Справа № 301/1713/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" грудня 2018 р.

Іршавський районний суд

Закарпатської області

в складі:

головуючого - судді Золотар М.М.

при секретарі - Фанта А.В.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представників відповідачів - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Іршава справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, де третя особа без самостійних вимог Іршавська державна нотаріальна контора, про визнання недійсними заповіту, визнання недійсним, скасування свідоцтва про право на спадщину, скасування реєстрації та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

10 серпня 2018 року ОСОБА_4 звернувся в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5, де третя особа без самостійних вимог Іршавська державна нотаріальна контора, про визнання недійсними, скасування рішення сесії Сілецької сільської ради Іршавського району та скасування державної реєстрації.

Посилається на те, що 23 липня 1993 року померла його баба ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією свідоцтва про смерть.

Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, що складається : - житлового будинку, загальною площею 28,5м.кв., житловою - 15,9кв.м., в с. Білки, вул.Українська,47 Іршавського району Закарпатської області.

Спадкоємцем першої черги відповідно до ст.529 ЦК (в ред.1963р) була її донька, мати позивача - ОСОБА_7, яка померла 03.10.2007 року.

ОСОБА_6 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2, а ОСОБА_7 в буд. №48 по вул. Українській в с. Білки. Це сусідні дворогосподарства. Позивач також проживає по сусідству, в буд. №76 (третій будинок від спадкового). Він постійно допомагав їм, обробляв земельні ділянки, збирав урожай, сплачував комунальні послуги, вів спільно господарство, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном (ст.549 ЦК України) після смерті ОСОБА_7 - 03 жовтня 2007 року, тому він і відповідачі являються спадкоємцями. Він в установлений законом строк прийняв і оформив спадщину, тобто отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок №48 по вул. Українська в с. Білки.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_7, померла після відкриття спадщини (житловий будинок №47 по вул. Українська в с. Білки) і не встигла її прийняти, право на прийняття належної їй частки спадщини, переходить до її спадкоємців - спадкова трансмісія (ст.1276 ЦК України в ред.2004р), тобто до нього і його племінників, відповідачів по справі.

Згідно погосподарських книг Білківської сільської ради власником будинку, за адресою: с. Білки, вул.Українська, буд. №47, Іршавського району Закарпатської області, була - ОСОБА_6, яка померла 23 липня 1993 року.

08 серпня 2018 позивачу стало відомо про те, що ОСОБА_2 (відповідач) оформив спадщину і отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серія та номер 1-30, видане 18.01.2018р. Іршавською державною нотаріальною конторою, а також отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_5, серія та номер 1-31, видане 18.01.2018 р. Іршавською державною нотаріальною конторою.

Про заповіт позивач дізнався вперше, отримавши інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №133580316 від 08.08.2018р.

ОСОБА_4 впевнений, що бабуся ОСОБА_6 заповіт не складала, про нього не було відомо йому, він є підроблений, особисто заповідачем не підписаний, належним чином не посвідчений.

На день складання заповіту спадкодавець була в безпорадному стані, прикована до ліжка, не мала можливості його оформляти на Білківській сільській раді.

Оформлена спадщина на відповідачів позбавила його права користуватись, розпоряджатись прийнятим у спадок будинком №47 в с. Білки по вул. Українська Іршавського району Закарпатської області.

Заповіт підлягає визнанню недійсним, оскільки через хворобливий стан здоров'я спадкодавця, заповіт посвідчувався не в приміщенні сільської ради, а за адресою проживання останнього; заповідачем не було зазначено, що він прочитав заповіт вголос, тобто що він був обізнаний з текстом заповіту; ким був виконаний рукописний текст на заповіті замість заповідача також не вказано; зважаючи на фізичні вади заповідача, секретарем сільської ради не було запрошено двох свідків, при яких мало б бути посвідчено заповіт та не вказано місце складення заповіту; крім того, посадові особи органів місцевого самоврядування вносять до Спадкового реєстру відомості про посвідчені заповіти шляхом подання Держінформ'юсту або його філіям заяв про реєстрацію в день вчинення відповідної нотаріальної дії, а спірний заповіт було подано на реєстрацію набагато пізніше після смерті заповідача, що є порушенням встановленого порядку.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити з мотивів, наведених у заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні з мотивів, наведених у відзиві, де вказали, що твердження позивача, що заповідачка заповіт не складала та не підписувала, оскільки була у безпорадному стані, прикута до ліжка: а також що заповіт не був належним чином посвідчений, заперечує як недоведених. Відсутні докази про фізичний і медичний стан заповідачки, які б зашкодили їй здійснити заповіт, ані про недотримання порядку посвідчення заповіту.

