ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2265/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"14" листопада 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: Колесника О.М.
за участю секретаря: Волошиної І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Сьома Київська державна нотаріальна контора про звільнення успадкованого майна з-під арешту,
Позивач у судове засідання не з'явилась, однак її представник подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, підтримала позов та просила суд його задовольнити.
Відповідач до суду не з"явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку, на підставі чого, суд вважає неявку відповідача у судове засідання без поважних причин, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача за наявними в справі доказами та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст.280 ЦПК України. Відповідач правом подання відзиву не скористався.
У судове засідання представник третьої особи не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується відповідними розписками про вручення судових повісток.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин цієї справи, на які позивач послалась як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності відзиву відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 був чоловіком ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу 11.07.1980, актовий запис № 2023.
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис №5467, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 23.03.2015 Відділом реєстрації смерті у м.Києві.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю.
Згідно із ст. 1 протоколу №11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Частиною першою ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України).
Право власності в Україні повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами.
Неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину позбавляє позивача можливості здійснювати права власника та порушує ч. 1ст. 317 ЦК України, ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України.
Постановою Верховного Суду України від 23.01. 2013 року визначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння, та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України, зокрема і шляхом звільнення спадкового майна з-під арешту.
Відповідно до положень ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
За таких обставин, оскільки, право власності ОСОБА_2 ніким не оспорюється, а тому, відсутні правові підстави для подальшого арешту квартири АДРЕСА_3, (ухвала, 2-2185/04 П-09, 17.05.2004, Дарницький районний суд), тому оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає за можливе скасувати арешт, накладений на вказану квартиру.
Суд не здійснює розподіл судових витрат, оскільки позивачем не заявлено вимогу щодо цього.
На підставі викладеного, керуючись ст. 1 протоколу №11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 1216, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 141, 209, 258-260, 264-268, 354 ЦПК України, суд -
Скасувати арешт з квартири АДРЕСА_4, накладений ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.05.2004 р.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Дарницького районного суду м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення, а учаснику справи, якому не було вручене повне заочне рішення в день його проголошення - протягом 20 днів з дня вручення його повного тексту заочного рішення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини заочного рішення через Дарницький районний суд м. Києва.
Суддя :