Справа № 373/1838/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Переяслав-Хмельницький

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

Головуючого судді Керекези Я.І.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 373/1838/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод співвласнику майна у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном та стягнення шкоди та позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку в натурі між співвласниками,

представник позивача ОСОБА_2- ОСОБА_7,

представник позивача ОСОБА_3- ОСОБА_8,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом та просить ухвалити рішення про захист її права на користування та розпорядження житловим будинком № 44 по вул. Весняна в м. Переяслав-Хмельницькому Київської області; виселити відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, що вселилися в житло без згоди власника, з належної їй на праві спільної часткової власності частинеи житлового будинку № 44 по вул. Весняна в м. Переяслав-Хмельницькому Київської області, без надання іншого жилого приміщення; зобовязати відповідача ОСОБА_3 відновити (розібрати) закладені ним дверні отвори та облаштовані перегородки в житловому будинку та не чинити їй перешкод в користуванні кухнею, водопроводом, світлом, газом, житловими та допоміжними кімнатами будинку, входами до будинку, надавши ключі від домоволодіння; стягнути з відповідачів на її користь 40000 грн. 00 коп. моральної шкоди. Посилається на те, що вона з ОСОБА_3 є співвласниками житлового будинку №44 по вул. Весняна в м.Переяслав-Хмельницький Київської області.

Порушуючи її право власності на вказане житло, відповідач в травні 2016 року змінив замки на одних із вхідних дверях будинку, позбавивши її доступу до частини будинку, самовільно провів переобладнання будинку, заклав цеглою дверні отвори, позбавивши її можливості користуватися кухнею, газовою плитою, водою та іншими комунальними послугами, та проводить роботи по переобладнанню системи опалення. А також відповідач вселив в будинок свою співмешканку ОСОБА_4, її дочку ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6, які самовільно користуються більшою частиною будинку.

Також позивач вважає, що такими діями відповідач заподіяв їй моральну шкоду , яку вона оцінює у 40000 грн.00 коп.

ОСОБА_3. звернувся до суду з позовом, в якому просить виділити в натурі частину житлового будинку з відповідною частиною належних до нього надвірних будівель та споруд, що знаходиться по вул. Весняна, 44 в м. Переяслав-Хмельницькому Київської області, з врахуванням частки співвласника ОСОБА_2

Посилається на те, що вони з відповідачем ОСОБА_2 є співвласниками житлового будинку №44 по вул. Весняна в м.Переяслав-Хмельницький Київської області. Рішення суду вказаний будинок був визнаний спільною сумісною власністю подружжя та визнано за кожним право власності по 1/2 частині вказаного житлового будинку. Він користується частиною будинку, а саме: спальнею кімнатою, площею 214,40 кв. м, спальною кімнатою, площею 8,80 кв. м., коридором, площею 0,95 кв. м., ванною кімнатою, площею 4,50 кв. м., кухнею, площею 8,60 кв. м., коридором, площею 1,74 кв. м., санвузлом, площею 0,90 кв. м. та котельнею, площею 7,40 кв. м. У вказаних приміщення позивач провів ремонтні роботи, зокрема поштукатурив стіни, виконав малярні роботи, утеплив підлогу і стелю, провів воду, встановив водонагрівач. Відповідач не визнає такий порядок користування будинком, у звязку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом про виділ його частки в натурі.

Ухвалою суду дані позови обєднанні в одне провадження.

16.01.2018 представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_8 уточнив позовні вимоги та просить виділити ОСОБА_3 в натурі частину житлового будинку з відповідною частиною прилеглих до нього надвірних будівель та споруд, а саме: спальну кімнату, пл. 14,40 кв. м., спальну кімнату, пл. 8,60 кв. м., коридор, пл.0,95 кв. м., ванну кімнату, пл. 4,50 кв. м., коридор, пл.1,74 кв. м., туалет, пл. 0,90 кв. м., котельню, пл. 7,40 кв. м., гараж, 1/2 частину погреба.

