Справа № 419/1461/18
Провадження № 2/419/348/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді - Іванової О. М.,

при секретарі Шапка О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, третя особа приватний нотаріус Новоайдарського районного нотаріального округу ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, третя особа приватний нотаріус Новоайдарського районного нотаріального округу ОСОБА_4

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 22.07.1997 року помер батько ОСОБА_2 - ОСОБА_5. Крім того, 13.11.1998 року померла мати ОСОБА_2 - ОСОБА_6.

Згідно довідки ОСОБА_3 сільської ради від 14 березня 2017 року на момент смерті ОСОБА_5, він мав сертифікат на земельну ділянку серія ЛГ № 0131012 та на момент смерті ОСОБА_7, вона мала сертифікат на земельну ділянку ЛГ№ 0131011.

Після смерті батьків ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої увійшли земельні ділянки відповідно сертифікатів.

На час смерті спадкодавців позивач фактично мешкав разом зі своїми батьками та приймав участь у їх похованні, але був зареєстрований за іншою адресою, тобто позивач фактично прийняв спадщину, але не має можливості оформити її належним чином. У будинку де мешкав ОСОБА_2 була пожежа, внаслідок якої було знищено всі речі та документи позивача.

З метою досудового врегулювання позивач звертався до нотаріуса. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини позивачу було відмовлено y зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності померлих батьків на спадкове майно, у зв'язку з чим було надано письмову відмову.

У звязку з вищевикладеними обставинами позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадкове майно в позасудовому порядку та вимушений звернутися до суду з позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно.

Преставник позивача адвокат ОСОБА_1 (а.с.15), який діє в інтересах ОСОБА_2 на підставі договору про надання правової допомоги (а.с.14), у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Новоайдарського району Луганської області ОСОБА_8 в судове засідання не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Третя особа - приватний нотаріус Новоайдарського районного нотаріального округу ОСОБА_4 у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, заперечень проти позову не надала, при вирішенні справи покладалася на розсуд суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що 22.07.1997 року помер батько ОСОБА_2 - ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД №353526 (а.с.8). Крім того, 13.11.1998 року померла мати ОСОБА_2 - ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД №353525 (а.с.7).

Факт того, що позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_5, померлого 22.07.1997 року, та ОСОБА_7, померлої 13.11.1998 року, підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії І-ИР №848897 (а.с.9).

На час смерті спадкодавців позивач фактично мешкав разом зі своїми батьками та приймав участь у їх похованні, тобто фактично прийняв спадщину, що підтверджується копією довідки, наданої 29.01.2018 року ОСОБА_3 сільською радою Новоайдарського району Луганської області (а.с.12).

Після смерті батьків ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої увійшли земельні ділянки відповідно сертифікатів.

З копії довідки №94, виданої 14.03.2017 року ОСОБА_3 сільською радою Новоайдарського району Луганської області, вбачається, що на момент смерті ОСОБА_5 він мав сертифікат на земельну ділянку серія ЛГ №0131012 та на момент смерті ОСОБА_7 вона мала сертифікат на земельну ділянку серія ЛГ №0131011 (а.с.13).

З копії відомостей з документації із землеустрою, що включена до Держаного фонду документації із землеустрою, наданих 20.03.2017 року за №97-28-99.3-481/2-17, вбачається, що ОСОБА_5 є власником сільськогосподарських угідь по сертифікату серії ЛГ №0131012 розміром 14,23 в умовних кадастрових гектарах (а.с.10).

З копії відомостей з документації із землеустрою, що включена до Держаного фонду документації із землеустрою, наданих 20.03.2017 року за №97-28-99.3-480/2-17, вбачається, що ОСОБА_7 є власником сільськогосподарських угідь по сертифікату серії ЛГ №0131011 розміром 14,23 в умовних кадастрових гектарах (а.с.11).

При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини позивачу було відмовлено y зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності померлих батьків на спадкове майно, у зв'язку з чим було надано письмову відмову (а.с.4).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах про спадкування.

Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як «визнання права».

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені представником позивача в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, визнання права власності на спадкове майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, представник відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечував, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за ОСОБА_2 права власності на спадкове майно в судовому порядку.

Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

На підставі ст. ст. 16, 328, 392, 1218, 1220, 1221, 1222, 1261, 1268, 1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 11, 12, 13, 81, 127, 200, 206, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, третя особа приватний нотаріус Новоайдарського районного нотаріального округу ОСОБА_4 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, яке належало ОСОБА_5, який помер 22.07.1997 року, а саме на земельну частку (пай) розміром 14,23 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради, згідно сертифіката серії ЛГ №0131012.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, яке належало ОСОБА_7, яка померла 13.11.1998 року, а саме на земельну частку (пай) розміром 14,23 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради, згідно сертифіката серії ЛГ №0131011.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя О. М. Іванова