Справа № 206/5680/18
Провадження № 2/206/1492/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2018 Самарський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя Маштак К.С.

за участю:

секретаря судового засідання Мороза К.Т.,

представника позивача Назарчук Н.А.,

відповідача ОСОБА_2,

треті особи ОСОБА_3,

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом органу опіки та піклування виконкому Самарської районної у місті Дніпрі ради до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, -

І. Стислий виклад позиції представника позивача та заперечень відповідача.

Відповідач, ОСОБА_2, є батьком неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Мати неповнолітньої - ОСОБА_6, померла ІНФОРМАЦІЯ_7. ОСОБА_2, будучи батьком ОСОБА_4 жодних покладених на нього обов'язків не виконує, не приймає будь-якої участі у вихованні доньки, не піклується про неї, про її фізичний та духовний розвиток, не проявляє зацікавленості в її подальшій долі. 12.06.2018 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини було розглянуто питання позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої доньки, ОСОБА_4, в присутності матері, ОСОБА_6. Батько на засідання комісії не з'явився, хоча був повідомлений належним чином. Розглянувши надані документи та заслухавши пояснення матері, члени комісії з питань захисту прав дитини, до складу якої входять керівники відділів та служб Самарської районної у місті Дніпрі ради, педагогічні, медичні та соціальні працівники за фахом, одноголосно вирішили за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 На сьогодні неповнолітня ОСОБА_4 зареєстрована та мешкає з вітчимом, ОСОБА_3, який займається її утриманням та вихованням. За вищезазначеною адресою, також, зареєстровані та мешкають її сестри, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, та баба, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4. В зв'язку із вищевикладеним, представник позивача просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої доньки, ОСОБА_4 та передати неповнолітню ОСОБА_4 органу опіки та піклування виконкому Самарської районної у місті Дніпрі ради для подальшого влаштування.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити.

Відповідач позов визнав повністю, проти задоволення не заперечував. Додатково пояснив, що дійсно ухилявся від виконання батьківських обов'язків відносно доньки ОСОБА_4, мало спілкувався, що обумовлено його постійними роз'їздами та відсутністю вдома.

Третя особа ОСОБА_3 позов підтримав повністю, зазначив, що протягом 10 років виховую ОСОБА_4. За місяць до смерті дружина ОСОБА_6 відмовилась від отримання аліментів зі сторони ОСОБА_2, які він і так не сплачував.

Третя особа ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 у побуті називає батьком, вважала за доцільним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

05.11.2018 у даній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 05.12.2018.

05.12.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по сутіна 27.12.2018.

Під час розгляду справи судом заслухано пояснення учасників справи, досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. 27.12.2018 у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_4, батьком дитини зазначено ОСОБА_2, а матір'ю - ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_3, актовий запис № 65 від 04.02.2003, зроблений відділом реєстрації актів громадянського стану Самарського районного управління юстиції міста Дніпропетровська (а.с. 5).

30.06.2012 між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було укладено шлюб, що вбачається із копії свідоцтва про шлюб, виданого 30.06.2012 Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Прізвище «ОСОБА_6» змінено на «ОСОБА_6» (а.с. 12).

22.05.2018 ОСОБА_2 надав згоду на усиновлення своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, будь-яким громадянином будь-якої країни, підпис ОСОБА_2 засвідчено державним нотаріусом 8 ДДНК Хорішко О.М. (а.с. 7).

Відповідно до копії довідки № 6931 про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні, ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, разом із нею зареєстровані ОСОБА_9 уповноважений власника, та сестри ОСОБА_7 та ОСОБА_12 (а.с. 14).

Згідно із характеристикою з КЗО «Середня загальноосвітня школа № 11» ДМР від 05.06.2018 № 152, ОСОБА_4 була ученицею 9 класу, за час навчання зарекомендувала себе як здатна, дисциплінована і дуже активна учениця. Батько, ОСОБА_2, з родиною не проживав, дитиною не цікавився, участі в навчально-виховному процесі не приймав, батьківські збори не відвідував (а.с. 15).

Відповідно до акту обстеження умов проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, за адресою: АДРЕСА_1, складеного 02.08.2018 комісією управління служби у справах дітей було встановлено, що за місцем мешкання дитини, матір'ю створено всі належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини (а.с. 16).

У відповідності до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4, актовий запис № 778, виданого ІНФОРМАЦІЯ_7 Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_6 (а.с. 6).

Згідно із довідкою № 470, виданою 17.09.2018 ВНЗ «ДТХК», ОСОБА_4 дійсно навчається в Дніпропетровському театрально-художньому коледжі І рівня акредитації на денному відділенні, на І курсі художнього відділення, спеціальність «Декоративно - прикладене мистецтво», зарахована на І курс з 01.09.2018 (а.с. 19).

У відповідності до висновку органу опіки та піклування виконкому Самарської районної у місті Дніпрі ради № 2-17/981 від 20.06.2018 визнано доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 21).

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Статтями 11 та 12 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44 - ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 і ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом принципів 2, 4, 6, 7 Декларації прав дитини від 20.11.1959 дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір'ю. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки. Суспільство та органи публічної влади повинні докладати зусиль для сприяння реалізації зазначеного права.

У той же час, ст. 164 СК України обумовлює підстави позбавлення батьківських прав, серед яких є ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

У п. 54 рішення ЕСПЛ «Хант проти України» (від 07.12.2006), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27.11.1992), дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 07.08.1996, п. 78).

Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років, що відповідає положенням ст. 165 СК України.

З огляду на викладене, повно всебічно та об'єктивно з'ясувавши всі обставини, суд враховуючи особу відповідача, визнання з його сторони позовних вимог, а також обставин щодо його свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками, наявність його письмової згоди на усиновлення його доньки будь-яким громадянином будь-якої країни, діючи передусім в інтересах дитини, приходить до висновку, що на разі, існують достатні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_4

Обставин, які перешкоджали б відповідачу виконувати свої батьківські обов'язки судом не встановлено.

Частинами 4, 5 ст. 167 СК України передбачено, що якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування.

Враховуючи відсутність будь-яких заяв зі сторони третіх осіб про передання дитини, суд вважає необхідним передати неповнолітню ОСОБА_4 органу опіки та піклування виконкому Самарської районної у місті Дніпрі радидля подальшого влаштування.

Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи із змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частини 1, 2 ст. 77 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Стаття 80 ЦПК України презюмує, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, оцінивши наявні в ній докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 150, 157, 164, СК України, ст. 11, 12 Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст. 1-4, 10, 12, 13, 76-89, 95, 141, 258, 259, 264, 265, п. 15, п.п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов органу опіки та піклування виконкому Самарської районної у місті Дніпрі ради (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги, 51, ідентифікаційний код юридичної особи 25724070) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1), треті особи: ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_2), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1) про позбавлення батьківських прав задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Передати неповнолітню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, органу опіки та піклування виконкому Самарської районної у місті Дніпрі ради для подальшого влаштування.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04.01.2019.

Головуючий суддя: К.С. Маштак