П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2018 року м. Київ

Справа № 751/5610/17

Провадження: № 22-ц/824/963/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

секретар Глухенька М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 травня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Даниленко В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

В березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС» ( далі по тексту ВП &qurg;Южно-Українська АЕС&qutt;), в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ в.о. Генерального директора ВП «Южно- Українська АЕС» ОСОБА_2 №11-ос від 10 лютого 2017 року про розірвання трудового договору з ОСОБА_1, заступником начальника цеху з дезактивації устаткування, приміщень ВП «Южно-Українська АЕС»; поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника цеху з дезактивації устаткування, приміщень ВП «Южно-Українська АЕС» та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з листопада 1982 року перебував у трудових відносинах із відповідачем. Наказом №11-ос від 10 лютого 2017 року його звільнено з посади заступника начальника цеху з дезактивації устаткування, приміщень у зв'язку з невідповідністю займаній посаді внаслідок недостатньої професійної кваліфікації на підставі п.2 ст.40 КЗпП України. Вважає наказ про його звільнення незаконним, оскільки підставою для розірвання трудового договору є наказ № 1272-к від 23.11.2016, яким йому оголошено догану та призначено позачергову перевірку знань з ПРБ, ПТЕ в центральній екзаменаційній комісії, який він також оскаржив в судовому порядку з підстав його незаконності. Також вказував, що наказ про звільнення ним отримано 22 лютого 2017 року засобами поштового зв'язку, проте на прохання працівника кадрової служби ним проставлено дату ознайомлення з наказом про звільнення та отримання трудової книжки 10 лютого 2017 року, а тому вважає, що ним не пропущено строк, визначений КЗпП України, для звернення із даним позовом до суду.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі ВП «Южно-Українська АЕС» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмолено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі. Посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, вказував, що постановою Апеляційного суду міста Києва від 15 лютого 2018 року визнано незаконним та скасовано п. 2 Наказу Генерального директора ВП «Южно- Українська АЕС» №1272-к від 23 листопада 2016 року про оголошення йому догани та призначення позачергової перевірки знань з ПРБ, ПТЕ в центральній екзаменаційній комісії, а отже вважає, що перевірка проведена неправомірно, а тому не може слугувати підставою для звільнення його з роботи на підставі п.2 ст.40 КЗпП України. Оскільки він, позивач, в день звільнення на робочому місці був відсутній через стан свого здоров'я, з наказом про звільнення в цей день ознайомлений не був, згоди на пересилання трудової книжки поштою не надавав, а тому вважає, що проставлена заднім числом дата ознайомлення з наказом про звільнення не може бути належним доказом отримання такого наказу. Крім того, на його думку, судом першої інстанції неправильно застосована норма КЗпП щодо виплати середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 17 серпня 2018 року відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року.

4 вересня 2018 року Апеляційним судом міста Києва прийнято доповнення до апеляційної скарги ОСОБА_1

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 4 вересня 2018 року справу призначено до розгляду в апеляційному суді.

У відзиві на апеляційну скаргу в.о.генерального директора ВП ЮУ АЕС ОСОБА_2 просив залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, посилаючись на безпідставність поданої скарги.. Зокрема, вказує на те, що позивач не має достатнього рівню знань, передбаченого розділом 4 посадової інструкції, а тому не може у повному обсязі забезпечити покладені на нього посадові обов'язки, безпеку підлеглого персоналу та і безпеку персоналу ВП ЮУ АЕС. Вважає призначену позачергову перевірку знань з ПТЕ та ПРБ законною. Крім того, вважає твердження позивача про дату ознайомлення з наказом про звільнення таким, що не відповідає дійсності, оскільки відповідно «Книги учета движения трудових книжок» ВП ЮУ АЕС позивач отримав трудову книжку 10 лютого 2017 року, про що власноручно поставив підпис та дату, а також підтвердив особистим підписом в особовій картці.

В порядку п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

За змістом повідомлення, розміщеного в газеті «Голос України», днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 3 жовтня 2018 року.

У зв'язку з викладеним вище, починаючи з 3 жовтня 2018 року цивільні справи, які перебували в провадженні Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області, перереєстровані в Київському апеляційному суді з проведенням їх автоматизованого розподілу між суддями новоутвореного суду.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 3 жовтня 2018 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя НевідомаТ.О., судді: Пікуль А.А., Гаращенко Д.Р..

Ухвалою Київського апеляційного суду від 9 жовтня 2018 року справу прийнято до провадження та визначено дату розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 у суді апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просили її задовольнити.

Представника відповідача Берестовенко О.М., Кравченко А.М. та Рубінс А.А. заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вважав їх недоведеними та такими, що спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Проте колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно наказу директора «Южно-Української АЕС» №874/лс від 2 листопада 1982 року ОСОБА_1 прийнято на роботу у ВП «Южно-Українська АЕС» на посаду інженера (т. 1, а. с. 21).

Наказом №1272-к від 23 листопада 2016 року ОСОБА_1 - заступнику начальника цеху з дезактивації устаткування, приміщень оголошено догану та призначено йому позачергову перевірку знань з ПРБ, ПТЕ в центральній екзаменаційній комісії (т. 1, а. с. 42-43). Застосування дисциплінарного стягнення стало наслідком невиконання позивачем п.3.2.11 Інструкції &qu ;ИБ.0.0026.0091 Радіаційна безпека в ВП ЮУ АЕС&quli;, пп.5.1.2, 5.3.2, 5.3.6, 5.11 Посадової інструкції заступника цеху з дезактивації устаткування, приміщень, п. 5.1.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідно до п. 1.7 посадової інструкції заступника начальника цеху з дезактивації устаткування, приміщень (ЗНЦД) ВП «Южно- Українська АЕС», затвердженої В.О. головного інженера ОСОБА_7 14 січня 2014 року (даліпо тексту - Інструкція), ЗНЦД атестується, згідно встановленого в ВП «Южно-Українська АЕС» порядку, з періодичністю раз на три роки. Атестація не звільняє ЗНЦД від планових або позапланових перевірок знань (т.1, а. с. 45, 48).

