Справа № 316/1816/18
Провадження № 2/316/941/18
"21" грудня 2018 р. м.Енергодар
Енергодарський міський суд Запорізької області,
у складі головуючого-судді Бульби О.М.
секретар судового засідання Черкашина О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Енергодарі цивільну справу №316/1816/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Сектор реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
22.10.2018 р. ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі відповідач), третя особа: Сектор реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області в якій просить суд: визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.
В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 зазначає, що вона, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 02.04.1996 р., посвідченого державним нотаріусом Енергодарської державної нотаріальної контори та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9404242 виданого 23.12.2005 року ДКП Енергодарське БТІ, є власником квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (далі спірна квартира).
В спірній квартирі зареєстрований відповідач, який не є власником спірної квартири. З 2010 р. відповідач у квартирі не проживає, його особистих речей не має, оплату за комунальні послуги відповідач не здійснює, участі у витратах з утримання квартири не несе, що порушує її права як власника, оскільки вона позбавлена повноцінного права розпорядження, володіння та користування належною їй спірною квартирою. Оскільки місце проживання відповідача їй не відоме, самостійно зняти відповідача з реєстрації місця проживання вона не має можливості, у звязку з чим вона і змушена звернутися до суду за захистом.
Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 24.10.2018 р. в порядку загального позовного провадження та по справі призначено підготовче судове засідання (а.с.17).
Ухвалою суду від 02.11.2018 р. підготовче судове засідання закрито та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.26).
В судове засідання сторони не зявилися.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності, позовні вимоги просить задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи у заочному провадженні (а.с.24).
Відповідач ОСОБА_2 - в судове засідання не зявився повторно, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи у його відсутності, відзиву або заперечень на позовну заяву - до суду не надав. Повідомлявся судом через відділення «Укрпошти» рекомендованою поштовою кореспонденцією за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача відповідно до інформації зазначеної в довідці з Сектора реєстрації Енергодарської міської ради (а.с.16), однак на адресу суду повернулися поштові конверти «Укрпошта», з відповідними відмітками, які свідчать про їх неотримання відповідачем (а.с.29,31,35). Місце роботи, або електронна поштова скринька відповідача суду не відомі. Заяв про зміну місця проживання відповідачем - до суду не надано.
Крім того, відповідач викликався до суду через оголошення розміщені на офіційному веб-порталі «Судова влада» (а.с.20, 28, 34).
ОСОБА_3 ч.11 ст.128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Представник третьої особи: Сектора реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області в судове засідання не зявився, від завідувача Сектора реєстрації надійшло до суду письмове клопотання про розгляд справи у відсутності представника (а.с.22), заперечень проти позову до суду не надано.
Враховуючи приписи ст.ст.13, 128, 131, 223, 280 ЦПК України, відсутність клопотань про відкладення слухання справи, наявність згоди позивача про розгляду справи за відсутності відповідача у заочному провадженні, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача за останнім відомим зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання, ухваливши заочне рішення.
Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив на їх підставі такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 02.04.1996 р. (а.с.4), витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВУ №917795 (а.с.5), Технічного паспорту (а.с.11-11зворот) позивач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1.
ОСОБА_3 довідки з сектора реєстрації Енергодарської міської ради, у спірній квартирі зареєстрований також відповідач (а.с.6). ОСОБА_3 складеного 19.10.2018 р. комісією ЖЕД-5, відповідач у спірній квартирі не проживає з 2010 р. по теперішній час (а.с.12)
ОСОБА_3 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї.
В Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України).
Основоположні принципи здійснення повноважень власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950 р.), що набрала чинності для України з 11.09.1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.
Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов'язана з використанням його властивостей.
Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості.
Під правом розпоряджатися розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна.
Відповідно до пункту № 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»- наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди, як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства ( наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
ОСОБА_3 абз.5 ч.3 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», особа має право на реєстрацію у певному місці тільки у випадку наявності у неї документів, що підтверджують право на проживання в житлі.
Доказів того, що відповідач має законні підстави на проживання у житловому приміщенні, що належить позивачці, у суду відсутні.
Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені доказами, у звязку з чим підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76-83, 89, 95, 128, 130, 131, 223, 228, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 273, 280-284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
Позов заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Сектор реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1.
Заочне рішення може бути переглянуто Енергодарським міським судом Запорізької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Запорізького апеляційного суду через Енергодарський міський суд Запорізької області (з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року із змінами), при цьому, строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. М. Бульба