ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 грудня 2018 року

м. Харків

справа № 621/1372/18

провадження № 22-ц/818/625/18

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Огар І.В.,

імя (найменування) сторін:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

відповідач ОСОБА_3,

відповідач ОСОБА_4,

відповідач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 11 червня 2018 року в складі судді Шахової В.В.,

у с т а н о в и в:

В червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася у суд із заявою про забезпечення позову та просила: заборонити Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Харківській філії Державного підприємства «СЕТАМ» (далі ХФ ДП «СЕТАМ») вчиняти будь які дії, направлені на відчуження (реалізацію, продаж) квартири АДРЕСА_1 (колишня назва Комсомольське) Зміївського району Харківської області; зобовязати ХФ ДП «СЕТАМ» зупинити продаж арештованого майна, а саме - квартири АДРЕСА_1 (колишня назва Комсомольське) Зміївського району Харківської області.

Заява мотивована тим, що в червні 2018 року вона дізналась про те, що належна їй на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 (колишня назва Комсомольське) Зміївського району Харківської області виставлена на продаж з аукціону, який призначено на 11 червня 2018 року. Право спільної сумісної власності виникло у неї на підставі статті 60 СК України, оскільки вказана квартира придбана на імя її чоловіка ОСОБА_2 під час шлюбу. У Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області знаходиться виконавче провадження № 49185597 з примусового виконання виконавчого листа № 2-100/11, виданого 21 вересня 2011 року Ленінським районним судом м. Харкова про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») заборгованості за ОСОБА_5 договором від 21 грудня 2007 року № 56/ОСОБА_5 договір від 21 грудня 2007 року № 56/А-07 був укладений між ОСОБА_3 та АТ КБ «Приватбанк», за умовами якого позивальник отримала кредит в іноземній валюті та в забезпечення виконання зобовязань передала в іпотеку банку належне їй нерухоме майно, а ОСОБА_2 та ОСОБА_2 виступили поручителями позичальника ОСОБА_3 Заявник вказувала про те, що має намір звернутися у суд із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (колишня назва Комсомольське) Зміївського району Харківської області, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя, та звільнення 1/2 частини цього майна з-під арешту. Однак враховуючи, що проведення аукціону призначено на 11 червня 2018 року, вона позбавлена можливості швидко підготувати зазначений позов, тому змушена спочатку подати заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 11 червня 2018 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Заборонено Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області та ХФ ДП «СЕТАМ» вчиняти будь які дії, направлені на відчуження (реалізацію, продаж) квартири АДРЕСА_1 (колишня назва Комсомольське) Зміївського району Харківської області. Зобовязано ХФ ДП «СЕТАМ» зупинити продаж зазначеного арештованого майна.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що майно, яке виставлено на аукціон, на підставі норм СК України, може вважатися спільною сумісною власністю подружжя; невжиття заходів забезпечення позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам та інтересам позивача та ускладнити їх відновлення, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

27 червня 2018 року АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу до Апеляційного суду Харківської області. Посилаючись на підстави, передбаченні статтею 376 ЦПК України, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що такий вид забезпечення позову як зупинення продажу арештованого майна, застосовується лише у разі подання позову про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; арешт на майно накладено в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення суду, що набрало законної сили. Тому задоволення заяви про забезпечення позову призведе до зупинення виконання рішення суду, що суперечить чинному законодавству; заява про забезпечення позову не містить доказів щодо настання негативних наслідків для позивача у разі невжиття заходів для забезпечення позову; ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 260 ЦПК України.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 09 липня 2018 року в складі судді Тичкової О.Ю. відкрито апеляційне провадження по даній справі.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 06 вересня 2018 року справу призначено до розгляду.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі Закон № 2147-VIII), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Харківської області ліквідовано та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

02 жовтня 2018 року вказану апеляційну скаргу передано до Харківського апеляційного суду.

25 липня 2017 року ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін.

26 липня 2017 року ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відзиви мотивовані тим, що ухвала суду першої інстанції є законною та постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктами 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття певних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

Крім того, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову, суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Види забезпечення позову передбачені статтею 150 ЦПК України.

Звертаючись у суд із заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначала, що їй на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_2 (колишня назва Комсомольське) Зміївського району Харківської області. Вказана квартира придбана 17 березня 2001 року на імя ОСОБА_2 під час перебування останнього у шлюбі з ОСОБА_6 На підтвердження вказаних доводів ОСОБА_6 надала копії відповідного Договору купівлі продажу та Свідоцтва про реєстрацію шлюбу. Вказане житло виставлено на продаж з аукціону, який призначено на 11 червня 2018 року. Продаж зазначеної квартири відбувається з метою задоволення вимог стягувача АТ КБ «Приватбанк» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 2-100/11, виданого 21 вересня 2011 року Ленінським районним судом м. Харкова про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за ОСОБА_5 договором від 21 грудня 2007 року № 56/А.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність забезпечення позову, оскільки реалізація вказаного майна на аукціоні унеможливить в подальшому виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Ухвала Зміївського районного суду Харківської області від 11 червня 2018 року є законною, постановленою з дотриманням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність забезпечення позову не можуть бути прийняті до уваги, оскільки матеріалами справи доведено обґрунтоване припущення, що невжиття певних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення. Посилання на порушення норм статті 260 ЦПК України є безпідставними, оскільки ухвала відповідає вимогам ЦПК України щодо обгрунтованості.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції щодо законності постановленої ухвали.

Керуючись ст.ст. 149, 150, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 11 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2018 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

ОСОБА_7