КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/2406/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року м. Київ

Справа № 125/1246/15-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Волошина В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційні скарги ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк»

на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2018 року, постановлене у складі судді Борця Є.О.,

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором та штрафу за невиконання обов'язку по страхуванню предмета іпотеки,

встановив:

В червні 2015 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 19 жовтня 2007 року ВАТ АБ «Укргазбанк» уклав з відповідачем кредитний договір №184, за яким ВАТ АБ «Укргазбанк» зобов'язався надати кредит в розмірі 9000 доларів США, а ОСОБА_2 зобов'язався щомісячно до 18 жовтня 2019 року повертати кредит частинами та сплачувати проценти за користування ним в розмірі 12,5% річних. У випадку неналежного виконання цих грошових зобов'язань відповідач зобов'язався сплатити пеню в розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу.

В той же день ВАТ АБ «Укргазбанк» уклав з відповідачем договір іпотеки, за яким з метою забезпечення належного виконання кредитного договору ОСОБА_2 передав в іпотеку садовий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0467 га з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовану в СТ «Жолудь» в с. Вишеньки Бориспільського району. Крім того, відповідач зобов'язався страхувати предмет іпотеки протягом всього періоду дії кредитного договору та договору іпотеки. У випадку неналежного виконання цього зобов'язання ОСОБА_2 зобов'язався сплатити штраф в розмірі 5% від заставної вартості предмета іпотеки. 19 жовтня 2007 року ВАТ АБ «Укргазбанк» надав відповідачу кредит в розмірі 9000 доларів США.

1 липня 2008 року ВАТ АБ «Укргазбанк» уклав з ОСОБА_2 договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору №184 від 19 жовтня 2007 року. За цим договором позивач зобов'язався надати кредит в загальному розмірі 13000 доларів США, а відповідач зобов'язався щомісячно до 18 жовтня 2019 року повертати кредит частинами та сплачувати проценти за користування ним в розмірі 13,8% річних. У випадку неналежного виконання цих грошових зобов'язань відповідач зобов'язався сплачувати проценти за користування кредитом в збільшеному розмірі та пеню в розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу.

В той же день ВАТ АБ «Укргазбанк» уклав з відповідачем договір про зміни до договору іпотеки, за яким іпотека садового будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0467 га, розташованої в СТ «Жолудь» в с. Вишеньки Бориспільського району, забезпечує виконання кредитного договору з урахуванням внесених в нього змін. 1 липня 2008 року ВАТ АБ «Укргазбанк» додатково надав відповідачу кредит в розмірі 4000 доларів США.

Однак ОСОБА_2 не виконує грошові зобов'язання за кредитним договором. Тому у ПАТ АБ «Укргазбанк» виникло право вимагати від нього дострокового повернення кредиту в розмірі 5012 доларів США 31 цента, сплати процентів за користування ним в розмірі 706 доларів США 95 центів та пені в розмірі 3526 гривень 39 копійок.

Крім того, відповідач не виконав зобов'язання щодо страхування предмета іпотеки. Тому відповідачу нараховано штраф в розмірі 10799 гривень 50 копійок. Загальний розмір боргу за кредитним договором становить 5719 доларів США 26 центів та 14325 грн. 89 коп. Відповідач відмовляється добровільно погасити заборгованість, тому ПАТ АБ «Укргазбанк» просив стягнути з відповідача борг за кредитним договором в розмірі 5719 доларів США 26 центів та 14325 грн. 89 коп.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» борг за кредитним договором в загальному розмірі 154 743 грн. 62 коп., штраф за невиконання обов'язку по страхуванню предмету іпотеки в розмірі 10 799 грн. 50 коп. та витрати на оплату судового збору в розмірі 1431 грн. 86 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду в повному обсязі та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» - відмовити.

Посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до висновку експертів КНДІСЕ за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи, підпис від імені ОСОБА_2 в графі «позичальник» у рядку «ОСОБА_2» у додатковій угоді № 2 від 16 лютого 2009 року до кредитного договору № 184 від 19 жовтня 2007 року виконано не ОСОБА_2, а іншою особою.

Отже, додаткова угода № 2 від 16 лютого 2009 року до кредитного договору № 184 від 19 жовтня 2007 року містила суттєві умови кредитного договору в розумінні ст. 638 ЦК України і відсутність згоди банку та позичальника щодо умов вказаної додаткової угоди давало всі підстави суду першої інстанції визнати кредитний договір № 182 від 19 жовтня 2007 року неукладеним і на цій підставі відхилити позовні вимоги позивача до відповідача.

