Справа № 587/1591/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року Сумський районний суд Сумської області в складі :
головуючого судді Черних О.М.
за участю секретаря судового засідання Скрипка Соіна О.О.,
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,
Під час судового розгляду, представник позивача позовні вимоги підтримував, наполягав на їх задоволенні. 26 грудня 2018 року звернувся з заявою про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав.
Під час судового розгляду, представник відповідача позовні вимоги не визнала, вважала їх необґрунтованими. Надала суду письмовий відзив. 26 грудня 2018 року звернулася з заявою про розгляд справи у її відсутність.
Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши письмові докази оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов'язане з позбавленням його суб'єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Згідно статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов'язку в натурі.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов'язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінювалися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є одностороннім договором, оскільки після його укладення всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.
Відповідно до вимог статті 545 ЦК України кредитор, прийнявши виконання зобов'язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
Вказаний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 23.01.2018 у цивільній справі № 276/332/16-ц, якою підтверджені правові позиції Верховного Суду України, висловлені у постановах № 6-1967цс15 від 11.11.2015, № 6-1662цс17 від 18.10.2017 та № 6-996цс17 від 13.12.2017.
Як встановлено судом, оригінал боргової розписки від 03 серпня 2017 року, приєднаний позивачем до позовної заяви, наданий суду саме цією стороною, долучений до матеріалів справи. Текст оригіналу розписки не містить надпису позивача щодо повернення суми боргу
З огляду на вищевикладене, суд, керуючись ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, дослідивши боргову розписку, вважає наявність між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 боргових зобов'язань.
Зобов'язання має виконуватися належним чином.
Отже за наявності боргового документа в позивача, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Крім того, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Як зазначалось вище за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
У справі встановлено, що відповідачка зобов'язалась повертати борг щомісяця 03 числа, а у разі прострочки зобовязувалась виплачувати проценти в розмірі 10 %, щомісячно, на залишок заборгованості. А тому, 54 000 грн., які нараховані як відсотки за прострочення повернення позики є обґрунтованою вимогою і підлягає задоволенню.
На підставі ст. ст. 137, 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно розміру задоволених вимог, а тому з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1440 грн.
Керуючись ст. ст. 89,258,259,263264,265 ЦПК України, суд
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, 144000 грн. боргу за договором позики.
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, судові витрати в розмірі 1444 грн.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Черних