02.02.2018 представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_8 уточнив позовні вимоги та просить виділити ОСОБА_3 в натурі частину житлового будинку з відповідною частиною прилеглих до нього надвірних будівель та споруд, а саме: спальну кімнату 1-9, пл. 14,40 кв. м., спальну кімнату 1-7, пл. 8,60 кв. м., коридор-1, пл.0,95 кв. м., ванну кімнату 1-6, пл. 4,50 кв. м., кухню 1-3, площею 8,6- кв. м., коридор 1-2, пл.1,74 кв. м., туалет 1-5, пл. 0,90 кв. м., котельню 1-4 пл., 7,40 кв. м., з відповідною частиною прилеглих до нього надвірних будівель та споруд, а саме: хлів-Б2, гараж-Б, в спільному користуванні залишити погріб-В.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7 позов про усунення перешкод співвласнику майна у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном та стягнення шкоди підтримали, просили задовольнити. Позовні вимоги ОСОБА_3 визнали частково, вважають за необхідне виділити в натурі кожному із них частину будинковолодіння, однак за варіантом експертизи № 2 як першому співвласнику, погоджуючись сплатити ОСОБА_3 відповідну компенсацію.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_8 позов про виділ житлового будинку в натурі між співвласниками підтримали, просять задовольнити по варіанту експертизи № 1 як першому співвласнику. Однак при цьому ОСОБА_3 зазначив, що не має можливості сплатити відповідну компенсацію ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_4 підтримала позицію ОСОБА_3 та його представника.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином через відповідача ОСОБА_4, що підтверджується розписками про отримання повістки про виклик до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області(а.с.144-145).

Судом встановлено наступне.

24 січня 2013 року рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області у справі №373/415/13-ц визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини житлового будинку №44 по вул. Весняна в м. Переяслав-Хмельницькому Київської області з відповідною частиною належних до нього надвірних будівель та споруд.(а.с.5).

Рішення суду набрало законної сили 05.02.2013.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, підтверджує, що 28.08.2017 зареєстровано право власності на ? частину житлового будинку №44 (загальною площею 77,1 кв. м., житловою 39,9 кв. м.) по вул. Весняна в м.Переяслав-Хмельницький Київської області за ОСОБА_2.(а.с.7).

З копії акта депутата Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області від 30 травня 2016 року вбачається, що ОСОБА_2 не може потрапити до житлового будинку №44 по вул. Весняна в м.Переяслав-Хмельницький Київської області, який належить їй на праві спільної часткової власності, оскільки її бувший чоловік ОСОБА_3 змінив замки на дверях. (а.с.8).

З копії повідомлення Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області від 27.07.2016 вбачається, що звернення ОСОБА_2 зареєстровано в №ЖЄОЗП №2863 від 26.05.2016 та у випадку виникнення спірних питань рекомендовано вирішувати майнові суперечки в судовому порядку.(а.с.9).

З копії довідки МСЕК від 04.04.2016 вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, має ІІ групу інвалідності (довічно).(а.с.12).

З довідки Переяслав-Хмельницької районної ради КЗ «Переяслав-Хмельницької центральної районної лікарні від 15.02.2018 за №267 вбачається, що ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, зокрема хворіє на бронхіальну астму ІІІ, неконтрольовану, середньої тяжкості. Є інвалідом ІІ групи, постійно потребує амбулаторного та підтримуючого амбулаторного та стаціонарного лікування.(а.с.36).

ОСОБА_3 є особою, постраждалою внаслідок ЧАЕС 1 категорії ( а.с 43).

Копія свідоцтва про право власності від 11 січня 2001 року та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності підтверджують, що право власності на житловий будинок №44 (загальною площею 77,1 кв. м., житловою 39,9 кв. м.) по вул. Весняна в м.Переяслав-Хмельницький Київської області було зареєстровано за ОСОБА_3.(а.с.45-46).

Копією рішення виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради від 03.10.2017 за №353-17 підтверджено надання дозволу на переобладнання індивідуального житлового будинку в двоквартирний ОСОБА_3 з присвоєнням окремих поштових адрес квартирам, а саме: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та передбачити окремий вихід будинку, переобладнання опалення, газопостачання, електропостачання з встановленням окремих лічильників.(а. с. 47).

З ухвали Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19.05.2016 вбачається, що у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 було затверджено мирову угоду, за умовами якої ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнали право один одного на користування будинком ( а.с. 73).

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №15-18 від 01.08.2018, дійсна ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Весняна №44 в м.Переяслав-Хмельницький Київської області складає 361911 грн.00 коп. На розгляд суду експертом запропоновано два варіанти виділу часток житлового будинку та господарських споруд між співвласниками.

