Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа №733/1073/18
№ 6/733/39/18
У Х В А Л А

Іменем України

"09" серпня 2018 р. Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого судді: Т.В. Карапиш

при секретарі В.Ю. Донченко

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ічня справу за поданням старшого державного виконавця Ічнянського районного ВДВС ГТУЮ у Чернігівській області про примусовий привід боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 Б Ічнянського району Чернігівської області,

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Ічнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2 звернулася до суду з поданням про примусовий привід боржника ОСОБА_1, вказуючи на те, що на виконанні в Ічнянському РВ ДВС ГТУЮ в Чернігівській області знаходиться виконавчий лист № 740/580/14, № 2/740/280/14 від 13 лютого 2014 року, виданий Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області 20 березня 2014 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. 26 березня 2014 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, якою боржника було зобовязано подати декларацію про доходи та майно.

Боржник рішення суду не виконує. На виклик державного виконавця, останній без поважних причин не зявляється.

Вивчивши подання державного виконавця про примусовий привід боржника ОСОБА_1, суд вважає, що в задоволенні подання необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 14 ч. 3ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

На підставі ч. 1 ст. 438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Судом встановлено, що на виконанні у державного виконавця перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 740/580/14, № 2/740/280/14 від 13 лютого 2014 року, виданий Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області 20 березня 2014 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім, зокрема, постанов про відкриття виконавчого провадження, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

26 березня 2014 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, однак, доказів про її направлення боржнику суду не надано.

Разом з тим, державним виконавцем не надано суду доказів того, що ОСОБА_1 був повідомлений належним чином та не зявився на виклик без поважних причин.

Враховуючи вищенаведене та дослідивши матеріали справи, доводи державного виконавця суд вважає необґрунтованими, оскільки жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували дійсність належного повідомлення боржника про його неодноразовий виклик до виконавчої служби суду не надано, у звязку з чим застосування до ОСОБА_1 примусового приводу як боржника не відповідатиме визначеним ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» засадам здійснення виконавчого провадження щодо його справедливості, неупередженості та об'єктивності.

Доказів, які свідчили про вжиття державним виконавцем заходів щодо встановлення дійсного місця перебування боржника, факту неодноразового повідомлення його про виклик до виконавчої служби, суду не надано, а в ході судового розгляду не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає подання державного виконавця про примусовий привід боржника ОСОБА_1 ОСОБА_4 та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.438 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Ічнянського районного ВДВС ГТУЮ у Чернігівській області про примусовий привід боржника ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Карапиш Т.В.