Пунктом 2.2.5 Інструкції передбачено, що позачергова перевірка знань у ЗНЦД проводится у випадку, передбаченому документом ПЛ.0.000.0016 «Положення по організації роботи з персоналом відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (т. 1, а. с. 50).

Відповідно до п.п. в) п.4.7.12.1 Положення по організації роботи з персоналом відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» ПЛ.0.000.0016, позачергова перевірка знань проводиться,зокрема, у випадку: при порушенні працівником правил, норм або інструкцій на вимогу посадових осіб ДП «НАЕК «Енергоатом», які виконують контрольні і наглядові функції, і наділені відповідними повноваженнями (т. 2, а. с. 48-52).

Відповідно до протоколу від 12 грудня 2016 року №1923 комісії по перевірці знань радіаційної безпеки заступника начальника цеху дезактивації ВП ЮУ АЕС ОСОБА_1 не склав перевірку знань.

При цьому, зі змісту протоколу комісії по перевірці знань радіаційної безпеки заступника начальника цеху дезактивації ВП ЮУ АЕС ОСОБА_1 від 20 січня 2017 року №1943 вбачається, що ОСОБА_1 не знає правила радіаційної безпеки.

10 лютого 2017 року наказом №111-ос, ОСОБА_1 звільнено із займаної посади, у зв'язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації з виплатою вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку (т. 1, а.с. 22).

Пункт 2 частини 1 статті 40 КЗпП України передбачена можливість звільнення працівника у зв'язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі або займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації, які перешкоджають продовженню даної роботи.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року з подальшими змінами «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. З цих підстав, зокрема, може бути розірваний трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації або підрозділу у зв'язку з нездатністю забезпечити залежну дисципліну праці у відповідній структурі. Висновки атестаційної комісії щодо кваліфікації працівника підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами по справі.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 15 лютого 2018 року визнано незаконним та скасовано пункт 2 наказу Генерального директора відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС» № 1272-к від 23 листопада 2016 року про оголошення ОСОБА_1, заступнику начальника цеху з дезактивації устаткування, приміщень, догани та призначення йому позачергової перевірки знань з ПРБ, ПТЕ в центральній екзаменаційній комісії (т. 2, а. с. 212-224).

Отже, у роботодавця не було законних підстав для проведення позачергової перевірки знань, а відтак результати такої перевірки не можуть бути підставою для звільнення позивача за п.2 ст.40 КЗпП України.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що у відповідача не було підстав для звільнення позивача, а тому вимоги позивача про визнання незаконним наказу ОСОБА_8 директора ВП «Южно-Українська АЕС» ОСОБА_2 №11-ос від 10 лютого 2017 року про розірвання трудового договору з ОСОБА_1, заступником начальника цеху з дезактивації устаткування, приміщень ВП «Южно-Українська АЕС» є обґрунтованими.

На указане суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов необґрунтованого висновку про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_1 за недоведеністю та необґрунтованістю.

Частиною 1 ст. 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Таким чином, у справах про звільнення працівник може звернутися з позовом до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Як зазначено вище, наказом №111-ос від 10 лютого 2017 року, ОСОБА_1 звільнено із займаної посади, на підставі п.2 ст.40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку, з яким позивач особисто ознайомився 10 лютого 2017 року про що свідчить його особистий підпис (т. 2, а.с.10).

З витягу з журналу обліку руху трудових книжок відповідача убачається, що 10 лютого 2017 ОСОБА_1 особисто отримав трудову книжку.

Тобто, з 10 лютого 2017 року позивачу достовірно було відомо про його звільнення. Отже, саме з 10 лютого 2017 року починається перебіг строку на оскарження незаконного звільнення.

При цьому із позовом позивач звернувся 22 березня 2017 року. В поданій позовній заяві ОСОБА_1 зазначав, що отримав копію наказу про звільнення лише 22 лютого 2017 року, а тому вважав, що строк на звернення до суду з позовом про поновлення на роботі ним не пропущено. Слід відмітити, що позивач також зазначив, що якщо суд дійте висновку про пропущення ним строку на звернення до суду, він просив цей строк поновити, але будь-яких причин на підтвердження поважності пропуску строку не зазначив.

Колегія суддів вважає посилання ОСОБА_1 на те, що він отримав наказ про звільнення лише 22 лютого 2017 року, а зазначення ним дати 10 лютого 2017 року здійснено через прохання працівників кадрової служби, необґрунтованими , оскільки такі твердження спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, та вважає, що відсутні підстави для поновлення такого строку, оскільки позивачем не вказано обставин, які б слугували підставою для його поновлення.

Отже позивач пропустив передбачений ст.233 КЗпП України строк звернення до суду без поважних причин, що є підставою для відмови в заявлених ним позовних вимогах в повному обсязі.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 травня 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском позивачем строку, визначеного ст. 233 КЗпП України для звернення із даним позовом до суду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

.

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 26 грудня 2018 року.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді Д.Р. Гаращенко

А.А.Пікуль