Справа № 452/2893/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"20" грудня 2018 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі судді Кравціва В.І.,

секретар судового засідання Макаревич Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право на користування житлом,

за участю представника позивача ОСОБА_3,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 10 жовтня 2018 року пред'явила до ОСОБА_2 позов про визнання таким, що втратив право користування житлом в будинку АДРЕСА_1.

У обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 успадкувала частину вказаного будинку, який є спільною сумісною власністю.

У вказаному будинку крім неї, позивача, зареєстроване місце проживання її онука, ОСОБА_2, який ще у 2011 році поїхав на навчання до Республіки Польща і залишився там працювати, тобто 7 років він не проживає в будинку без поважних причин, однак з реєстрації не знявся, посилаючись на відсутність часу для приїзду до України.

Реєстрацією місця проживання відповідача у її будинку їй спричинені матеріальні незручності, вона несе непотрібні витрати щодо користування комунальними послугами, оскільки робить неможливим подання нею документів для отримання субсидії щодо оплати за вказані послуги.

Під час розгляду справи по суті представник позивача ОСОБА_3 у підтримання позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та визнання позову.

Вислухавши пояснення представника позивача, показання свідків, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Із довідки, виданої 20 вересня 2019 року Самбірським МБТІ, свідоцтва про смерть та свідоцтва про шлюб відомо, що будинок АДРЕСА_1 зареєстрований в цілому за ОСОБА_4 відповідно свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення виконкому Рудківської міської ради від 13 грудня 1980 року за № 51, який з 4 вересня 1963 року перебував у шлюбі із ОСОБА_1 і помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а. с. 2, 7, 8).

Отже, вказаний будинок є спільною сумісною власністю подружжя і ОСОБА_1 успадкувала ? частину цього будинку після смерті свого чоловіка.

Із довідки, виданої виконавчим комітетом Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області, видно що у вказаному будинку з 27.09.2000 року зареєстровано місце проживання ОСОБА_2, 1994 року народження , який є внуком позивача (а.с. 6, 14).

Із акта обстеження житлово-побутових умов вбачається, що ОСОБА_6 у цьому будинку не проживає, комунальними послугами не користується, а проживає за межами України (а. с. 3).

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили, що відповідач більше семи років не проживає в будинку позивача.

За наведеного, ОСОБА_2, як член сім'ї власника будинку понад один рік відсутній у вказаному будинку без поважних причин.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Так як реєстрація місця проживання ОСОБА_2 чинить перешкоди позивачу у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм будинком, і оскільки відповідач понад один рік без поважних причин відсутній за місцем реєстрації проживання, то є підстави визнати його таким, що втратив право на користування житлом у цьому будинку, що є способом захисту прав позивача, як власника будинку.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житлом у будинку АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Представник позивача: ОСОБА_3, проживає АДРЕСА_2.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживає АДРЕСА_1.

Текст повного рішення буде складено 30 грудня 2018 року.

Суддя