"26" грудня 2018 р.
Ленінський районний суд м.Харкова
РІШЕННЯ

іменем України

26 грудня 2018р. Справа №642/4861/18 Провадження №2/642/1648/18
Суд у складі: Головуючого судді Секретаря ОСОБА_1; ОСОБА_2;

За участю позивачки ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5;

розглянув у порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину, -

ВСТАНОВИВ:

Звертаючись до суду позивач на підставі вимог ст. 185 СК України заявляє позовні вимоги до ОСОБА_5, а саме:

- стягнути з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3, додаткові витрати на дитину - ОСОБА_6, у розмірі 8025.00 грн.

В обґрунтування заявленого змісту позовних вимог, позивачка вказала, з 14.06.2008 року по 01 березня 2016 року позивачка ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з ОСОБА_5. Від цього шлюбу у нас є донька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає разом з позивачкою.

06 жовтня 2015 року Жовтневим районним судом м. Харкова винесено заочне рішення, згідно якого стягнено аліменти з відповідача ОСОБА_5 на користь позивачки на утримання доньки ОСОБА_6.

З 05.07.2017 року по 15.07.2017 року донька з метою оздоровлення відпочивала у дитячому таборі «Гвоздика».

З 07.08.2018 року по 16.08.2018 року донька з метою оздоровлення відпочивала дитяче-оздоровчому таборі «Сонячний берег».

Таким чином, відповідач ОСОБА_5 зобов'язаний прийняти участь у витратах, пов'язаних з забезпеченням розвитку здібностей ОСОБА_6 у плаванні в розмірі половини від понесених мною витрат, тобто у розмірі 8025.00 грн.

У наданому відзиву відповідач позовні вимоги не визнав з наступних підстав: На теперішній час з його стягнути аліменти на утримання дитини. Він не в змозі сплачувати аліменти та платити додаткові витрати. Крім того, у його хвора мати якої він допомагає. На теперішній час, відділом державної виконавчої служби стягується з його заробітної плати 50%. Таким чином, стягнення додаткових витрат поставить його в скрутне становище.

Позивачка, представник позивачки, на позові наполягала. В пояснення вказала обставини викладені в мотивуванні позовних вимог.

Відповідач позовні вимоги не визнав. В пояснені вказав, що у його заробітна плата близько 4000грн. з якою він сплачує 50% по виконавчому листі. Він не погоджується з понесеними витратами, т.я. табір можна дешевше знайти і не підтверджено, що вона займається у басейні.

Судом в межах завалених позовних вимог, на підставі наданих доказів, встановлені наступні факти та обставини:

З 14.06.2008 року по 01 березня 2016 року позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем, під час якого народилась донька: ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає разом зі позивачкою.

06 жовтня 2015 року Жовтневим районним судом м. Харкова винесено заочне рішення, згідно якого стягнено аліменти з відповідача на користь позивачки на утримання доньки ОСОБА_6.

Дитина розвіває свої здібності, а саме плавання, про що також свідчить отримана нею грамота, відвідує басейн з листопада 2017 року по теперішній час, про що свідчать копії фіскальних чеків.

З 05.07.2017 року по 15.07.2017 року дитина з метою оздоровлення відпочивала у дитячому таборі «Гвоздика» згідно копії фіскального чеку.

З 07.08.2018 року по 16.08.2018 року дитина з метою оздоровлення відпочивала дитяче-оздоровчому таборі «Сонячний берег», про що свідчить копія фіскального чеку.

Дослідив та оцінивши в сукупності докази матеріалів справи суд вважає:

Вимогами статті 12 ч.3 ЦПК України визначено: Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вимоги статті 13 ЦПК України: Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, N 2402-III передбачено: Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до вимог статті 180 СК України визначено: Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог статті 185 СК України визначено:

1. Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

2. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вимогами статті 141 СК України визначено:

1. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

2. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини відповідно до вказаних норм закону, відповідач не спростовує наданих розрахунок його частки додаткових витрат, а тому, позивач повинен прийняти участь у додаткових витратах на дитину, у розмірі 8025.00грн., що складає 50% від понесених позивачкою витрат.

Отже, вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.11, 15, 62, 81, 169, 203, 213, 215, 223. 226, 263, 265, 282-284, 289, 430 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_5, 23.06.1978р.н. на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на дитину ОСОБА_7 15 листопада 2008р.н. у сумі 8025грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у сумі 704 грн. 80коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі Апеляційна скарга на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення або виклику учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільно-процессуального кодексу України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського Апеляційного суду, або через Ленінський районний суд м.Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 26 грудня 2018р.

Суддя: В.М.Євтіфієв