а також свого обов'язку по оплаті експертного дослідження позивач не оспорював.

На вимогу експерта, відповідачем надано усі необхідні документи для експертного дослідження.

В той же час, направлений на адресу позивача рахунок на оплату №2192 від 11 вересня 2018 року, залишений позивачем без відповіді та задоволення.

У розпорядче судове засідання призначене для вирішення питання оплати ексертного дослідження та погодження проведення експертизи у більш тривалі строки, учасники справи не з'явились, своєї позиції з приводу порушених експертом питань не висловили.

Через непроведення оплати експертного дослідження, матеріали справи були повернуті на адресу суду без проведення експертизи.

Після повернення матеріалів справи, провадження у справі поновлено та призначено до розгляду в судовому засіданні на 27 грудня 2018 року.

В судове засідання, повідомлений про дату та місце розгляду належним чином позивач не зявився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. У клопотанні також наведено розрахунок невиплаченої заробітньої плати, виконаний за твердженням позивача «фахівцями» та за яким загальна сума заборгованості складає 99176,76 грн.

Доказів направлення другого примірника клопотання з розрахунком на адресу відповідача, а також коли, де, ким (ім'я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі був проведений розрахунок, питання, що були поставлені фахівцю, які матеріали фахівець використав, його попередження (обізнаність) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, у клопотанні позивача не зазначено.

З огляду на недотримання приписів процесуальних норм, в усних поясненях представник відповідача просив визнати розрахунок надаий позивачем недопустимим доказом.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи у т.ч. надані в попередніх засіданнях судом встановлено.

03.11.2016 року, відповідно до наказу Дніпровської філії ПАТ «Укртелеком» № 1735/вк від 02.11.2016 року, ОСОБА_2 був прийнятий на роботу, на посаду провідного спеціаліста з продажів та обслуговування Центру обслуговування абонентів №39 смт. Велика Новосілка відділу продажів масового сегменту Департаменту розвитку масового сигменту з посадовим окладом 3900 грн. (а.с.24).

Наказами Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» «Про підвищення посадових окладів працівникам Дніпровського макрорегіону ПАТ «Укртелеком», позивачеві було здійснено підвищення основної заробітної плати (посадового окладу), а саме:

- з 29 грудня 2016 року на 10 грн. (наказ від 29.12.2016 р. № 534/ОП);

- з 28 лютого 2017 року згідно наказу від 24.02.2017р. № 115-ОП посадовий оклад визначено до 3920 грн.;

- з 28 квітня 2017 року посадовий оклад підвищено ще на 10 грн.(наказ від 26.04.2017р. № 272/ОП);

- з 29 червня 2017 року було підвищено посадовий оклад на 10 грн., про що свідчить наказ від 21.06.2017р. № 427/ОП;

- згідно з наказом від 30.06.2017 р. № 458/ОП, з 3 липня 2017 року посадовий оклад визначено в розмірі 4320;

- з 29 вересня 2017 року було підвищено посадовий оклад на 10 грн., відповідно до наказу від 28.09.2017р. № 726/ОП.

Копії витягів із наказів додані до матеріалів справи (а.с.26-37).

Наказом від 29 листопада 2017 року № 1549/вк на підставі ст. 36 КЗпП України ОСОБА_2 було звільнено.

Як вбачається зрозрахункових листків, архівної відомості№1 за період з листопада 2016 року по листопад 2017 року ОСОБА_2 виплачено 76764,74 грн.

За твердженням позивача, з урахуванням угоди на 2017-2019 року від 07.03.2017 року, укладеної між профспілкою працівників зв'язку України та Національною комісією, що здійснює регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, його посадовий оклад за відповідний період з листопада 2016 року по листопад 2017 року повинен становити 4720 грн. а не розмір окладу встановлений в наведених вище внутрішніх наказах ПАТ "Укртелеком", тобто заборгованість по окладу становить 11 378,34 грн. та додатково повинні були виплачуватись 30% премії в сумі 1416 грн. в наслідок недоплати якої виникла заборгованість в сумі 4949 грн.

Несвоєчасна та не в повному обсязі виплата заробітньої плати, на думку позивача покладає на відповідача обов'язок, крім іншого, нарахування та виплати середньоїмісячної заробітньої плати за період прострочення з грудня 2017 року по грудень 2018 року, яка становить 78891,30 грн. та стало підставою для звернення до суду за захистом своїх невизнаних та порушених прав.

Фактів, що встановлюють невідповідність наказів ПАТ "Укртелеком" про визначення посадових окладів Угоді на 2017-2019 року від 07.03.2017 року, укладеної між профспілкою працівників зв'язку України та Національною комісією, що здійснює регулювання у сфері зв'язку та інформатизації,позивачем не зазначено.

З'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи учасників, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

В статті 94 КЗпП України дано визначення, згідно з яким, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Аналогічне визначення заробітної плати міститься й у статті 1 Закону України «Про оплату праці».

