Справа № 482/1623/18
Номер провадження 2/482/586/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Демінської О.І., за участю секретаря судового засідання Шведової Я.О., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрату взаємної поваги та любові, що призвело до припинення шлюбних відносин.

У підготовче судове засідання 11.10.2018 року позивач не зявилася. В позовній заяві позивач просила про розгляд справи за її відсутністю. Просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, набуте під час шлюбу, «Терещук».

Відповідач у підготовче судове засідання 11.10.2018 року не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнає, просить справу слухати за його відсутності, заперечивши щодо можливості примирення сторін, не заперечуючи обставин, викладених у позові.

На підставі ч.4 ст. 200 ЦПК України судом ухвалено про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні у звязку із визнанням відповідачем позову в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України.

Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 05.10.1991 року (свідоцтво про шлюб серії ІІІ-АП № 319775, видане відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету Новоодеської районної ради народних депутатів Миколаївської області 05.10.1991 року).

Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають.

Подружнє життя між сторонами не склалося, що призвело до припинення шлюбних відносин та окремого проживання сторін, що визнано відповідачем.

Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Подружжя не бажають проживати разом, шлюбні відносини між ними припинено. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України.

Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України).

На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.

Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в сумі 704,80 грн.

З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, тобто у розмірі 352 грн. 40 коп.

З урахуванням повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 50 відсотків від сплаченого позивачем судового збору в сумі 352 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 141, 259, 264, 265, 273, 285 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 05 жовтня 1991 року Новоодеським районним відділом ЗАГС Миколаївської області (актовий запис № 103) між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4 - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1 залишити прізвище набуте під час шлюбу, «Терещук».

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4 - 352 грн. 40 коп. судового збору.

Повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, відповідно до квитанції № 0.0..1 від 03 вересня 2018 року - 352 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених участині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення складено 11 жовтня 2018 року.

Суддя Новоодеського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_3