ОСОБА_3 визнав в судовому засіданні повідомлені ОСОБА_2 обставини, а саме: з листопада 2016 році разом з ним проживає ОСОБА_4 із дочкою ОСОБА_5; її син ОСОБА_6 в будинку не проживає; фактичне користування будинком дійсно встановлено за його бажанням; кухня, ванна кімната, вода у будинку та газ знаходяться на його половині і ОСОБА_2 не має доступу до його половини будинку, водою користується на вулиці; він дійсно забив фанерою дверні проходи.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд приймає до уваги подані докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зокрема, встановлено, що спірний будинок належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві приватної власності по 1/2 частці кожному, в натурі частки не виділенні; з листопада 2016 року ОСОБА_3 не допускає ОСОБА_2 до частини будинку, де проживає; ОСОБА_3 заклав без згоди ОСОБА_2 два дверні проходи і фактичне користування будинком на зараз здійснюється на бажанням ОСОБА_3, а не за спільною згодою всіх власників; мається два можливих варіанти поділу житлового будинку з певними відхиленнями від встановлених норм.

Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами цивільного законодавства щодо права спільної часткової власності, виділу у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішення справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток в праві власності на будинок. Така правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13.

Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Субєктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до вимог ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Згідно ч.ч.1,3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Оскільки сторони не дійшли згоди щодо поділу будинку з господарськими будівлями за домовленістю, звернення до суду є обгрунтованим.

Судом було призначено будівельно-технічну експертизу, за результатами якої було запропоновано два варіанти поділу житлового будинку між співвласниками.

Проаналізувавши надані експертом можливі варіанти розподілу будинку, врахувавши стан здоровя ОСОБА_2, позицію ОСОБА_3 щодо неможливості сплати ОСОБА_2 грошової компенсації у разі виділення йому домоволодіння з відхиленням від ідеальної долі, прийнявши до уваги, що відповідно до варіанту №2 поділу будинковолодіння відступ від ідеальних часток становить лише 2% (в грошовому еквіваленті 5729 грн.), що є значно меншим в порівнянні з варіантом №1 поділу будинковолодіння (10%), виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позов в цій частині підлягає до задоволення саме відповідно до варіанту № 2 поділу будинковолодіння.

При цьому, оскільки було встановлено, що ОСОБА_3 самовільно без згоди іншого співвласника заклав два дверних проходи, суд вважає за необхідне покласти саме на нього обов"язок по виконанню робіт, зазначених у висновку експерта, необхідних для забезпечення ізольованого користування виділених приміщень будинку.

Щодо позовних вимог в частині усунення перешкод співвласнику у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд дійшов наступних висновків.

Спірнй будинок належить ОСОБА_3 В М. та ОСОБА_2 по 1 /2 частці кожному. В натурі виділення належних їм часток не здійснено і вирішується лише при розгляді даної цивільної справи. Тобто, станом на листопад 2016 року по цей час виділення в натурі не здійснене.

Стаття 41 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Як роз'яснено в п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із того що, відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

В розумінні ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Підставами виникнення права спільної часткової власності, зокрема, може бути придбання у власність майна двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст. 356 ЦК України учасники спільної часткової власності мають права на частку у праві власності на майно, а не на конкретно визначену частку в майні. Спільна часткова власність характеризується множинністю субєктів і єдністю обєкта. Відповідно до цієї концепції із співвласників спільної часткової власності не може належати частка самого майна, майно належить усім співвласникам одночасно.

Відповідно до ст. 358 ЦПК право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. У разі недосягнення згоди між співвласниками в праві спільної часткової власності про порядок володіння і користування спільним майном співвласник має право звернутися до суду з позовом про надання йому у володіння і користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, а якщо це неможливо - вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Оскільки в натурі частки співвласників не виділені, ОСОБА_3 перешкоджає ОСОБА_2, співвласнику житлового будинку, колишній дружині, користуватись спірним будинком, зокрема кухнею, водопроводом, житловими та допоміжними кімнатами будинку, входами до будинку, здійснив поділ будинку самовільно, однак приймаючи до уваги, що в даній справи вирішується питання і щого поділу будинковолодіння в натурі, суд дійшов висновку, що позов в цій частині підлягає до задоволення шляхом зобов"язання до набрання рішенням у даній справі законної сили зобовязати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_2 перешкоди у користування кухнею, водопроводом, житловими та допоміжними кімнатами будинку, входами до будинку, надавши їй необхідні ключі.