Позов містить вимогу про визнання права власності позивача на ? частки спірного будинку як наявність у нього права на спадкування по закону, яке він отримав у порядку спадкової трансмісії після смерті своєї матері ОСОБА_8, яка у свою чергу мала право на спадкування по закону після смерті її матері ОСОБА_6. Однак спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. 23.07.1993р. коли відкрилася спадщина ОСОБА_6, у наявності був її заповіт щодо спірного будинку і спадкування цього майна по закону не могло відбутися. За присутності права у ОСОБА_8 права на спадкування по закону не може й бути мови про спадкову трансмісію такого права до ОСОБА_4. Посилання позивача на обставини, які на його думку свідчать про прийняття спадщини шляхом фактичного володіння майном, є нікчемними, тому що не можна прийняти спадщину, не маючи права на спадкування. Крім того, ведення позивачем спільного з матір'ю і бабкою господарства і оплата позивачем комунальних платежів у спірному будинку не підтверджено жодним доказом. Додатково це спростовується довідками Білківської сільської ради про склад осіб, які проживали у спірному будинку на день смерті ОСОБА_9 і до теперішнього часу. Навіть якщо припустити, що ОСОБА_8 мала право на спадкування по закону, вона не скористалася правом прийняти спадщину протягом шести місяців після смерті матері у жодний встановлений законом спосіб, а відтак вона вважається такою, що відмовилася від спадщини.

Крім того, у процесі спадкування спірного будинку він у жодний спосіб не порушував, не оспорював і не виявляв невизнання права позивача на спадкування спірного будинку, а лише реалізував своє право на спадкування за заповітом. На його думку, позивач до звернення із цим позовом до суду, мав би реалізувати своє право на спадкування у встановлений законом спосіб і отримати частку спірного будинку у власність, якщо право на спадкування йому дійсно належить. Крім того, право власності на частку спірного будинку набуто ним із законних підстав (спадкування за заповітом) і зареєстровано (доводиться доказом, який надав позивач), на цей час не існує жодного судового рішення про скасування або визнання нечинним заповіту. Відтак, я є законним власником ? частки спірного будинку, а позивач у незаконний спосіб через рішення суду намагається отримати об'єкт нерухомості у власність, позбавити мене власності на свою користь. За таких умов звернення до суду із вимогою про захист (способом визнання) права власності є передчасним і безпідставним.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, тому суд у відповідності до ч. 3 ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності.

Представник третьої особи без самостійних вимог Іршавської державної нотаріальної контори не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, тому суд у відповідності до ч. 3 ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що в 1993 році він працював водієм у Білківській сільській раді Іршавського району. 04 січня 1993 року його попросила секретар сільської ради ОСОБА_11 підвезти її на службовому автомобілі до заповідачки ОСОБА_6. Коли вони приїхали до останньої, то він залишився на подвірї, а секретар зайшла в будинок до ОСОБА_6. Через деякий час ОСОБА_11 запросила його до будинку і попросила підписатися за заповідачку ОСОБА_6 на заповіті, що він і зробив. Заповіт вголос не зачитували.

Свідок ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пояснили, що є родичками покійної заповідачки ОСОБА_6. Вони добре памятають, що в 1993 році покійна була прикута до ліжка, так як була повністю паралізована. Внаслідок хвороби вона не могла ворушити руками, тим більше писати, а також говорити. Вони впевнені, що самостійно висловлювати свою волю, заповідаючи належне їй майно вона не могла.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 23 липня 1993 року померла баба позивача, прабаба відповідачів, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією свідоцтва про смерть ( а. с. 6). На день смерті покійна проживала одна, що стверджується довідкою Білківської сільської ради.

Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, що складається з житлового будинку, загальною площею 28,5м.кв., житловою - 15,9кв.м., в с. Білки, вул.Українська,47 Іршавського району Закарпатської області.

Спадкоємцем першої черги відповідно до ст.529 ЦК (в ред.1963 р.) була її донька, мати позивача та баба відповідачів, ОСОБА_7, яка померла 03.10.2007 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть ( а. с. 7).

Батько відповідачів ОСОБА_14 помер 06.01.2008 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть.

ОСОБА_6 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2, а ОСОБА_7 в буд. №48 по вул. Українській в с. Білки. Це сусідні дворогосподарства. Позивач також проживає по сусідству, в буд. №76 (третій будинок від спадкового). Він постійно допомагав їм, обробляв земельні ділянки, збирав урожай, сплачував комунальні послуги, вів спільно господарство, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном (ст.549 ЦК України) після смерті ОСОБА_7 - 03 жовтня 2007 року, тому він і відповідачі є спадкоємцями.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_7, померла після відкриття спадщини (житловий будинок №47 по вул. Українська в с. Білки) і не встигла її прийняти, право на прийняття належної їй частки спадщини, переходить до її спадкоємців - спадкова трансмісія (ст.1276 ЦК України в ред.2004 р.), тобто до нього і його племінників, відповідачів по справі.

Згідно погосподарських книг Білківської сільської ради власником будинку, за адресою: с. Білки, вул.Українська, буд. №47, Іршавського району Закарпатської області, була - ОСОБА_6, яка померла 23 липня 1993 року.

08 серпня 2018 з дня формування витягу ( а. с. 9) позивачу стало відомо про те, що ОСОБА_2 оформив спадщину і отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серія та номер 1-30, видане 18.01.2018р. Іршавською державною нотаріальною конторою, а також отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_5, серія та номер 1-31, видане 18.01.2018 р. Іршавською державною нотаріальною конторою.

Заповіт від 04 січня 1993 року (вказано помилково 1983 рік), посвідчений секретарем виконкому Білківської сільської ради ОСОБА_11 за реєстровим №1 та підписаний свідком ОСОБА_10, який на день його складання перебував у трудових стосунках з Білківською сільською радою на посаді водія.

Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до п. 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад депутатів трудящих, затвердженого Наказом Міністра юстиції УРСР 19.01.76 N 1/5 (далі Інструкції) нотаріальні дії у виконавчих комітетах міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих вчиняють голова, заступник голови або секретар виконавчого комітету, на яких за рішенням виконавчого комітету, відповідної Ради депутатів трудящих покладено вчинення нотаріальних дій.

Однак рішення виконавчого комітету Білківської сільської ради Іршавського району про покладення обовязків вчинення нотаріальних дій на секретаря сільської ради ОСОБА_11 відсутнє, що стверджується листами Білківської сільської ради від 10.12.2018 року №02-10/657 та 14.12.2018 року №02-10/665 ( а. с. 137, 146) та листом від 07.12.2018 року №682/01-13 архівного відділу Іршавської районної державної адміністрації ( а. с. 132), тобто права на вчинення нотаріальних дій вона не мала.

Згідно п. п. 7, 8 Інструкції нотаріальні дії можуть вчинятися в будь-якому виконавчому комітеті міської, селищної, сільської Ради депутатів трудящих на всій території Української РСР.

Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні виконавчого комітету міської, селищної, сільської Ради депутатів трудящих. В окремих випадках, коли громадяни, що звернулися за вчиненням нотаріальних дій, з поважних причин (хвороба, інвалідність, старість та ін.) не можуть з'явитися в приміщення виконавчого комітету міської, селищної, сільської Ради депутатів трудящих, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями.

Оскаржуваний заповіт вчинено секретарем сільської ради за місцем проживання заповідачки ОСОБА_6, яка як встановлено в судовому засіданні, хворіла (паралізована), перебувала у лежачому станів та не розмовляла, і, як наслідок, не могла звернутися за вчинення нотаріальних дій.