Стаття 2 Закону України «Про оплату праці» у свою чергу визначає таку структуру заробітної плати: основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Приписами статті 95 Кодексу законів про працю України передбачено, що заробітна підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.Обєктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і не має разового характеру (норма статті 2 Закону України « Про індексацію грошових населення»).

Структуру заробітної плати визначено у статті 2 Закону № 108/95-ВР, якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних компенсаційних виплат.Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за і успіхи та винахідливість і за особливі умови праці.

З огляду на положення ч. 1 ст. 21 КЗпП України розмір заробітної плати є однією з істотних умов праці (трудового договору).

Суми виплат, повязаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до фонду додаткової плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004 року № 5. Таким чином, індексація входить до структури заробітної плати та визначається як додаткова заробітна плата.

Згідно із ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від "1991 року № 1282-ХІІ (далі - Закон № 1282 -XII) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Статтями 4 та 6 Закону № 1282 -XII передбачено підстави для проведення індексації грошових доходів та державні гарантії підвищення грошових доходів населення у звязку із зростанням цін, а також повноваження Кабінету Міністрів України на визначення Порядку ення індексації грошових доходів населення.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії, індексацію доходів населення, яка встановлюється задля підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що згідно ст. 19 цього Закону, є обов'язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року IВ78 (далі - Порядок № 1078).

Абзацом 1 пункту 5 Порядку № 1078 передбачено, що у разі підвищення тарифних (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про обовязкове державне соціальне страхування визначених у пункті 2 цього Порядку, індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. При цьому, сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

З метою посилення соціального захисту працівників галузі звязку, які перебувають у сфері дії Сторін, що підписали Угоду, і включає зобовязання Сторін, які спрямовані на створення умов для підвищення ефективності роботи підприємства, віднесеного до сфери управління Представника власника (далі - Підприємство), реалізації на цій основі трудових, соціально-економічних прав та гарантій працівників Підприємства, між Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері звязку та інформатизації (далі - Представник власника) - з однієї сторони і Профспілкою працівників звязку України (далі - Профспілка звязку) - з другої сторони (далі - Сторони) 07 березня 2017 року укладено Угоду.

Угода є правочином, який регулює трудові відносини та забезпечує соціально-економічний захист працівників Підприємства, умови якого обовязкові для Підприємства (п.1.2 Угоди).

Згідно з п.2 Угоди, сфера її дії поширюється на всіх працівників, прийнятих на умовах найму на Підприємство (незалежно від форми трудового договору), а також на працівників, які працюють на виборних та штатних посадах у профспілкових організаціях, що входять до Профспілки звязку з числа працівників Підприємства.

Положення, норми і умови Угоди діють безпосередньо на Підприємстві (незалежно від форм власності).

Статтею 76 ЦПК України надано визначення, згідно з яким, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються у т.ч. письмовими доказами.

В силу ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст. 82 ЦПК України).

Статтею 84 ЦПК України передбачено право учасника справи заявляти клопотання про витребування доказів, за умови, що такий доказ не може бути поданий самостійно або існують труднощі з його отриманням.

Письмовими доказами у відповідності до ст. 95 ЦПК України, є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

За приписами ч.2 ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Пунктом 5 ст. 177 ЦПК України на позивача покладено обов'язок додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до ч.1 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань (ч.2 ст.102 ЦПК України).

За змістом ч.3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Висновок експерта, в силу ч.4 ст. 102 ЦПК України, викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

В порядку ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов'язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

За змістом п. 3 Постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни від31.03.1995року,№ 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" - „Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб ". Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

В пункті 5 цієї постанови роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В пункті 9 Постанови визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ст.23ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" від 15.05.2008 року та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" від 08.04.2010 року наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Доказів на підтвердження порушення роботодавцем законодавства про оплату праці, неотримання усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, приналежність ПАТ "Укртелеком" до сфери управління Національної комісієї, що здійснює державне регулювання у сфері звязку та інформатизації, від-так обов'язку застосування угоди на 2017-2019 року від 07.03.2017 року, укладеної між профспілкою працівників зв'язку України та Національною комісією, що здійснює регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, невідповідності наказів про визначення посадових окладів вказаній угоді, тощо, позивачем не зазначено.

Своїм правом на витребування таких доказів, скасування наказів про визначення посадових окладів у зв'язку з їх невідповідністю угоді, проведення експертного дослідження, інш., позивач не скористався.

Не зазначено позивачем і жодних доказів, які підтверджують моральні страждання, як то звернення по медичну допомогу, порушення звичного способу життя, пригнічений стан.

З урахуванням наведеного, за відсутності доказів на підтвердження позовних вимог, у т.ч. й доказів порушення відповідачем законодавства про оплату праці, в задоволенні позову слід відмовити

На підставі викладеного, ст.ст. 15, 21, 57, 61, 106, 107 КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», керуючись ст.ст. ст.ст. 12, 13, 81,82,84, 265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 04 січня 2019 року.

Суддя Г.М. Яненко