Справа № 739/807/18
Номер провадження 2/739/314/18
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2018 року м.Новгород-Сіверський
Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області
у складі: головуючої судді Кочура О.О.,
за участі : секретаря - Худорба Р.Г.,
представника позивачки ОСОБА_1,
розглянувши у порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Лісконогівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно, ВСТАНОВИВ
ОСОБА_2 (далі позивач), діючи через свого представника ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Лісконогівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання за нею права власності на будинок з надвірними будівлями за адресою вул. Деснянська, 58 с. Лісконоги Новгород-Сіверського району Чернігівської області.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що разом з чоловіком - ОСОБА_3 та свекром - ОСОБА_4, являлася співвласницею будинку та господарських споруд за адресою вул. Деснянська, 58 с. Лісконоги Новгород-Сіверського району Чернігівської області, який належав їм на праві власності колгоспного двору. Співвласники померли. Після смерті ОСОБА_4 10.12.1995 року спадщину прийняв її чоловік - ОСОБА_3, після смерті останнього 12.12.2016 року, спадщину прийняла позивачка. Зазначає, що в звязку зі смертю співвласників у неї відсутня можливість оформлення права власності шляхом подання відповідної заяви до Державного реєстратора, також є неможливим оформлення права на нерухоме майно в порядку, визначеному законом України «Про нотаріат» через відсутність державної реєстрації права власності.
В судове засідання позивачка не зявилась, її інтереси в судовому засіданні представляє адвокат ОСОБА_1, який підтримав позов з підстав, зазначених в позовній заяві та просив його задовольнити. Представник відповідача Лісконогівської сільської ради у судове засідання не зявився, попередньо подав заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради в якій вказав, що позов сільська ради визнає в повному обсязі.
Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у звязку з цим, суд враховує наступне.
Як встановлено, 10.12.1995 року в с. Лісконоги Новгород-Сіверського району Чернігівської області помер ОСОБА_4 (а.с. 7).
Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок за адресою: Новгород-Сіверський район, с. Лісконоги вул. Деснянська, 58, розташований будинок літера «А-1», 1970 року забудови, веранда літера «а-1», сарай літера «Б-1», сарай літера «В-1»,сарай літера
«Д-1», погріб літера «п/г-1», загальна вартість даного житлового будинку та надвірних будівель становить 107994 грн. 00 коп. (а.с. 12-14,27-45). Водночас, згідно повідомлення КП Новгород-Сіверське МБТІ №12 від 03.05.2018 року, станом на 31.12.2012 року, реєстрація на майно розташоване в с.Лісконоги, вул. Деснянська, 58 відсутня (а.с.11).
Згідно частин третьої та четвертої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.
До набрання чинності вказаним законом, державну реєстрацію права власності на житлові будинки та споруди регулював ряд нормативних актів, зокрема такі, як «Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31 січня 1966 року, що втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР», затверджена наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих», затверджена наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та інші.
За змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.
Отже, записи у погосподарських книгах, у період дії вказаних нормативно-правових актів, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Як зясовано ОСОБА_4 був батьком ОСОБА_3 (а.с.6).
Згідно повідомлення Державного нотаріального архіву Чернігівської області, до майна ОСОБА_4, який помер 10.12.1995 року, за заявою сина спадкодавця ОСОБА_3, Новгород-Сіверською районною державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа 10.12.1997 року за № 291/1997 (а.с.47). Отже, ОСОБА_3 належним чином прийняв спадщину свого батька ОСОБА_4 в силу положень статей 529, 548, 549 ЦК Української РСР та є його єдиним спадкоємцем.
12.12.2016 року ОСОБА_3 помер в с. Лісконоги Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с. 9).
Позивачка є дружиною ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕЛ № 291948 від 07.10.1973 року (а.с. 18)
Позивачка належним чином прийняла спадщину свого чоловіка ОСОБА_3 та є його єдиним спадкоємцем, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №46633146 від 02.02.2017 року (а.с. 46).
Отже, після смерті ОСОБА_3 спадщина останньої, до складу якої входять усі права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема й право власності на вказаний вище житловий будинок, який був успадкований ОСОБА_3 після ОСОБА_4, з моменту її відкриття перейшла до єдиного спадкоємця ОСОБА_2 за законом, тобто до позивачки.
Як вбачається з відповіді приватного нотаріуса ОСОБА_5 позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину на вказаний житловий будинок, оскільки відсутні документи, які посвідчували право власності спадкодавця на вказане майно (а.с.10).
Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
За таких обставин, враховуючи, що позивачка набула право власності на житловий будинок, який належав ОСОБА_4 і в подальшому був успадкований чоловіком позивачки ОСОБА_3 однак це право не визнається через відсутність на будинок правовстановлюючих документів, суд вважає за необхідне захистити майнові права позивачки, визнавши за нею у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Чернігівська область, Новгород-Сіверський район, с. Лісконоги , вул. Деснянська, 58, відповідно позов підлягає задоволенню повністю.
При цьому суд не приймає до уваги посилання позивачки на те, що вона разом з чоловіком - ОСОБА_3 та свекром - ОСОБА_4, являлася співвласницею будинку та господарських споруд за адресою вул. Деснянська, 58 с. Лісконоги Новгород-Сіверського району Чернігівської області, який належав їм на праві власності колгоспного двору відповідно до ст. 120, 123 ЦК УРСР, оскільки дані посилання позивачки не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та не підтверджені жодним дослідженими в судовому засіданні письмовим доказом.
Стосовно надвірних будівель, розташованих за адресою: Чернігівська область, Новгород-Сіверський район, с. Лісконоги, вул. Деснянська, 58, суд враховує, що вони призначені для обслуговування вказаного вище житлового будинку, розташованого за цією ж адресою.
Відповідно до статті 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і повязана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Оскільки надвірні будівлі є приналежностями головної речі житлового будинку, то визнання права власності на нього є визнанням права власності на відповідні господарські будівлі, тому окреме визнання права власності на такі будівлі законодавством не вимагається.
На підставі викладеного, керуючись статтями 529, 548, 549 ЦК Української РСР, статтями 16, 392, 1218, 1220, 1261, 1268 Цивільного кодексу України, «Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР», статтями 76-81, 83, 200, 206,258-259, 263-268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_2 до Лісконогівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Дата складення повного судового рішення 08.01.2019 року.
Суддя: О.О.Кочура