КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи № 755/5550/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/4781/2018

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.

при секретарі - Слободяник Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 01 листопада 2018 року, постановлену під головуванням судді Гончарука В.П., по справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Макаренка Сергія Володимировича про закінчення виконавчого провадження, заінтересована особа ОСОБА_4, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив:

- визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Дніпровського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Макаренка С.В. від 27 лютого 2018 року про закінчення виконавчого провадження №54266752;

- зобов'язати головного державного виконавця Дніпровського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Макаренка С.В. вжити передбачені законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання виконавчого листа №755/9484/16, виданого 10 березня 2017 року Дніпровським районним судом міста Києва про зобов'язання ОСОБА_4 привести за власний рахунок систему санітарно-технічного обладнання квартири АДРЕСА_1 до попереднього перед плануванням стану - відповідно до поверхневого плану квартири;

- зобов'язати головного державного виконавця Дніпровського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Макаренка С.В. повідомити заявника про виконання ухвали суду не пізніше ніж у десятиденний строк з дня одержання ухвали суду.

На обґрунтування скарги зазначив, що оскаржувана постанова державного виконавця є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права і головний державний виконавець Дніпровського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Макаренко С.В. діяв всупереч положенням Конституції України та Закону України «Про виконавче провадження», не вжив усіх необхідних дій щодо виконання рішення суду. Вказував, що державним виконавцем у постанові про закінчення виконавчого провадження №54266752 від 27 лютого 2018 року невірно викладено обставини, оскільки виконавчий лист №755/9484/16 від 10 березня 2017 року було видано Дніпровським районним судом міста Києва, а не Апеляційним судом міста Києва, як зазначив державний виконавець. Крім цього, в повідомленні до Дніпровського УП ГУНП України в місті Києві від 27 лютого 2018 року про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, головним державним виконавцем Дніпровського РВДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Макаренком С.В. викладено обставини, які не мають ніякого відношення до зазначеного виконавчого листа, що робить неможливим притягнення боржника ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 382 КК України. (а.с.1-5)

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01 листопада 2018 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Дніпровського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Макаренко С.В. відмовлено. (а.с.59-61)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків обставинам справи, незаконність та необґрунтованість ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 01 листопада 2018 року, просив її скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу. На обґрунтування скарги зазначив, що суд першої інстанції не врахував обставин та доказів, які викладені на обґрунтування скарги та дійшов помилкового висновку про відмову в її задоволенні. Вказував, що головним державним виконавцем Дніпровського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Макаренко С.В. не було виконано ухвали суду щодо надання копії матеріалів виконавчого провадження №54266752, а тому судом безпідставно зазначено, що на боржника ОСОБА_4 державним виконавцем накладалися штрафи за невиконання рішення суду.(а.с.63-68)

В судовому засіданні ОСОБА_1, його представник - адвокат ОСОБА_5 підтримали скаргу і просили її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. Головний державний виконавець Дніпровського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Макаренко С.В. був сповіщений врученням повістки та засобами зв'язку із забезпеченням фіксації такого повідомлення. Заінтересована особа ОСОБА_4 був сповіщений врученням повістки під особистий підпис. (а.с. 90-95)

Зважаючи на вимоги ч. 9 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 31 січня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено, визнано незаконним та скасовано дозвіл Головного управління містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на перепланування квартири АДРЕСА_2 від 24 травня 2011 року №5659/0/07-3/008/11, зобов'язано ОСОБА_4 привести за власний рахунок систему санітарно-технічного обладнання квартири АДРЕСА_2 до попереднього перед плануванням стану - відповідно до поверхового плану квартири, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати - 551,20 грн. (а.с.8-14)

На виконання зазначеного рішення 10 березня 2017 року було видано виконавчий лист №755/9484/16, який перебував на виконанні у Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби міста КиївГоловного територіального управління юстиції у місті Києві.

27 лютого 2018 року головний державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Макаренко С.В. направив до Дніпровського УП ГУНП України в місті Києві повідомлення, в якому просив порушити кримінальну справу щодо ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

За змістом даного повідомлення державний виконавець зазначив, що на примусовому виконанні у Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходиться виконавче провадження № 542667752 з примусового виконання виконавчого листа №755/9484/16 від 10 березня 2017 року виданий Апеляційним судом м. Києва, про зобов'язання ОСОБА_4 привести за власний рахунок систему санітарно-технічного обладнання АДРЕСА_3 до попереднього перед переплануванням стану - відповідно до поверхневого плану квартири.

Станом на 27 лютого 2018 року рішення боржником не виконано, про причини виконання Відділ не повідомлено. (а.с.16-17)

27 лютого 2018 року головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста КиївГоловного територіального управління юстиції у місті Києві Макаренком С.В. у виконавчому провадженні № 54266752 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, яка мотивована тим, що боржником рішення суду не виконано, на вимоги державного виконавця боржник не реагує, про причини невиконання рішення суду не повідомляє. Державним виконавцем на боржника накладено штрафи за невиконання рішення суду. В порядку ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем до Дніпровського УП ГКНП України в м. Києві направлено повідомлення про порушення кримінального провадження проти боржника за невиконання рішення суду та законних вимог державного виконавця. (а.с.6)

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1, суд першої інстанції дійшов висновку, що дії головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Макаренко С.В. при винесені оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження від 27 лютого 2018 року відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження» в тому числі і ст. 63 даного Закону. Обставини на які посилається представник скаржника та скаржник, що в оскаржуваній постанові міститься неточності, а саме не вірно вказано хто видав виконавчий лист, а також в повідомлені про притягнення особи до кримінальної відповідальності зазначені обставини, що не відповідають матеріалам справи не можуть бути підставою щодо визнання дій суб'єкта оскарження неправомірними.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погодилася з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно ч. 1 ст. 5. Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

У відповідності до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 14 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Для проведення виконавчих дій виконавець за потреби залучає понятих, працівників поліції, представників органів опіки і піклування, інших органів та установ у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини першої та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Також згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надісланопостанову провідкриття виконавчогопровадження заадресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

У відповідності до вимог ч.ч. 1-3 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження..