Крім того, суд першої інстанції належним чином не обґрунтував відхилення заперечень відповідача в частині відсутності належних та допустимих доказів видачі йому кредиту банком. Надані банком виписки/ особові рахунки не відповідають вимогам законодавства щодо первинних документів і тому не є належними доказами видачі кредиту.

Єдиним належним та достатнім доказом видачі кредиту позичальнику повинен був бути касовий документ банку, який би містив підпис позичальника та суму отриманих ним грошових коштів, а також інші необхідні реквізити первинного документу. Але вказані касові документи, за твердженням представників банку, були знищені.

Крім того, кредитним договором не передбачена відповідальність у вигляді штрафу за невиконання позичальником умов щодо страхування предмету іпотеки. Враховуючи, що у позовних вимогах банку були відсутні вимоги про стягнення будь-яких сум саме на підставі договору іпотеки від 19 жовтня 2007 року за реєстровим № 496, а позовні вимоги стосувались виключно кредитної заборгованості, то суд першої інстанції фактично вийшов за межі позовних вимог, стягнувши з відповідача на користь позивача штраф у розмірі 10 799 грн. 50 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду в частині валюти, у якій стягнута заборгованість, з апеляційною скаргою також звернувся представник ПАТ АБ «Укргазбанк», посилаючись на те, що судове рішення не може змінювати валюту зобов'язання, встановлену за домовленістю сторін у письмовому правочині, а отже рішення суду в частині стягнення суми заборгованості у гривнях, тоді як позовні вимоги були заявлені позивачем у доларах США, є необґрунтованим та незаконним.

Тому просив змінити рішення суду та стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 184 від 19 жовтня 2007 року в сумі 5719 доларів США 26 центів, пеню в сумі 3526 грн. 39 коп. та штраф за невиконання умов страхування предмету іпотеки в розмірі 10 799 грн. 50 коп.

В судовому засіданні представник позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» Зарубайко П.І. підтримав апеляційну скаргу позивача та просив залишити без задоволення апеляційну скаргу відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 просив задовольнити апеляційну скаргу відповідача та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 19 жовтня 2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №184, за яким ВАТ АБ «Укргазбанк» зобов'язався надати кредит в розмірі 9000 доларів США, а відповідач зобов'язався щомісячно повертати кредит частинами та сплачувати проценти за користування ним в розмірі 12,5% річних, з кінцевим строком повернення до 18 жовтня 2019 року. У випадку неналежного виконання цих грошових зобов'язань відповідач зобов'язався сплатити пеню в розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу.

В той же день ВАТ АБ «Укргазбанк» уклав з відповідачем договір іпотеки, за яким з метою забезпечення належного виконання кредитного договору ОСОБА_2 передав в іпотеку садовий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0467 га з кадастровим номером :03:005:0677 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовану в СТ «Жолудь» в с. Вишеньки Бориспільського району. Крім того, відповідач зобов'язався страхувати предмет іпотеки протягом всього періоду дії кредитного договору та договору іпотеки. У випадку неналежного виконання цього зобов'язання ОСОБА_2 зобов'язався сплатити штраф в розмірі 5% від заставної вартості предмета іпотеки.

19 жовтня 2007 року ВАТ АБ «Укргазбанк» надав відповідачу кредит в розмірі 9000 доларів США, що підтверджується виписками по особовому рахунку відповідача.

12 червня 2008 року ОСОБА_2 звернувся до ВАТ АБ «Укргазбанк» з заявою, в якій він просив додатково видати кредит в розмірі 4000 доларів США та збільшити загальний розмір кредитної заборгованості до 13000 доларів США (9000 + 4000).

Тому 1 липня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору №184 від 19 жовтня 2007 року. За цим договором позивач зобов'язався надати кредит в загальному розмірі 13000 доларів США, а відповідач зобов'язався щомісячно, до 18 жовтня 2019 року повертати кредит частинами та сплачувати проценти за користування ним в розмірі 13,8% річних. У випадку неналежного виконання цих грошових зобов'язань ОСОБА_2 зобов'язався сплачувати проценти за користування кредитом в збільшеному розмірі та пеню в розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу.

Також 01 липня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про зміни до договору іпотеки, за яким іпотека садового будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0467 га з кадастровим номером :03: 005:0677 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташованої в СТ «Жолудь» в с. Вишеньки Бориспільського району, забезпечує виконання кредитного договору з урахуванням внесених в нього змін.

1 липня 2008 року ВАТ АБ «Укргазбанк» додатково надав відповідачу кредит в розмірі 4000 доларів США, що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 не виконує грошові зобов'язання за кредитним договором, тому у ПАТ АБ «Укргазбанк» виникло право вимагати від нього дострокового повернення кредиту в розмірі 5012 доларів США 31 цента, сплати процентів за користування кредитом в розмірі 706 доларів США 95 центів (11,40 + 695,55) та пені в розмірі 3526 грн. 41 коп.

