Справа № 472/1031/18
Провадження №2/472/507/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 грудня 2018 року смт. Веселинове
Миколаївської області
Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді - Орленко Л.О.,
судового засідання - ОСОБА_1,
представника позивача - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 смт. Веселинове цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 селищної ради Веселинівського району Миколаївської області про визнання права власності у порядку спадкування,
18 вересня 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 селищної ради Веселинівського району Миколаївської області про визнання права власності у порядку спадкування.
На обґрунтування позовних вимог вказав, що 25 червня 2015 року в смт. Веселинове Миколаївської області помер його дядько, ОСОБА_5, смерть якого було зареєстровано ОСОБА_4 районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 01 липня 2015 року, про що було складено відповідний актовий запис за № 75, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 221762.
Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли:
- право власності на земельну ділянку площею 4,21 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території ОСОБА_4 селищної ради Веселинівського району Миколаївської області;
- право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Миколаївська область, Веселинівський район, смт. Веселинове, провулок Західний, 8, успадковані ОСОБА_5 після смерті його батьків ОСОБА_6, який помер 01 грудня 2002 року, та ОСОБА_7, яка померла 29 березня 2012 року в смт. Веселинове Миколаївської області.
Зважаючи на те, що ОСОБА_5 заповіту не залишив, а спадкоємців, визначених ст.ст. 1261-1264 ЦК України, немає, він, як племінник, відповідно до ст. 1265 ЦК України в пяту чергу набув право на спадкування за законом.
На виконання вимог ст.ст. 1269 та 1270 ЦК України він подав заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу ОСОБА_4 нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_8, якою 25 липня 2015 року було заведено спадкову справу №65, що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №41042772 від 25 липня 2015 року.
30 серпня 2017 року нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на невідповідність наданих документів чинному законодавству. Зважаючи на неможливість нотаріального оформлення його права на успадковане майно, він звернувся до Веселинівського районного суду Миколаївської області з позовом про визнання право власності на спадкову земельну ділянку у порядку спадкування. Рішенням суду від 24 січня 2018 року його позов було задоволено в повному обсязі.
В теперішній час він звернувся до нотаріуса з питанням про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на успадкований житловий будинок, але нотаріус відмовив йому у вчиненні цієї нотаріальної дії, про що 13.09.2018 року виніс відповідну постанову №665/02-31.
В звязку з неможливістю нотаріального посвідчення його права на успадкований будинок, він звернувся до суду з позовом про визнання права вланості на успадкований житловий будинок.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримав в повному обсязі та з тих же підстав, просив його задовольнити.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовну заяву підтримав в тому ж обсязі і з тих же підстав, просив задовольнити позов.
Представник відповідача ОСОБА_4 селищної ради Веселинівського району Миколаївської області в судове засідання не зявився, але до суду надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у відсутність представника.
Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та з урахуванням наданих доказів, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що 25 червня 2015 року в смт. Веселинове Миколаївської області помер дядько позивача, ОСОБА_5, смерть якого було зареєстровано ОСОБА_4 районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській обалсті 01 липня 2015 року, про що було складено відповідний актовий запис за № 75, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 221762.
Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли:
- право власності на земельну ділянку площею 4,21 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території ОСОБА_4 селищної ради Веселинівського району Миколаївської області;
- право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Миколаївська область, Веселинівський район, смт. Веселинове, провулок Західний, 8, успадковані ОСОБА_5 після смерті його батьків ОСОБА_6, який помер 01 грудня 2002 року, та ОСОБА_7, яка померла 29 березня 2012 року в смт. Веселинове Миколаївської області.
Житловий будинок, розташований за адресою: Миколаївська область, Веселинівський район, смт. Веселинове, провулок Західний, 8, належав ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 22 березня 1982 року виконкомом ОСОБА_4 селищної ради народних депутатів Веселинівського району Миколаївської області, що підтверджується завіреною копією цього свідоцтва, виданою ОСОБА_4 філією КП «Миколаївське МБТІ» та довідкою ММБТІ №78 від 12 травня 2017 року.