Крім того, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення..

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За змістом пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року №14 у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Складовою частиною доступу до суду є право на виконання судового рішення, винесеного на користь особи.

Європейський Суд наголошує, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує &q?бі;право на суд&quст;, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду (див. рішення у справі &q?ав;Філіс проти Греції&q?о ; (Philis v. Greece) (N 1) від 27 серпня 1991 року, серія А, N 209, с. 20, п. 59). Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію (див., mutatis mutandis, рішення у справі &q?ог;Голдер проти Сполученого Королівства&quра; (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року, серія А, N 18, с. 16 - 18, п. 34 - 36). Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина &qu ;судового розгляду&q?ко;. До того ж Суд уже прийняв цей принцип у справах щодо тривалості судового провадження (див. останні рішення у справах &q?д ;Ді Педе проти Італії&q? у; (Di Pede v. Italy) та &q?ов;Заппія проти Італії&q?ст; (Zappia v. Italy) від 26 вересня 1996 року, Reports of Judgments and Decisions 1996-IV, c. 1383 - 1384, п. 20 - 24 та с. 1410 - 1411, п. 16 - 20 відповідно) (див. п. 40 Рішення Справа &qu19;Горнсбі проти Греції&qu84; (Case of Hornsby v. Greece) Страсбург, 19 березня 1997 року).

Цих вимог законодавства суд першої інстанції не дотримав.

В матеріалах справи відсутні будь-які дані, що заявнику (стягувачу) та/або боржнику направлялися копії постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, листів з вимогою державного виконавця виконати рішення суду і про отримання таких боржником, складення державним виконавцем актів щодо проведеної перевірки виконання рішення суду боржником.

Також, суду не надано доказів, на підтвердження того, чи було стягнуто з боржника виконавчий збір та штрафи за невиконання рішення суду і які дії вчинялись державним виконавцем для виконання рішення суду, зокрема в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 551,20 грн., що в цій частині, на переконання колегії суддів, може бути виконано і без участі боржника.

Запити районного суду (за клопотанням сторони заявника) щодо надання до суду належно завірених копій матеріалів виконавчого провадження Дніпровським РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві отримані про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, проте відповідні матеріали до суду виконавчою службою не надані.(а.с. 23, 29-31, 34, 36, 47-49)

З огляду на положення частин 4 і 7 ст. 81 ЦПК України, ч. 3 ст. 367, ч. 2 ст. 450, ч. 3 ст. 451 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що виконавчою службою не спростовані доводи заявника щодо неправомірності дій і бездіяльності державного виконавця та останнім не доведено, що оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця. При цьому право заявника на виконання набравшого законної сили рішення суду ухваленого на користь заявника, колегія суддів визнала порушеним.

Обґрунтовуючи повідомлення про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за невиконання набравшого законної сили рішення суду, головний державний виконавець Макаренко С.В. зазначив, що боржник своїми діями фактично перешкоджає виконанню судового рішення, що проявляється в прямому умислі посадових осіб боржника, а саме, що відкриваючи новий рахунок, боржник не тільки усвідомлював небезпечний характер даних дій, передбачав недотримання ним законодавства, а й цілеспрямовано здійснював дані дії з метою уникнення списання грошових коштів зі старих рахунків на погашення заборгованості та фактично своїми діями підтвердив свідоме небажання виконувати накази Господарського суду міста Києва, що складає суб'єктивну сторону злочину, передбаченого ст.. 382 КК України.(а.с. 16-17)

Вищевказані обставини, які зазначені державним виконавцем у повідомленні начальнику Дніпровського УП ГУНП України в місті Києві, не узгоджуються із матеріалами справи за якими відсутні докази вчинення таких дій боржником ОСОБА_4 у цій справі та виключають відповідальність особи за дії, які особа не вчиняла. При цьому оскаржувана постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, обґрунтована саме повідомленням про порушення кримінального провадження проти боржника.

Тому доводи апелянта щодо неправомірності вищевказаних дій державного виконавця колегія суддів визнала обґрунтованими.

Таким чином, постанова головного державного виконавця Дніпровського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Макаренка С.В. від 27 лютого 2018 року про закінчення виконавчого провадження №54266752 не може бути визнана законною, підлягає скасуванню із зобов'язанням державного виконавця Дніпровського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києвіпоновити вказане виконавче провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Дніпровського районного суду міста Києва від 01 листопада 2018 року підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про часткове задоволення скарги на постанову державного виконавця.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їхвідхилила.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 01 листопада 2018 року скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Макаренка Сергія Володимировича про закінчення виконавчого провадження, заінтересована особа ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста КиївГоловного територіального управління юстиції у місті Києві Макаренка Сергія Володимировича від 27 лютого 2018 року про закінчення виконавчого провадження №54266752.

Зобов'язати головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Макаренка Сергія Володимировича поновити виконавче провадження № 54266752.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 27 грудня 2018 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б.Левенець

В.М.Ратнікова

О.В.Борисова