Провадження № 2/331/1484/2018
19 грудня 2018 року м. Запоріжжя
Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Антоненко М.В., при секретарі судового засідання Андрієнко С.О., розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
04.09.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позову зазначено, що 07 жовтня 2014 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 яка діяла в своїх інтересах та від імені ОСОБА_5, та ОСОБА_6 укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.
Вказаний договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якіб'юк Ю.А та зареєстрований в реєстрі за р.№ 2104.
За умовами даного договору ОСОБА_1 набув право особистої власності на вказану квартиру.
07.10.2014 року за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна: НОМЕР_2, за номером запису про право власності: НОМЕР_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якіб'юк Ю.А. внесена відповідна інформація та проведена державну реєстрація права власності на вказану квартиру за позивачем ОСОБА_1
Розрахунки за продаж зазначеного нерухомого майна були проведені до підписання договору купівлі-продажу, про що зазначено у п. 2.1 Договору.
Фактично покупцем (ОСОБА_1) та продавцем виконанні всі умови зазначеного Договору, за виключенням зобов'язання продавця в строк до 14 жовтня 2014 року знятись з реєстрації місця проживання в зазначеній квартирі, що передбачено пунктом п.4.1.1. Договору.
До теперішнього часу в належній позивачу ОСОБА_1 квартирі залишився зареєстрованим член родини колишнього власника - відповідача за позовом ОСОБА_8, якій в квартирі не проживає, належних йому речей в квартирі не має. Місце його проживання йому не відомо.
Наявність зареєстрованого в належній йому квартирі члена родини колишнього власника та неможливість його зняття з реєстраційного обліку в добровільному порядку, порушує його права, як власника.
Відповідно до ст. 383 цього Кодексу та ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім*ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Таким чином, право члена сім*ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. За змістом ст. 64 ЖК України до членів сім*ї наймача (власника) відносяться подружжя наймача, їх діти, батьки. Членами сім*ї наймача (власника) можуть бути визнані й інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним та ведуть з ним спільне господарство.
Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім*ї інших осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.
Відповідач за даним позовом не є членам сім'ї позивача ОСОБА_1, і не входить в коло осіб, які житловим законодавством визначені членами родини власника (наймача) житлового приміщення. Спільного господарства вони не ведуть та ніколи не вели. Будь-яких угод між ОСОБА_8 та позивачем з приводу користування належною ОСОБА_1 квартирою не укладалося. А тому, з переходом права власності на зазначену квартиру до ОСОБА_1, ОСОБА_2 втратив право користування на вказану квартиру.
Право користування є похідним від права власності, а тому відповідач ОСОБА_2 втратив право користування спірною квартирою з моменту її продажу та реєстрації за позивачем права власності на вказану квартиру, тобто з 07.10.2014 року.
На підставі вищевикладеного просить суд усунути йому перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю - квартирою АДРЕСА_1, визнавши ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.
Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 вересня 2018 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Справу призначено у підготовче судове засідання на 12.11.2018 року на 14 год. 00 хв.
Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2018 року справу призначено до судового розгляду на 19.12.2018 року на 09 год. 30 хв.
У судове засідання представник позивача ОСОБА_10 не з*явилася. Надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності. На задоволені позову наполягає. Не заперечує проти винесення заочного рішення.
За клопотанням представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
3-я особа ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причину неявки до суду не повідомила.
Згідно зі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином, повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв'язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК У країни фіксування судового процес за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося.
Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 07.10.2014 р. запис в реєстрі № 2104. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, вказана квартира належить ОСОБА_1 на праві власності одноособово.
До теперішнього часу в належній позивачу квартирі залишився зареєстрованим член родини колишнього власника - відповідача за позовом ОСОБА_8, який в квартирі не проживає, належних йому речей в квартирі не має.
Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушенню його прав.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, тобто, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України: «Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд».
При цьому згідно до ст. 391 ЦК України: «Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном».
За ч. 1 ст. 321 ЦК України: «Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні».
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Відповідно до роз'яснень, викладених у п. п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Отже, оскільки відповідач не є членом сім'ї позивача і власником житлового приміщення, не проживає у ньому, витрати на утримання житла не несе, комунальні послуги не сплачує, а також враховуючи те, що, зокрема, розмір комунальних платежів залежить від кількості зареєстрованих у будинку осіб і зазначені витрати в даному випадку несе позивач як власник житлового приміщення, суд вважає, що факт реєстрації відповідача у квартирі позивача порушує право ОСОБА_1 як власника, тому є підстави для задоволення позову судом.
Керуючисьст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 131, 136, 141, 197, 206, 258-259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю, а саме квартирою АДРЕСА_1, визнавши ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: М.В. Антоненко