Відповідно ст. 543 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) та п. 13 Інструкції якщо громадянин внаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати угоду, заяву або інший документ, за його дорученням у його присутності і в присутності службової особи виконавчого комітету угоду, заяву або інший документ може підписати інший громадянин. Про причини, з яких громадянин, що звернувся за вчиненням нотаріальної дії, не міг підписати документ власноручно, зазначається у посвідчувальному написі.

По причині хвороби суд вважає за неможливе запрошення свідка ОСОБА_15 заповідачкою, який, крім того, в судовому засіданні ствердив, що підписати заповіт його запросила секретар сільської ради ОСОБА_11, а не спадкодавець.

Відповідно ч.1 ст. 45 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі.

Відповідно до ч.1 ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 48 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей.

По недійсній угоді кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

Відповідно до ст. 545 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) якщо заповіт буде визнаний недійсним, то спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений спадщини, одержує право спадкувати на загальних підставах.

За таких обставин суд приходить до висновку, що недодержання вимог закону при складанні заповіту тягне за собою визнання його недійсним з подальшим визнанням недійсними, скасування свідоцтв про право на спадщину зі скасуванням їх реєстрації.

Разом з тим, у відповідності до ст.548 ЦК ( в ред. 1963 р.) України «Для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв», а згідно ст.549 ЦК в ред. 1963 р. вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він вступив в управління або володіння спадковим майном та якщо протягом строку, встановленого ст.553 ЦК України, не заявив про відмову від неї.

ОСОБА_6 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7 в буд. №48 по вул. Українській в с. Білки, які є сусідніми. Позивач також проживає по сусідству, в буд. №76 (третій будинок від спадкового). Він постійно допомагав їм, обробляв земельні ділянки, збирав урожай, сплачував комунальні послуги, вів спільно господарство, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном (ст.549 ЦК України). Після смерті ОСОБА_7 - 03 жовтня 2007 року, ОСОБА_4 і відповідачі є спадкоємцями.

Вони в установлений законом строк прийняли і оформили спадщину, тобто отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок №48 по вул. Українська в с. Білки ( а. с. 172-179).

У зв'язку з тим, що ОСОБА_7, померла після відкриття спадщини (житловий будинок №47 по вул. Українська в с. Білки) і не встигла її прийняти, право на прийняття належної їй частки спадщини, переходить до її спадкоємців - спадкова трансмісія (ст.1276 ЦК України в ред. 2004р) , тобто до позивача і за ним слід визнати право власності на ? частину житлового будинку №47 по вулиці Українській (Калініна) села Білки Іршавського району.

Керуючись ст. ст. 81, 89, 149, 150, 153, 263-265, 268, 272, 273, 280, 281-285 ЦПК України, ст. ст. 45, 47, 48, 529, 534, 543, 545, 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), суд, -

Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати заповіт від 04 січня 1983 року, посвідчений секретарем виконкому Білківської сільської ради ОСОБА_11 за реєстровим №1 - недійсним.

Визнати недійсними та скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серія та номер 1-30, видане 18.01.2018 року Іршавською державною нотаріальною конторою на імя ОСОБА_2, державну реєстрацію прав та їх обтяжень номер запису про право власності: 24440126, індексний номер 39261369 від 18.01.2018р.

Визнати недійсними та скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серія та номер 1-31, видане 18.01.2018 року Іршавською державною нотаріальною конторою на імя ОСОБА_5, державну реєстрацію прав та їх обтяжень номер запису про право власності: 24440170, індексний номер 39261369 від 18.01.2018р.

Визнати ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_3, власником спадкового майна, що складається з ? частки житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами, загальною площею 28,5м.кв., житловою - 15,9 кв.м., в селі Білки, вулиця Українська, 47 Іршавського району Закарпатської області.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 2819 (від тисячі вісімсот девятнадцять ) гривень 20 копійок.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. При цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Головуючий: М. М. Золотар