Провадження № 2/520/5781/18
Київський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого - судді Луняченка В.О.,
при секретарі Нефедової Г.В.,
Ухвалою судді від 31.08.2018 року було відкрито провадження по справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв'язку з чим згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
У зв'язку з тим, о відповідачем не надано відзиву, останній є належним чином повідомлений, а позивач не заперечує щодо заочного розгляду справи, суд, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються розділом третім главою 82 книги пятої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими вказані правовідносини регулюються.
Судом встановлено, що відповідно до постанови Київського районного суду міста Одеси від 02.02.2018р. по справі № 520/577/18, яка набрала законної сили, 28.12.2017р. о 18:20 годин відповідач в м. Одесі по вул. Люстдорфська дорога, біля будинку № 94-а (Київський район міста Одеси), керуючи автомобілем НОМЕР_4, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості та дистанції для руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_5, який на час зіткнення знаходився у володінні та користуванні позивача на підставі Договору найму (оренди) автомобіля від 02.04.2015р. посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстрованого в реєстрі за № 405.
Вказаними діями відповідач порушив п. 13.1. «Правил дорожнього руху» України, за що був притягнутий до відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Також вина відповідача підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення Серії БР № 090308 від 28.12.2017р., схемою місця ДТП.
В результаті вищезазначеного відповідач пошкодив автомобіль позивача чим заподіяв останньому матеріальну шкоду.
Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Тому суд при винесенні рішення не зясовує обставин справи, які підтверджують вину відповідача у спричиненні механічних пошкоджень автомобілю НОМЕР_6.
Вищезазначеними діями відповідача позивачу було заподіяно майнової шкоди, а саме:
2 000,00 гривень (квитанція до прибуткового касового ордера № 161 за проведення експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості майнового збитку, заподіяного позивачу - користувачу автомобіля НОМЕР_6 - витрати, які позивач зробив для відновлення свого порушеного права (реальні збитки, ст. 22 ЦК України);
При цьому відповідно до Висновку № 222/18 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості майнового збитку, заподіяного автомобілю НОМЕР_6, (аркуш висновку - 14) вартість відновлюваного ремонту складає 40 551,04 гривень, що є значно меншим ніж затратив позивач на відновлення свого автомобіля - 37 884,89 гривень;
Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 20.01.16р. по справі № 6-2808цс15 надано розяснення стосовно того, що потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права ' шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК У країни.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє, зокрема, транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Власник пошкодженого автомобілю ОСОБА_4 25.01.2018 року звертався до ТДВ СК «Домінанта» з заявою про проведення автотоваролзнавчого дослідження з визначення вартості шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу, оскільки цивільно- правова відповідальність відповідача застрахована ДТВ «СК «Домінанта» - поліс №АМ/2658453.
Відповідачем до суду не було надано жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень.
За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягають задоволенню, а саме стягненню з відповідача грошових коштів у розмірі 39 884,89 гривень (2 000,00 гривень (збитки за проведення експертного автотоварознавчого дослідження) + 37 884,89 гривень (збитки з відновлення попереднього стану автомобіля позивача) = 39 884,89 гривень).
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судовий збір у справі складає 1762,00 грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду та підлягають стягнення з відповідача (а.с. 1).
Керуючись ст. ст. 16, 993, 1166, 1188, 1191, 1192 ЦК України, ст. ст. 12,13, 81, 259, 223, 263-265, 280, 284, 288, 289, 354 ЦПК України суд
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Луняченко В. О.