14 серпня 2018 року м. Токмак
Токмацький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді - Андрущенка О.Ю.,
за участю секретаря судового засідання - Гончарук В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Токмак цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору: Виконавчий комітет Молочанської міської ради Запорізької області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору: Виконавчий комітет Молочанської міської ради Запорізької області, в якому просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1.
В обґрунтування свого позову зазначила, що вона є власницею житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до договору купівлі - продажу від 28.09.2011 року та копією витягу з Державного реєстру правочинів від 28.09.2011 року.
Разом з позивачкою в будинку зареєстровані ОСОБА_2 зі своїми неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яка є колишньою дружиною її онука.
З 15.05.2016 року і до теперішнього часу за місцем реєстрації відповідачка з дітьми не проживає та їх особистих речей в будинку не має.
Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідачка з дітьми не бажає, вона покинула онука позивачки та виїхала на постійне місце проживання за межі країни, у зв'язку з чим позивачка змушена нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг та не може розпоряджатися належним їй майном у повному обсязі, оформити субсидію, через що змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.
Позивачка в судовому засіданні пояснила що відповідачка ОСОБА_2 є дружиною її сина, який відбуває покарання в місцях позбавлення волі та прописана разом з своїми дітьми будинку позивачки. Близько двох років назад ОСОБА_2 разом з дітьми переїхала проживати до своєї матері, а в подальшому виїхала на проживання за межі України. Просить позов задовольнити в повному обсязі
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, були повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомили, відзив на позов не надали. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст. 223 ЦПК України та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином.
Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
ОСОБА_1 є власницею житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до договору купівлі - продажу житлового будинку від 28.09.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 334 та копією витягу з Державного реєстру правочинів від 28.09.2011 року.
Відповідно до довідки квартального комітету № 11 від 06 червня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 позивачка проживає одна.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що він являється сусідом позивачки. Відповідачку ОСОБА_2 та її дітей він бачив близько двох років назад в будинку по АДРЕСА_1. З того часу, відповідачі за вказаною адресою не проживають.
Факт реєстрації відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1, також підтверджується даними відділу реєстрації виконавчого комітету Молочанської міської ради від 11.07.2018 року № 178, 179, 180.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
ОСОБА_2 являється повнолітньою особою, договір найму житла між позивачкою та відповідачкою не укладався.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.
У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 72 ЖК визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку.
Вищевказані докази в їх сукупності приводять суд до переконання, що малолітні відповідачі не мешкають в житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, це відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В судове засідання не надано доказів, які б свідчили про те, що причини відсутності їх у спірному приміщенні понад один рік є поважними.
При цьому, суд відзначає, що у відповідності до вимог ч. 4 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.
Відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що призводить до втрати членів сім'ї права користування помешканням.
Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання ОСОБА_2 та її неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ОСОБА_4, такими, що втратили право на користування житлом за адресою: АДРЕСА_1.
Враховуючи викладене, відсутні підстави вважати про порушення прав малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4 в разі зняття їх з реєстрації, так як вони вже тривалий час проживають за межами країни, що підтверджується показами свідка.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрація місця проживання особи здійснюється органом реєстрації на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, судові витрати на підставі ч. 6 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 704,80 гривень.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 223, 259, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору: Виконавчий комітет Молочанської міської ради Запорізької області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити в повному обсязі.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в дохід держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп..
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного сулу Запорізької області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя