Постанова

Іменем України

26 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 212/1542/17-ц

провадження № 61-34312св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: АнтоненкоН. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2017 року в складі судді Козлова Ю. В. та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2017 року в складі колегії суддів: Зубакової В. П., Барильської А. П., Бондар Я. М.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я на виробництві у розмірі 96 тис. грн без відрахування з цієї суми податку з доходів фізичних осіб.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, щовін працюючи протягом тривалого часу на ПАТ «Кривбасзалізрудком» у шкідливих умовах праці, отримав професійне захворювання, у зв'язку з чим висновком медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) у 2017 року йому первинно встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 60 % та визнано особою з інвалідністю третьої групи з 30 січня 2017 року з призначенням чергового переогляду 01 січня 2018 року.

Зазначав, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив здоров'я, працездатність, змушений терпіти фізичний біль та обмеження рухів, його непокоїть задишка при незначному фізичному навантаженні та зниження слуху, у зв'язку з чим змінився його спосіб життя, що призвело до моральних страждань.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_4 57 600 грн

у рахунок відшкодування моральної шкоди без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. В задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат у справі.

Рішення районного суду мотивовано тим, що позивач отримав професійне захворювання під час виконання нимтрудових обов'язків,пов'язане з виробництвом, тому наявні підстави, передбачені статтями 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди, заподіяної з вини відповідача.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Кривбасзалізрудком» задоволено частково, рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2017 року змінено, зменшено розмір моральної шкоди, стягнутої з ПАТ «Кривбасзалізрудком»на користь ОСОБА_4, з 57 600 грн до 40 тис. грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції правильно встановив, що порушення відповідачем норм трудового законодавства призвело до виникнення у позивача професійного захворювання, а тому саме на ПАТ «Кривбасзалізрудком» покладається обов'язок з відшкодування моральної шкоди. Розмір відшкодування моральної шкоди визначений районним судом, не відповідає засадам розумності та справедливості.

У касаційній скарзі, поданій 02 жовтня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Кривбасзалізрудком» просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 31 травня 2017 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є незаконними та необґрунтованими, ухвалені з порушенням норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права. Зі сторони роботодавця не було вчинено ніяких навмисних протиправних дій, а також не було штучно створено шкідливих і небезпечних умов праці, які спричинили професійне захворювання позивача. Відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував. Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання жодним чином не підтверджує заподіяння позивачу моральних страждань.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 13 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК Українисудом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

02 червня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

На час розгляду справи Верховним Судом заперечень/відзивів на касаційну скаргу не надійшло.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди встановили, що ОСОБА_4 з 23 вересня 2002 року по 27 лютого 2017 року працювавпідземним гірником на шахті «Родіна» ПАТ «Кривбасзалізрудком» в умовах, які характеризувалися перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища.

Висновком МСЕК від 22 листопада 2016 року ОСОБА_4 первинно встановлено 60 % втрати професійної працездатності за професійним захворюванням: 50 % радікулопатія, 10 % хронічне обструктивне захворювання легень, з наступним переоглядом 01 січня 2018 року.

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивача від 21 грудня 2016 року встановлено, що причиною професійного захворювання ОСОБА_4 є робота впродовж тривалого часу в умовах перевищення гранично допустимого рівня шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

27 лютого 2017 року позивача звільнено із займаної посади згідно з пунктом 2 статті 40 КЗпП України, у зв'язку з виявленням невідповідності працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, який перешкоджає продовженню даної роботи.

Відповідно до статті 153 КЗпП Українизабезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статею 173 КЗпП Українизакріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Згідно з частинами першою та третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Частиною першою статті 237-1 КЗпП Українипередбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За змістом указаної норми за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Право на отримання страхової виплати за моральну шкоду за наявності факту її заподіяння виникає у потерпілого з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Суди встановили, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини ПАТ «Кривбасзалізрудком», яким було порушено законодавство про охорону праці, а право ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди виникло з дня встановлення висновком МСЕК стійкої втрати працездатності.

Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_4, апеляційний суд врахував глибину та ступінь моральних і фізичних страждань позивача, яких він зазнав та зазнає внаслідок професійного захворювання, встановлення йому втрати професійної працездатності у розмірі 60 %, характер ушкодження здоров'я, що є незворотнім, а також принцип розумності і справедливості.

Доводи касаційної скарги ПАТ «Кривбасзалізрудком» щодо відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди ОСОБА_4 є безпідставними,оскільки факт заподіяння моральної шкоди у зв'язку з отриманим останнім професійного захворювання з вини підприємства є встановленим.

Посилання касаційної скарги, що визначений розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, не заслуговують на увагу, оскільки самі по собі не спростовують висновків суду.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів та ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судами з додержанням норм процесуального права. В силу вимог вищенаведеної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення апеляційного суду без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Виконання рішення апеляційного суду зупинено ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 жовтня 2017 року, у зв'язку із залишенням цього рішення без змін необхідно поновити його виконання.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2017 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.І. Крат