Виходячи із роз'яснень, викладених у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14, суд вважав за необхідне стягнути суму заборгованості в національній валюті, із переведенням суми боргу за курсом долару США на день ухвалення оскаржуваного рішення, тому визначив розмір заборгованості по поверненню кредиту та сплаті процентів на суму 151217 грн. 23 коп.

Крім того, оскільки відповідач не виконав зобов'язання щодо страхування предмета іпотеки, суд визнав обґрунтованими позовні вимоги про стягнення штрафу в розмірі 10799 грн. 50 коп.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом, процентами, пені та штрафу за невиконання умов договору іпотеки щодо страхування предмету іпотеки.

Висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення на користь позивача заборгованості за кредитним договором відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на наявних у справі доказах, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не спростовують зазначених висновків.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, які зводяться до того, що він вважає кредитний договір № 184 від 19 жовтня 2007 року неукладеним, посилаючись на те, що висновком експертизи КНДІСЕ було встановлено, що підпис ОСОБА_2 в графі «позичальник» у додатковій угоді № 2 від 16 лютого 2009 року до кредитного договору виконано не ОСОБА_2, а іншою особою. Неукладення додаткової угоди № 2 від 16 лютого 2009 року є підставою вважати неукладеним кредитний договір в цілому, оскільки додатковою угодою внесені зміни до договору щодо порядку розподілу сплачених позичальником коштів.

Так, відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи №5678/17-32/5679/17-33 від 20 жовтня 2017 року , в додатковій угоді №2 від 16 лютого 2009 року підпис від імені ОСОБА_2 виконаний не відповідачем, а іншою особою.

Проте, суд першої інстанції правильно відхилив заперечення відповідача у цій частині, зазначивши, що додаткова угода №2 від 16 лютого 2009 року була укладена виключно з метою відкриття відповідачу додаткового рахунку №19.840 для погашення ним боргу за кредитним договором. Ця додаткова угода не передбачає умов кредитних правовідносин, що виникли між сторонами. Водночас, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що в кредитному договорі №184 від 19 жовтня 2007 року та договорі про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 1 липня 2008 року підпис від імені ОСОБА_2 виконаний не відповідачем, а іншою особою.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо відсутності доказів отримання кредиту колегія суддів також вважає необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи наявні виписки з особового рахунку ОСОБА_2, відкритого банком у зв'язку з укладенням даного кредитного договору. У виписках відображено видачу кредитних коштів, надходження коштів від позичальника на погашення кредиту та сплату відсотків, нарахування відсотків, перенесення відсотків на прострочення, а також інші операції, що здійснювались банком ( а.с. 57, 67-86, т. 1).

Пунктами 5.4.,5.6, 5.9 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 254 від 18 червня 2003 року ( була чинною на час виникнення спірних правовідносин, до 07.07.2018 року), було передбачено, що особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Інформація про стан особових рахунків клієнтів може надаватись їх власникам, уповноваженим власниками рахунків особам та державним органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України.

Операції в іноземній валюті в аналітичному обліку ведуться у подвійній оцінці, а саме: в іноземній валюті - за номіналом, у гривневому еквіваленті - за офіційним курсом гривні до іноземних валют.

Із аналізу вищевказаного положення вбачається, що виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, а тому є належним доказом видачі та руху коштів по особовому рахунку.

Відповідно до наявних у матеріалах кредитної справи виписок з особового рахунку від 19 жовтня 2007 року та за 01 липня 2008 року, підтверджується факт видачі кредитних коштів на суму 9000 доларів США, що на той час було еквівалентно 45450 грн., та 4000 доларів США, що в еквіваленті становило суму 19580 грн. ( а.с. 213, 217, т.1).

Крім того, з матеріалів кредитної справи, копія якої була надана представником позивача у зв'язку із задоволенням судом клопотання відповідача та витребування оригіналу кредитної справи для огляду в судовому засіданні ( а.с. 153, т. 1), вбачається, що відповідач ОСОБА_2 отримував кредит у вищевказаних сумах, частково сплачував його та вчиняв інші дії, що свідчать про визнання ним факту отримання кредитних коштів. Зокрема, у заяві від 12 червня 2008 року ОСОБА_2 просив банк збільшити суму кредиту згідно кредитного договору № 184 від 19 жовтня 2007 року на 4000 доларів США з доведенням загальної суми заборгованості до 13000 доларів США у зв'язку з облаштуванням власної оселі ( а.с. 214, т. 1).