01 грудня 2002 року ОСОБА_6 помер. Його смерть було зареєстровано 03 грудня 2002 року за відповідним актовим записом №133, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії І-ФП №283870, виданим 09 серпня 2018 року ОСОБА_4 районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Миколаївської області.
Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло, зокрема, право власності на спірний житловий будинок.
Відповідно до ст. 549 ЦК УКРС від 18.07.1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
ОСОБА_7 проживала в спірному житловому будинку з 01 липня 1990 року по день своєї смерті 29 березня 2012 року, а ОСОБА_5 проживав в цьому будинку з 28 серпня 2001 року по день своєї смерті 25 червня 2015 року, що підтверджується довідкою ОСОБА_4 селищної ради від 14 серпня 2018 року №2898
02-12, а, отже обоє спадкоємці вступили в управління та володіння спадковим житловим будинком та визнаються такими, що прийняли спадщину.
До нотаріальної контори за видачею їм свідоцтв про право на спадищну за законом ОСОБА_7 та ОСОБА_5 не зверталися, оскільки ст. 560 ЦК УРСР від 18.07.1963 р. це передбачалося як можлива, а не обовязкова дія спадкоємців, які прийняли спадщину.
Зважаючи на те, що ОСОБА_5 заповіту не залишив, а спадкоємців, визначених ст.ст. 1261-1264 ЦК України, немає, позивач, як племінник, відповідно до ст. 1265 ЦК України в пяту чергу набув право на спадкування за законом.
На виконання вимог ст.ст. 1269 та 1270 ЦК України позивач подав заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу ОСОБА_4 нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_8, яким 25 липня 2015 року було заведено спадкову справу №65, що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №41042772 від 25 липня 2015 року.
30 серпня 2017 року нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на невідповідність наданих документів чинному законодавству. Зважаючи на неможливість нотаріального оформлення його права на успадковане майно, він звернувся до Веселинівського районного суду Миколаївської області з позовом про визнання право власності на спадкову земельну ділянку у порядку спадкування. Рішенням суду від 24 січня 2018 року його позов було задоволено в повному обсязі.
В теперішній час позивач звернувся до нотаріуса з питанням про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на успадкований житловий будинок, але нотаріус відмовив йому у вчиненні цієї нотаріальної дії, про що 13.09.2018 року виніс відповідну постанову №665/02-31.
Таким чином, в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості оформити своє право власності на успадковане майно.
Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права чи інтересу може бути визнання права.
Матеріалами спадкової справи №75/2012 встановлено, що ОСОБА_7 склала заповіт, за яким визначила своїм спадкоємцем свого сина ОСОБА_5. ОСОБА_5 прийняв спадщину, про що подав відповідну заяву приватному нотаріусу ОСОБА_8
Матеріалами спадкової справи № 65/2015 встановлено, що за життя ОСОБА_5 заповіту не склав. Спадкоємців, визначених ст.ст. 1261-1264 ЦК України, у спадкодавця не було.
Тими ж матеріалами спадкової справи встановлено, що позивач ОСОБА_2, як племінник, відповідно до ст. 1265 ЦК України у пяту чергу набув право на спадкування за законом та прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5, подавши 25 липня 2015 року приватному нотаріусу ОСОБА_4 районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_8 заяву про прийняття спадщини, яка зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 190.
Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, судом не встановлено.
Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Крім того, ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Оскільки позивач прийняв спадщину відповідно до ст.1265 ЦК України, то спадщина належить йому з часу її відкриття.
Таким чином, виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що позивач прийняв спадщину в установленому законом порядку, та що його право на спадщину ніким не оспорюється, то суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 12, 13, 19, 77, 78, 79, 80, 258, 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок - задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, який має зареєстроване місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Миколаївська область, Веселинівський район, смт. Веселинове, провулок Західний, 8, успадкований ним після смерті ОСОБА_5, який помер 25 червня 2015 року в смт. Веселинове Веселинівського району Миколаївської області, який успадкував його, але не оформив своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_6, який помер 01 грудня 2002 року, та після смерті ОСОБА_7, яка померла 29 березня 2012 року.
Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Веселинівський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення рішення, а в разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 21 грудня 2018 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_9