Справа № 318/2704/18 Номер провадження №2-о/318/62/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2018 р. м. Кам'янка-Дніпровська

Кам'янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Комишньої Н.І.

при секретарі Борисенко П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам»янка-Дніпровська цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду з заявою, заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, вказуючи, що вона перебувала у цивільному шлюбі з ОСОБА_2 близько трьох років. На сьогоднішній день вони разом не проживають, але заявниця постійно потерпає від домашнього насильства з боку ОСОБА_2 Вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів, представники яких приїжджали, проводили із ним профілактичні бесіди, але все марно. Частину так званих «відписок» поліції заявниця додає до матеріалів заяви. ОСОБА_2 систематично приходить до неї додому, на роботу, лякає її та її дітей. Заявниця не може зрозуміти цілі його візитів, але він свариться, залякує її, погрожує фізичною розправою. Внаслідок психологічного насильства з боку ОСОБА_2, заявниця боїться за своє життя та життя своїх дітей, вона не спить вночі, їй почало здаватися, що він ходить навкруги дому, вона навіть допускає, що він на підпитку може підпалити її будинок. Останньою краплею стало побиття ОСОБА_2 вікон у будинку заявниці, яке мало місце 18.11.2018 року, по факту якого ОСОБА_2 притягнений до адміністративної відповідальності. Оскільки заявниця не може відчувати себе у безпеці, видача судом обмежувального припису з покладенням на кривдника заборон останній шанс для запобігання домашнього насильства стосовно неї. Просить суд видати обмежувальний припис строком на шість місяців, яким заборонити ОСОБА_2 наближатися до місця проживання ОСОБА_1, на відстань 10 метрів та заборонити йому вести листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб.

В судовому засіданні заявник заяву підтримала в повному обсязі, підтвердила обставини, що викладені в позовній заяві, просила задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та в належній формі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявниці, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як в судовому засіданні, так і в позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що з ОСОБА_2 перебували у цивільному шлюбі три роки.

Згідно свідоцтв про народження ОСОБА_1 має двох неповнолітніх дітей..

Відповідно до копій висновків органу поліції від 13.03.2017 року, 01.06.2017 року, 24.10.2017 року, 24.10.17 року за зверненнями ОСОБА_1, в ході проведення перевірки за даними фактами відсутній склад кримінального правопорушення, а також склад адміністративного правопорушення та вирішено подаьшу перевірку припинити.

Відповідно до копії висновку органу поліції від 01.09.2017 року за зверненням ОСОБА_1 вирішено подальшу перевірку за даним фактом припинити за відсутності складу кримінального правопорушення, але вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, в зв»язку з чим зазначено, що на ОСОБА_2 було складено адміністративний протокол за ст. 173 КУпАП.

Згідно копій доповідних записок від 09.09.2018 року, 11.09.2018 року перевірки за зверненнями ОСОБА_1 припинені за відсутності ознак кримінального правопорушення.

Згідно копії доповідної записки від 18.11.2018 року вирішено притягти ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП.

Питання видачі обмежувального припису регулюється Цивільним процесуальним Кодексом України та Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 7 грудня 2017 року № 2229-VIII (Закон № 2229-VIII).

Згідно з п. п. 3, 4, 14, 15, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»домашнє насильство-це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи.

Сексуальне насильство - форма домашнього насильства, що включає будь-які діяння сексуального характеру, вчинені стосовно повнолітньої особи без її згоди або стосовно дитини незалежно від її згоди, або в присутності дитини, примушування до акту сексуального характеру з третьою особою, а також інші правопорушення проти статевої свободи чи статевої недоторканості особи, у тому числі вчинені стосовно дитини або в її присутності.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 даного Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, подружжя; колишнє подружжя.

Звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису щодо свого колишнього цивільного чоловіка, заявниця обґрунтувала заявлені вимоги тим, що останній вчиняє щодо неї психологічне насильство приходить до неї додому, на роботу, лякає її та її дітей, свариться, залякує, погрожує фізичною розправою.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 даного Закону).

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Відповідно до роз'яснень, наведених в пунктах 10, 11постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (стаття 129 Конституції) зобов'язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

З вищевикладеного вбачається, що звернення заявника із заявою до органів поліції та наявність висновків органів поліції, не підтверджують факт домашнього насильства над заявницею.

За матеріалами справи в діях ОСОБА_2 не встановлено факту застосування домашнього насильства у визначених Законом формах щодо ОСОБА_1

Відсутні підтвердження, що саме заінтересована особа вчинила домашнє насильство та є беззаперечним кривдником.

Не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні і ризики, які можуть настати у разі незастосування відносно заінтересованої особи обмежувального припису.

Таким чином, враховуючи, що суду не надано належних, достатніх та переконливих доказів для оцінки ризиків вчинення насильства заінтересованою особою відносно заявника, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, суд вважає, що відсутні підстави для видачі обмежувального припису.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 3-5, 10-13, 258-259, 263-265, 293,294, 315-319, 350-1, 350-2, 352, 354,355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В заяві ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису- задовольнити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Н.І. Комишня