Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/8559/17 Головуючий у 1-й інст. Зосименко О. М.
Категорія 50 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Микитюк О.Ю., Талько О.Б.,

з участю секретаря судового засідання Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу 295/8559/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03 травня 2018 року, яке ухвалене під головуванням судді Зосименко О.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх синів - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Із урахуванням відповіді на відзив, просила розмір аліментів, визначений рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 12 вересня 2016 року, у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів батька дітей, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку, до повноліття дітей, змінити, збільшивши стягнення до 2 500 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до повноліття дітей (а.с.36-38 т.2). Свої вимоги обґрунтовувала тим, що матеріальний стан відповідача покращився, про що свідчать багаторазові закордонні відпочинки, рахунки у банках, будівництво будинку та облаштування території біля нього.

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 03 травня 2018 року позов задоволено частково. Змінено розмір аліментів та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 серпня 2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі. Зазначає, що суд не звернув уваги на інші обставини справи, що мають істотне значення для вирішення спору та не застосував положення ст.182,183,184 СК України і правові позиції, що викладені у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року в справі №143цс13 та ухвалі Верховного Суду від 01 березня 2018 року в справі №214/1721/17. Так, не враховано стан здоров'я і матеріальне становище дитини та наявність грошових коштів у платника аліментів. Відповідач є засновником і керівником ТзОВ «ТОМІ-ЛТ» та має значний неофіційний дохід. На його ім'я відкрита велика кількість рахунків у банках, кошти на яких були на час запитів, але відповідач негайно їх зняв. Відповідач по декілька разів відпочиває за кордоном (Грузія, Туреччина, Непал, Тибет), а також у Карпатах (Буковель). Йому на праві власності належить низка об'єктів нерухомого майна.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу задовольнити частково, стягнувши на користь позивача на утримання синів щомісячні аліменти у розмірі по 1 000 грн. на кожну дитину. При цьому зазначає, що відвідування дітьми секцій та гуртків, а також посилання позивача на проблеми зі здоров'ям старшого сина не є підставою для збільшення розміру аліментів, а є підставою для звернення із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 12 вересня 2016 року визначено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання синів - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 липня 2016 року і до повноліття дітей (а.с.10 т.1)

Відповідно до частин першої та другої ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За частиною третьою ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до частини першої ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведення стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу), а ст.184 СК України регулює визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Із огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не лише ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.ст.182,183,184 СК України).

Так, ст.184 СК України передбачає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, не змінив щомісячний розмір частики від заробітку (доходу) батька, тобто однієї третини на двох дітей, але при цьому збільшив мінімальний розміру аліментів з 30% до 50% прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку, що імперативно врегульовано чинним законодавством на час звернення ОСОБА_1 до суду із даним позовом.

На час ухвалення судом першої інстанції рішення у даній справі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлені наступні прожиткові мінімуми на дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 грн., з 1 липня 2018 року -1944 грн., а з 01 грудня 2018 року - 2027 грн.

Як убачається із свідоцтв про народження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - їх батьком є ОСОБА_2 (а.с.8-9 т.1).

У силу частити першої ст.180 СК України ОСОБА_2, як батько дітей, зобов'язаний утримувати своїх синів до досягнення ними повноліття.

Із матеріалів справи вбачається, що старший син - ОСОБА_3 у липні 2017 року впав із дерева, внаслідок чого зазнав проблем зі здоров'ям та потребував лікування (а.с.49 т.2). Діти відвідують школу та гуртки в м. Житомирі (а.с.42,45 т.2).

Оскільки сини проживають із матір'ю в с. Іванівка Житомирського району (а.с.43 т.2), то беззаперечно основна частина утримання хлопчиків лягає на плечі матері, хоча обов'язок батьків дітей щодо їхнього утримання є абсолютним та мусить бути рівним.

Відповідач є засновником та керівником ТзОВ «ТОМІ-ЛТ» (а.с.74-76 т.2). На його ім'я відкрито велику кількість рахунків у банках, що підтверджується виписками по ним (а.с.37-121,127-128,132-168,179-184,213-224,230-234 т.1). На час звернення позивача із даним позовом до суду на рахунках відповідача, відкритих на його ім'я, була акумульована значна сума грошових коштів. Проте, відповідач надав довідки із банків про те, що коштів на рахунках немає (а.с.25-35 т.2). У суді апеляційної інстанції при з'ясуванні питання, на що були витрачені зняті кошти, представник відповідача пояснив, що такі дії не були пов'язані із зверненням позивача із даним позовом до суду, а пов'язані з економічною нестабільністю ведення бізнесу. Проте доказів тому, куди все ж таки була витрачена значна частина знятих із рахунків коштів відповіді так і не було отримано. Окрім того, відповідачем не доведено, що всі кошти по рахункам є предметом поділу між подружжям у іншій справі. За таких обставин довідка про доходи відповідача, яка підтверджує те, що останній має лише єдине джерело доходу - мінімальну заробітну плату, сприймається критично (а.с.6 т.2).

Представник відповідача не заперечив тієї обставини, що ОСОБА_2 відпочиває, зокрема й за кордоном (Грузії, Туреччині, Непалі, Тибеті), а також в Україні (у Карпатах - Буковелі), але при цьому пояснив, що відповідач займається альпінізмом, має посвідчення «Альпініст України», а тому не витрачається на проживання (а.с.21-24 т.2). Разом із тим, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на ту обставину, що такий вид спорту, як альпінізм, потребує значних фінансових вкладень, що є загальновідомою обставиною, яка не потребує доказуванню, і ним можуть дозволити собі займатися досить забезпечені люди.

Позивачу не вдалося довести придбання відповідачем нерухомого або рухомого майна, вартість якого перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатним осіб, оскільки об'єкт незавершеного будівництвом житлового будинку та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_4 оформлені на батька відповідача (а.с.12-17 т.2). У житловому будинку АДРЕСА_3 проживає позивач із дітьми (а.с.7-11,40-41,43 т.2).

Навіть без доведення придбання дорогоцінного майна інші обставини справи свідчать про те, що відповідач веде досить забезпечений спосіб життя, а відтак є матеріально достатньою людиною, що дозволяє йому сплачувати щомісячні аліменти на утримання кожного сина у розмірі по 2 000 грн.

Таке рішення суду є справедливим, переслідує дотримання найвищих інтересів дітей, рівень життя яких має дозволяти їм фізично, розумово, духовно, морально і соціально розвиватися, що є необхідним та достатнім для забезпечення їх гармонійного розвитку, а виходячи із фінансових можливостей відповідача, батько хлопчиків спроможний надавати матері дітей, із якою проживають сини, матеріальну допомогу у визначному судом апеляційної інстанції розмірі. У задоволенні позову відносно решти розміру щомісячних аліментів відмовляється.

Відповідно до положень ст.376 СК України апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції та постановляє нове судове рішення, яким позов задовольняє частково.

Судовий збір у сумі 1 600 грн. покладається на відповідача та стягується з останнього в дохід держави за приписами ст.141 ЦПК України. Відносно витрат на правничу допомогу, які понесла позивач у сумі 2 500 грн., то такі не можуть бути розподілені судом, оскільки не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом позивача, що передбачається частиною третьою ст.137 ЦПК України, а доведення здійснених витрат на правову допомогу не є достатнім для вирішення питання при розподілі судових витрат (а.с.46-47).

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03 травня 2018 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 12 вересня 2016 року, та стягувати з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітніх синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 2 000 грн. на кожну дитину, щомісяця, починаючи з 06 серпня 2018 року і до досягнення кожною дитиною повноліття.

У задоволенні решти позову відмовити.

Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь держави 1 600 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 11 серпня 2018 року.