Провадження № 2-др/750/25/18
У Х В А Л А

27 грудня 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі :

судді Карапута Л.В.

секретаря Пишенко М.М.,

за участі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, ОСОБА_3, її представника - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку в майні набутого у шлюбі та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання 1/2 частини домоволодіння особистою приватною власністю,

в с т а н о в и в:

11.04.2017 Деснянським районним судом м. Чернігова було прийнято рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку в майні набутого у шлюбі, задоволено частково. Визнано 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_3. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/10 частину чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_1. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 684 грн. 00 коп. судового збору. Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання 1/2 частини домоволодіння особистою приватною власністю, задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_2 Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 6476 грн. 00 коп. судового збору.

08.05.2018 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, мотивуючи її тим, що він є учасником бойових дій, а тому його слід звільнити від сплати судового збору на підставі п.13 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Представник ОСОБА_1 заяву просив задовольнити.

ОСОБА_3 та її представник подали до суду письмовий відзив та просили у задоволенні заяви відмовити, оскільки посвідчення учасника бойових дій було отримано лише 06.11.2017.

Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали заяви у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що заява підлягає відмові у її задоволенні із таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Таким чином, процесуальним законом визначений вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення.

Судом у рішенні від 11.04.2017 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 6476 грн. 00 коп. судового збору у відповідності до ст. 88 ЦПК України у редакції ЦПК України, яка діяла до 15.12.2017, тобто при ухваленні рішення судом було вирішено питання про судові витрати.

З копії посвідчення серії УБД № 170447 вбачається, що його було видано 06.11.2017, втім рішення суду було прийнято 11.04.2017, яке набуло чинності 11.09.2017.

За таких обставин, правових підстав для ухвалення судом додаткового рішення немає.

Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат - в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу - є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат.

При цьому, суд вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на складання відзиву та подання його до суду, участі в судовому засіданні, ознайомлення з матеріалами справи та значенням справи для сторони.

Таким чином з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню 1500 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу (за ознайомлення з матеріалами цивільної справи, оформлення відзиву, подачі його до суду та сторонам та участі у судовому засіданні).

Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку в майні набутого у шлюбі та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання 1/2 частини домоволодіння особистою приватною власністю, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1500 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.В. Карапута