Справа № 201/6565/18
Провадження № 2/201/2208/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03 грудня 2018р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Сидоренко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

14.06.2018р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Жовтневого районного суду Дніпропетровської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 36041 грн.06 коп. (а.с. № 4-6).

Разом з позовною заявою до суду надійшло клопотання представника позивача Савіхіної А.М. (діє на підставі довіреності від 31.08.2017р. - а.с. №37) про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. № 42).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 19.07.2018р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.№ 45).

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяви посилався на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 14.12.2012р. ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 16095.20 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості за кредитом відповідачка повинна була здійснювати починаючи з «1» по «25» число кожного місяця сплачуючи щомісячний платіж в розмірі визначеному Генеральною угодою. Підписавши Генеральну угоду відповідачка підтвердила згоду, що угода разом з запропонованими Умовами та Правилами, Тарифами банку складають між нею та банком кредитний договір. Зобов'язання за кредитним договором б/н від 14.12.2012р. банк виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачці кредитні кошти в розмірі визначеному угодою, проте, відповідачка свої зобов'язання за договором належним чином не виконувала, не здійснила в повному обсязі сплату отриманої суми кредиту, відсотків за користування кредитом, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 16.04.2018р. становить 55925,49 грн., з яких: 15468,29 грн. - заборгованість за кредитом; 14470,54 грн. - заборгованість по відсоткам; 25986,66 грн. - заборгованiсть за пенею та комiсiєю. Проте, позивач зазначає, що рішенням Третейського суду при Асоціації Дніпровський Банківський Союз" м.Дніпропетровська від 17.10.2014р., з відповідачки було стягнуто заборгованість за кредитним договором б/н від 14.12.2012р., станом на 24.09.2014р. в розмірі 23422,74 грн., а отже, звертаючись з даним позовом, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1, різницю суми заборгованості в розмірі 32502.75 грн., штраф в розмірі 3538.31 грн. нарахований відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, а також понесені позивачем судові витрати в розмірі 1762 грн.

В судові засідання 11.10.2018р. та 03.12.2018р. представник позивача не з'явився, про дату та час слухання повідомлявся належним чином.

03.12.2018р. до суду надійшла заява представника позивача Буйбарова М.В. (діє на підставі довіреності від 17.05.2017р. - а.с. №55), в якій представник позивача просив суд розгляд справи здійснити за відсутності позивача, зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві та згідно доказів, наявних в матеріалах справи, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. № 54).

Відповідачка - ОСОБА_1 в судові засідання 11.10.2018р. та 03.12.2018р. двічі поспіль не з'явилася, про дату та час слухання повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем проживання (а.с.№46,50), яка підтверджується відповіддю наданою ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 23.06.2018р. (а.с.№44). Конверти, які були направлені відповідачці були повернуті до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. №47,51) Крім того, про дату та час розгляду справи на 03.12.2018р. відповідачка повідомлялася шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада» (а.с. № 53).

Отже, належним чином повідомлена про розгляд справи судом, відповідачка в судові засідання повторно не з'явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не зверталася, а також не скористалася правом надання заперечень проти позову.

Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що відповідачка виходячи з положень ч.11 ст.128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, згідно до ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт б/н від 14.12.2012р. ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 16095,23 грн., строком на 60 місяців з 14.12.2012р. по 31.12.2017р., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,5% щомісяця на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості позичальником повинно здійснюватися в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник сплачує банку грошові кошти 410,90 грн. (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Підписавши Генеральну угоду відповідачка підтвердила згоду, що відповідна угода разом з запропонованими банком Умовами та Правилами, Тарифами банку складають між ним та банком кредитний договір б/н від 14.12.2012р. (а.с. № 10).

Крім того, раніше 20.03.2007р. ОСОБА_1 була підписана анкета-заява б/н, в якій відповідачка погодилася зі своїм зобов'язанням як клієнта виконувати вимоги, які визначені для клієнта Умовами та правилами надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами, які розміщені на офіційному банківському сайті (а.с.№9).

Згідно з ч.1,2 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Статтею 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 2 ст. 648 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що підписавши анкету-заяву від 20.03.2007р., а в подальшому і Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 14.12.2012р. відповідачка була обізнана та погодилася з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які разом з Генеральною угодою складають кредитний договір б/н, а також прийняла на себе зобов'язання регулярно ознайомлюватися з їх змінами які розміщені на офіційному банківському сайті. Доказів того, що вимоги банку ґрунтуються на інших умовах, які сторони не узгоджували, суду не надано.

