Ухвала

21 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 606/2270/17

провадження № 61-43631 ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Штелик С. П. розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 19 березня 2018 року та постанову апеляційного суду Тернопільської області від 02 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - публічне акціонерне товариства «Райффайзен Банк Аваль», про захист прав споживача банківських послуг,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача банківських послуг.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що у 2013 році між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір про відкриття банківського (карткового) поточного рахунку для обслуговування платіжної картки. 15 грудня 2015 року, знімаючи грошові кошти з рахунку за допомогою картки номер НОМЕР_1 він замовив готівку у сумі 1 500 грн. у банкоматі банка-партнера ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» за адресою: вул. Князя Василька, 95, м. Теребовля, але фактично грошових коштів ним не отримано. Одночасно на мобільний телефон він отримав повідомлення про відмову у здійсненні банківської операції. Зазначив, що 15 грудня 2015 року він не зміг з вини відповідача отримати кошти, оскільки з його банківського поточного рахунку позивач незаконно списав кошти. Просив стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» в його користь незаконно списані грошові кошти в сумі 1 699 грн 03 коп., а також 3 000 грн моральної шкоди.

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 19 березня 2018 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Тернопільської області від 02 серпня 2018 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» в користь ОСОБА_1 незаконно списані грошові кошти в сумі 1 699 грн 03 коп. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об'єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що спрощене позовне провадження застосовується для розгляду малозначних справ, крім справ передбачених частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Предметом позову у даній справі єстягнення незаконно списаних грошових коштів в сумі 1 699 грн 03 коп., а також 3 000 грн моральної шкоди.

АТКБ «ПриватБанк» оскаржує у касаційному порядкурішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 19 березня 2018 року та постанову апеляційного суду Тернопільської області від 02 серпня 2018 року.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі, станом на 1 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762 грн х 100=176 200 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

При цьому касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтею 19, статтею 260, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 19 березня 2018 року та постанову апеляційного суду Тернопільської області від 02 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - публічне акціонерне товариства «Райффайзен Банк Аваль», про захист прав споживача банківських послуг.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. П. Штелик