Єдиний унікальний номер: 448/1443/18
Провадження № 2/448/937/18
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

20.12.2018 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Торської І.В.,

за участю секретаря Рушеляк Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом Акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_3, звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 11.09.2015 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір №б/н на суму 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Вказує, що згідно умов зазначеного вище Договору такий складається із заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, а також Тарифів банку, що викладені на сайті Приватбанку.

Зазначає, що відповідач ОСОБА_2, уклавши з позивачем ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» договір та отримавши грошові кошти, не виконує належним чином свої договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем. Станом на 21.06.2018 відповідач ОСОБА_2 заборгувала Банку за вказаним кредитним договором кошти в сумі 21833,42 грн. з яких: 4182,20 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом та 20048 грн. заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина) і 1015,88 грн. штраф (процентна складова).

З огляду на наведене просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за вищевказаним Кредитним договором в розмірі 21833,42 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн.

Ухвалою суду від 09.10.2018 року вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 27.11.2018 року явка представника банку для дачі особистих пояснень була визнана обовязковою. Дана ухвала отримана банком електронною поштою 28.11.2018 року, однак не виконана, представник АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не зявився. В матеріалах цивільної справи міститься вимога в якій такий позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та просить суд слухати справу у їх відсутності.

За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Стосовно неявки в судове засідання представника Позивача, явка якого ухвалою суду від 27.11.2018 року визнана обов'язковою, та можливості розгляду справи по суті або залишення позову без розгляду, суд керується позиціями судів вищих інстанцій, неодноразово викладених у їх рішеннях, про те, що суд не може залишити позов без розгляду за наявності заяви про розгляд справи у відсутність позивача, навіть коли суд визнав його явку обов'язковою, оскільки визнання явки обов'язковою не скасовує положення закону, яке передбачає написання заяви про розгляд справи у відсутність позивача (зокрема, ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.10.2013 р. у справі № 6-27570св13).

Стосовно ж викладення Позивачем у позовній заяві певної умови, за наявності якої Позивач не заперечує проти розгляду справи за відсутності його представника («в разі неявки в судове засідання відповідача»), суд вважає, що висунення такої умови не відповідає вимогам статті 44 ЦПК України щодо добросовісного користування процесуальними правами, подібна умова участі/неучасті Позивача (його представника) не передбачена ЦПК України та, головне, не може бути виконана судом на практиці, оскільки суд не отримує завчасно від учасників справи підтвердження їх участі у судовому засіданні, і в разі явки сторони в судове засідання у призначений судом день і час неможливо забезпечити явку протилежної сторони до суду в цей же час протягом кількох хвилин. Натомість самі сторони, як неодноразово зазначав у своїй практиці Європейський суд з прав людини, в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (зокрема, пункт 41 рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України», заява № 3236/03, стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України).

З огляду на наведене суд вбачає за можливий розгляд даної цивільної справи без участі Позивача (представника Позивача) із застосуванням передбачених ЦПК України наслідків невиконання ним вимог ухвал суду від 27.11.2018р.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином по місцю її проживання, що зареєстроване у встановленому законом порядку, однак про причин неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подавала, відзиву не надіслала. Відповідачу було розяснено його право надіслати суду відзив на позовну заяву і всі наявні докази,що підтверджують заперечення проти позову протягом пятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі.

У встановлений судом строк відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи, не надав відзиву на позов, а тому суд у відповідності до ч.2 ст.191 ЦПК України ухвалив вирішити спір за наявними матеріалами справи .

Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судом встановлено, що позивачем - АТ КБ «Приватбанк» на підтвердження позовних вимог надано копію Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку (далі Анкета-заява), витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (далі Тарифи), витяг з Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку(далі Умови) та розрахунок заборгованості станом на 21.06.2018 року.

Зі змісту Анкети-заяви від 11.09.2015р. вбачається, що ОСОБА_2 надала свої особисті дані та своїм підписом підтвердила згоду на отримання кредиту. Вид кредитної картки зазначено платіжна карта кредитна «Універсальна», ліміт кредитування в заяві не зазначено.

Отже, як встановлено судом та видно із матеріалів справи, сторони уклали кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 11.09.2015р.

У цій заяві міститься умова, згідно якої відповідач згідний, що така заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і правилами надання послуг, а також Тарифами складають між позичальником та банком договір про надання банківських послуг.

Оцінивши такі умови договору та спосіб його укладення, суд приходить до висновку, що укладення договору кредиту у формі заяви, якою сторона позичальника приєднується до типових умов договору відповідає вимогам ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Разом з тим, вирішуючи спір, в кожному конкретному випадку суду необхідно на підставі належних та допустимих доказів оцінювати обставину укладення такого договору та його умови.

Відповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

А відповідно до ч. 1 ст.81 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У своїй позовній заяві позивач посилається на те, що підписана заява разом з "Умовами та Правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між ОСОБА_2 та банком договір кредиту.

Однак, Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи на обслуговування карти, які долучені до справи, не можуть визнаватись як складова частина кредитного договору укладеного між позивачем та відповідачем, оскільки вони не містять ані дати їх складання, ані підпису позичальника, чи будь-якої іншої ознаки, яка б могла дозволити встановити факт обізнаності позичальника саме із цими умовами та тарифами на момент підписання заяви про отримання кредиту.

Згідно ч. 1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до вимог ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

При таких фактичних обставинах справи, у суду були відсутні правові підстави для висновку, що умови кредитування, на які посилається банк, були узгоджені стороною позичальника, а тому суд приходить до висновку, що Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору кредиту.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 13 червня 2018 року по справі № 226/3556/15-ц, а також Верховний Суд України у справі №6-240цс14 від 11.02.2015р., №6-16цс15 від 11.03.2015р. та №6-2320цс16 від 22.03.2017року.

Отже, суд вважає, що позовні вимоги банку у частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, за пенею, комісією та штрафами не підлягають до задоволення у зв'язку із їх недоведеністю. Банк не надав належних та допустимих доказів на підтвердження встановлення процентів за користування кредитом, пені, комісії, штрафу(фіксованої частини і процентної складової) , оскільки відповідач не підписував Умов та правил надання банківських послуг, якими передбачено їх нарахування.

Відповідно до ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.83 ЦПК України передбачено подання доказів сторонами та іншими учасниками справи безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем обставин справи щодо наявності у відповідача зобовязань за кредитним договором б/н від 11.09.2015р. на умовах та розмірі, якими обґрунтовано позовні вимоги та на цій підставі відмовляє в задоволенні позову.

Судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп., сплачений позивачем при подані позову до суду, в силу ст.141 ЦПК України відшкодуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, 258, 259, 264, 265, 268,279, 280-284 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - відмовити в повному обсязі.

Судові витрати залишити за позивачем - Акціонерним товариством ОСОБА_1 «Приватбанк».

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду Львівського апеляційного суду, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач Акціонерне товариство ОСОБА_1 «Приватбанк», місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1Д (адреса для листування:49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50), , МФО №305299, рах. №3111 (для погашення заборгованості та судових витрат).

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителька с.Раденичі, вул.Сонячна, 44, Мостиський району Львівської області, паспорт серії КС №874908.

Повний текст рішення складено 25.12.2018року

Суддя І.В.Торська

Рішення набрало законної сили

«___»___________ 20 р.

Суддя І.В.Торська