Зокрема, це підтверджується тим, що після 14.12.2012р. ОСОБА_1 здійснювала часткове погашення заборгованості, що має своє відображення у здійсненому позивачем розрахунку за договором (а.с.№ 8 - стовпчики «Сплачено відсотків», «Сума погашення за кредитом»), проте, як встановлено судом під час розгляду справи, станом на 24.09.2014р. ОСОБА_1 вже мала значну суму заборгованості за кредитним договором б/н від 14.12.2012р., що стало підставою для звернення позивача з позовом до Третейського суду при Асоціації Дніпровський Банківський Союз" м. Дніпропетровська про стягнення заборгованості в розмірі 23422,74 грн., яка була стягнута з ОСОБА_1, рішення третейського суду від 17.10.2014р. (а.с.№7).

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а обов'язком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до пункту 2.5. Генеральної угоди, позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, процентів, винагороди згідно до умов угоди та Умов та Правилам надання банківських послуг.

Пункт 2.2 угоди визначає, що згідно до ст.ст 212, 611, 651 ЦК України, при порушенні позичальником строків погашення заборгованості вказаних в Генеральній угоді більш ніж на 31 день, по зобов'язанням строк виконання яких не настав, сторони погодили, що строк повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту на 32-й день порушення вважається простроченою та позичальник сплачує банку штраф в розмірі 3538,31 грн.

Судом встановлено, що зобов'язання щодо сплати заборгованості за кредитом з урахуванням суми заборгованості стягнутої рішенням третейського суду відповідачка належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 16.04.2018р. має заборгованість в розмірі 55925,49 грн., з яких: 15468,29 грн. - заборгованість за кредитом; 14470,54 грн. - заборгованість по відсоткам; 25986,66 грн. - заборгованiсть за пенею та комiсiєю, а також штраф нарахований відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 3538,31 грн.

Відповідний розмір заборгованості позивачем визначений згідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 14.12.2012р., який долучений до позовної заяви (а.с. № 8).

Згідно із ст. 599 ЦК зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2ст.549 ЦК України).

Так, умовами п.2.2. кредитного договору б/н (Генеральної угоди) передбачено застосування штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору. Проте, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, прострочена заборгованість по кредиту почала неперервно обліковуватися з 30.04.2013р., та вже станом на 01.10.2014р. банк почав нараховувати неустойку.

При цьому, позивачем ані в позовній заяві, ані в детальному розрахунку заборгованості не наведено належних обґрунтувань щодо розміру грошових зобов'язань та строків порушення відповідних зобов'язань (розрахунків періодів) більш ніж на 31 день, виходячи з чого позивачем здійснено нарахування штрафу згідно п.2.2. Генеральної угоди, враховуючи що рішенням третейського суду з відповідачки вже була стягнута заборгованість станом на 24.09.2014р. в сумі 23422,74 грн., з урахуванням штрафних санкцій, про що зазначено в рішенні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором б/н від 14.12.2012р. станом 16.04.2018р., з урахуванням різниці суми заборгованості стягнутою рішенням Третейського суду при Асоціації Дніпровський Банківський Союз" м. Дніпропетровська від 17.10.2014р. в сумі 32502,75 грн.

Щодо стягнення суми штрафу, то в цій частині в задоволенні позову позивачу слід відмовити в зв'язку з недоведеністю.

Ухвалою суду від 03.12.2018р. (винесена без виходу до нарадчої кімнати) було замінено назву позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» на АТ КБ «ПриватБанк» з огляду на те, що згідно нової редакції Статуту банку відповідно до рішення Єдиного акціонера Банку, затвердженого наказом МФУ 21.05.2018р., повне офіційне найменування банку змінено на Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", скорочене- АТ КБ "ПриватБанк" (відповідні документи у справі).

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1589 грн.01 коп. (32502.75 грн. х 1762грн. : 36041.06 грн. = 1589,01 грн.)

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 549, 611, 634, 638, 648, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, ч.4 ст.223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за Кредитним договором б/н від 14.12.2012р. станом на 16.04.2018р. в сумі 32502 грн.75 коп.(тридцять дві тисячі п'ятсот дві грн.75 коп.).

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1589 грн.01 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.289 ЦПК України, а саме, заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду .

Суддя Ткаченко Н.В.