Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2018 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Нестер К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Позивач посилається на те, що в звязку з не продовженням дії мораторію на продаж землі в січні 2007 року з відповідачем була досягнута домовленість про купівлю у нього належної йому земельної ділянки площею 4, 610 га. Було досягнуто домовленостей щодо всіх істотних умов даного правочину. Відповідач наполягав на одноразовій сплаті, і після сплати вартості землі зобовязувався нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу.

Позивач стверджує, що 09.01.2007 року придбав у відповідача вказану земельну ділянку. Предметом договору купівлі-продажу була земельна ділянка загальною площею 4,640 га, яка розташована на території Почино-Софіївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала відповідачеві на підставі державного акту про право приватної власності на землю ІV-ДП № 104696 від 08.11.2001 року. Ціна земельної ділянки була обумовлена в розмірі 15 000 грн.

Після досягнення згоди по всіх істотних умовах, позивач 09.01.2007 року віддав гроші відповідачеві, про що свідчить розписка останнього, а відповідач зі свого боку пообіцяв переоформити земельну ділянку на ім'я позивача. Але після отримання грошей, договір належним чином не посвідчено, так як з 12.01.2007 року знову почав діяти мораторій на продаж земель сільськогосподарського призначення. По цій причині здійснити нотаріальне посвідчення договору стало неможливим.

Тому позивач вимушений звернутися до суду і просить ухвалити рішення, яким договір купівлі-продажу визнати дійсним та визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 4,640 га, розташовану на території Почино-Софіївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала відповідачеві на підставі державного акту про право приватної власності на землю ІV-ДП № 104696 від 8.11.2001 року.

Позивач в судове засідання не з'явився, представником позивача до суду було надано заяву, в якій прохав розглянути справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду заяву в якій прохає розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає.

Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Статтею 41 Конституції України законодавчо затвердила, що кожен має право володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Право власності - це врегульовані законом суспільні відносини по володінню, користуванню і розпорядженню майном. Право власності в Україні охороняється законом. Кожен громадянин в Україні має право володіти, користуватися і розпоряджатися майном особисто або спільно з іншими. Всі форми власності рівноправні.

Відповідно до ст. 78 Земельного Кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України , цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі:

а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;

б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;

в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування;

г) прийняття спадщини;

ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Статтею 220 ЦК України визначено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Але якщо сторони домолися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилитися від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до державного акту про право приватної власності на землю ІV-ДП № 104696 від 08.11.2001 року, земельна ділянка площею 4,640 га, розташована на території Почино-Софіївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить ОСОБА_2 відповідачу по справі (а. с. 7).

На а. с. 8 є розписка ОСОБА_2 про отримання ним плати за земельну ділянку площею 4,640 га, розташовану на території Почино-Софіївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить йому на підставі державного акту про право приватної власності на землю ІV-ДП № 104696 від 08.11.2001 року.

Бажаючим придбати присадибну земельну ділянки став позивач, який після передачі грошей, у повному обсязі виконав договір.

Законом України № 2059-IV від 06.10.2004 року були внесені зміни до розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України, згідно яких до 1 січня 2007 року була заборонена купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Законом України від № 490-V від 19.12.2006 року також були внесені зміни до розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України, згідно яких до 1 січня 2008 року була заборонена купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Закон набрав чинності з моменту опублікування. Закон було опубліковано 13.01.2007 року. Таким чином заборона на купівлю-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення не діяла у період з 01 січня по 12 січня 2007 року.

У звязку з продовженням дії мораторію, договір купівлі-продажу належним чином не посвідчений нотаріально.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що кошти за присадибну ділянку дійсно надійшли до відповідача, на що вказує розписка (а. с. 8).

Обставини, які склалися, свідчать про наявність укладення договору купівлі-продажу між сторонами. Об'єктивно сторони договору купівлі-продажу порушили вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору. Але позивач і відповідач, як сторони правочину, домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося виконання договору.

Відповідач, як одна із сторін, отримавши гроші особисто, через заборону встановлену законодавством на купівлю-продаж земельних ділянко сільськогосподарського призначення позбавлений можливості нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу. При таких обставинах, суд, використовуючи своє право за законом, може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення не вимагається.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 259, 264-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 203-215, 220 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 4,640 га, що розташована на території Почино-Софіївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, укладений 9 січня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - дійсним.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на:

-земельну ділянку загальною площею 4,640 га, розташовану на території Почино-Софіївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту про право приватної власності на землю ІV-ДП № 104696, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за Мд № 5948 від 08.11.2001 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 28 грудня 2018 року.

Суддя Т.А.Ковальчук