13 листопада 2015 року відповідач звернувся до банку із заявою про те, що у зв'язку з втратою роботи та важким матеріальним становищем, різкого підвищення курсу долара, він припиняє обслуговування своїх кредитних зобов'язань за кредитним договором № 184 від 19 жовтня 2007 року. Просив надати йому офіційну довідку про стан та історію заборгованості, а також виписку про рух коштів, виплачених ним в рахунок погашення своєї заборгованості, та розшифровку порядку використання його платежів ( а.с.212. т. 1).

Таким чином, змістом зазначених заяв ОСОБА_2 також спростовуються доводи його апеляційної скарги щодо не укладення кредитного договору та неотримання кредитних коштів.

Отже, оскаржуючи рішення суду першої інстанції про задоволення позову, ОСОБА_2 не надав належних та допустимих доказів, які спростовують наявність у нього перед ПАТ АБ «Укргазбанк» кредитних зобов'язань та безпідставність заявлених банком позовних вимог.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати належних йому процентів.

Згідно з ч.1 ст.549 цього Кодексу у разі порушення зобов'язання боржник повинен сплатити неустойку (пеню, штраф).

Відповідно до наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості, який складено на підставі виписок з особового рахунку, та який узгоджується зі змістом заяви ОСОБА_2 про припинення сплати кредитних коштів, станом на 06 березня 2015 року у відповідача виникла заборгованість: прострочена заборгованість по кредиту - 182,31 доларів США, заборгованість по кредиту строкова - 4830 доларів США, заборгованість за процентами поточна - 11,4 доларів США, прострочена - 695,55 доларів США. Всього заборгованість становить 5719,26 доларів США. Також нарахована пеня за несвоєчасну сплату кредиту - 99 грн. 98 коп. та за несвоєчасну сплату процентів - 3426 грн. 41 коп.

Зазначений розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано та не доведено, що ним сплачено більшу суму, ніж зазначено в розрахунку.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки банком було пред'явлено до стягнення кредитну заборгованість, а судом було стягнуто штраф на підставі договору іпотеки, колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки зі змісту позовної заяви вбачається, що стягнення штрафу за невиконання умов страхування предмету іпотеки є окремою позовною вимогою, яка належним чином обґрунтовувалась позивачем, з посиланням на пункти договору іпотеки, які передбачають сплату страхових платежів та відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 5% від заставної вартості предмета іпотеки ( п.2.3, 4.2 договору іпотеки).

Отже, висновки суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення штрафу за невиконання умов договору іпотеки щодо страхування предмету іпотеки в розмірі 10 799 грн. 50 коп. є правильними та ґрунтуються на наявних у матеріалах справи доказах.

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому скаргу слід залишити без задоволення.

Доводи апеляційної скарги ПАТ АБ «Укргазбанк» щодо відсутності підстав для стягнення суми основної заборгованості у національній валюті - гривні, колегія суддів вважає обґрунтованими, оскільки позовні вимоги щодо суми основної заборгованості (кредиту та процентів) були заявлені у доларах США.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов'язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов'язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 01.11.2017 року у справі № 697/307/15ц, судове рішення не може змінювати зміст договірного зобов'язання, що існувало між сторонами, тобто воно залишається грошовим зобов'язанням в іноземній валюті.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 12.07.2017 року у справі № 6-708цс17, якщо в кредитному договорі виконання зобов'язання визначено у вигляді грошового еквівалента в іноземній валюті (стаття 533 ЦК України), то за наявності хоча б в однієї зі сторін зобов'язання (у банку-отримувача або в ініціатора платежу) індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті.

Враховуючи вищевикладене та наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про необхідність стягнути суму заборгованості в національній валюті, із переведенням суми боргу за курсом долару США на день ухвалення оскаржуваного рішення, а тому оскаржуване рішення слід змінити та стягнути із ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» суму основної заборгованості за кредитом та процентами у валюті зобов'язання, тобто в доларах США, що становить 5719 доларів США 26 центів.

Крім того, відповідно до вимог ст. 382, 141 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням апеляційної скарги позивача, із відповідача на його користь підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2147 грн. 79 коп.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-377, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» - задовольнити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2018 року - змінити в частині валюти заборгованості за кредитним договором, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою Вінницькаобласть, Барський район, с. Ялтушків) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку Укргазбанк» ( ) заборгованість за кредитним договором № 184 від 19 жовтня 2007 року в сумі 5719 доларів США 26 центів, пеню в сумі 3526 грн. 39 коп. та штраф за невиконання обов'язку по страхуванню предмету іпотеки в розмірі 10 799 грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» судові витрати: судовий збір за подання позовної заяви - 1431 грн. 86 коп. та судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2147 грн. 79 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2018 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

ЧобітокА.О.