На підставі вищезазначеного, в зв"язку з відсутністю належним чином виділеної частки кожного із співвласника будинковолодіння, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимоги ОСОБА_2 стосовно виселення ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 як таких, що вселені в її частку будинку.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5) «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість та наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Разом з тим, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

З огляду на вказане, суд вважає доведеним факт заподіяння позивачу ОСОБА_2 моральних шкоди діями ОСОБА_3, оскільки вона, будучи інвалідом ІІ групи, певний період (листопада 2016 року) була позбавлена можливості користуватися всім належним їй житлом, підтримувати гігієну тіла, прати речі, готувати гарячу їжу (кухня, ванна кімната, туалет, водопровід).

Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд, врахувавши характер страждань ОСОБА_2, час, протягом якого такі порушення існували, та вважає за необхідне, з урахуванням вимог розумності та справедливості, стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 2 000 грн.

Згідно з вимогами статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 15, 23, 355, 356, 358, 361, 364, 391 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 12, 13, 76-82, 141, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод співвласнику майна у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном та стягнення шкоди задовольнити частково.

До набрання рішенням у даній справі законної сили зобовязати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_2 перешкоди у користування кухнею, водопроводом, житловими та допоміжними кімнатами будинку, входами до будинку, надавши їй необхідні ключі.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2000 (дві тисячі) гривень моральної шкоди.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділ житлового будинку в натурі між співвласниками задовольнити частково.

Виділити в натурі ОСОБА_3 як належну йому 1/2 частку у праві спільної часткової власності домоволодіння № 44 по вул. Весняній в м. Переяслав-Хмельницький Київської області, веранду 1-І, площею12,5 кв. в., 2/3 коридору 1-1, площею 6.33 кв. м., 4/9 коридору 1-2, площею1,83 кв. м., кухню 1-3, площею 8,60 кв. м., житлову кімнату 1-10, площею 16.70 кв. м., літню кухню Б1, сарай Б2, вбиральню Г, 1/2 огорожі І, 1/2 замощення ІІ, на загальну суму 175226 гривень 50 коп.

Виділити в натурі ОСОБА_2 як належну їй 1/2 частку у праві спільної часткової власності домоволодіння № 44 по вул. Весняній в м. Переяслав-Хмельницький Київської області, 1/3 коридору 1-1, площею 3,17 кв. м., 5/9 коридору 1-2, площею 2,27 кв. м., котельню 1-4, площею 7,40 кв. м., санвузол 1-5, площею 0,90 кв. м., санвузол 1-6, площею 4,50 кв. м., житлову кімнату 1-7, площею 8,80 кв. м., кладову 1-8, площею 2,20 кв. м., гараж Б, погріб В, 1/2 огорожі І, 1/2 замощення ІІ, на загальну суму 186684 гривень 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за виділення позивачеві домоволодіння з відхиленням від ідеальної долі в розмірі 5729 (п»ять тисяч сімсот двадцять девять) гривень 00 коп.

Зобовязати ОСОБА_3 влаштувати демонтований дверний проріз між приміщеннями 2/3 коридор 1-1, площею 6,33 кв. м., та коридор 1-2, площею 4,10 кв. м.; влаштувати перегородку, розділивши приміщення коридору 1-2, площею 4, 10 кв. м., на два приміщення 5/9 коридора 1-2, площею 2,27 кв. м., та 4/9 коридору 1-2, площею 1, 83 кв. м..

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1717 (одну тисячу сімсот сімнадцять) гривень 20 коп., сплачених ОСОБА_3 за експертизу.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХIIІ "Перехідні положення" Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаюча ІНФОРМАЦІЯ_3;

відповідач: ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_3;

відповідач: ОСОБА_4, проживаюча ІНФОРМАЦІЯ_3;

відповідач: ОСОБА_5, проживаюча ІНФОРМАЦІЯ_3;

відповідач: ОСОБА_6, проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_3.

Складення повного рішення вчинено 22.12.2018.

Суддя Я. І. Керекеза