Справа № 752/7440/17
Провадження №: 2/752/1001/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Веременко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» , третя особа ОСОБА_3, служба у справах дітей та сім»ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення порядку користування квартирою, що є частковою власністю, -

встановив:

07.04.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визначення порядку користування квартирою, що є частковою власністю, заявивши вимоги до ОСОБА_2, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», третя особа ОСОБА_3, служба у справах дітей та сім»ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації.

В обгрунтування заявлених позовних вимог пзивачка зазначила, що вона та відповідач ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до договору купівлі-продажу від 27.03.2013 року нею та відповідачем бло придбано в рівних частках квартиру АДРЕСА_1. В квартирі АДРЕСА_1 також проживає та зареєстрований їх спільний син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Весь цей час син проживає разом із нею у вказаній квартирі. Квартира має загальну площу - 66,5 кв.м., житлову площу 40,1 кв. м., складається з трьох житлових кімнат площею - 17,5 кв.м.,10,5 кв.м. та 12,1 кв.м., кожна з кімнат є ізольованою. Вона та відповідач не можуть досягти згоди у користуванні квартирою, ОСОБА_2 чинить перешкоди у користуванні квартирою шляхом усних погроз вселити до квартири своїх родичів, не здійснює олату за користування комунальними послугами. Просила визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділивши відповідачу ОСОБА_2 у користування житлову кімнату площею 17,5 кв.м., що максимально відповідає його частці в праві власності на квартиру, у її, позивачки, користування виділити житлову кімнату , площею 12,1 кв. м. та лоджію, площею 12,1 кв.м., оскільки лоджія примикає тільки до цієї кімнати, у користування їх сина ОСОБА_3 виділити житлову кімнату площею 10,5 кв.м.. У загальному користуванні залишити місця загального користування - кухню, санвузол, коридор. При визначені запропонованого нею варіанту користування квартирою, що перебуває у її спільній частковій власності з відповідачем ОСОБА_2, просила суд врахувати, що відповідач у меньшій частці, а вона в більшій частці відступає від рівності часток саме в інтересах їх спільного сина, який досяг чотирнадцяти років, має рівні права на користування спірним житловим приміщенням та потребує ізольованої кімнати, а такий розподіл не порушить прав та законних інтересів відповідача.

Відповідача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голлосіївського району м. Києва» ЖЕД -106 просила зобов»язати розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру відповідно до встановленого порядку користування квартирою.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_3 заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала. Просила задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1, щодо визначення порядку користування спірною квартирою, яка перебуває у спільній частковій власності позивачки та відповідача ОСОБА_2 за запропонованим позивачкою варіантом розподілу, що буде відповідати інтересам їх сина, та не поршить законних прав та інтересів відповідача ОСОБА_2

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечував щодо задоволення судом позовних вимог ОСОБА_1 з тих підстав, що квартира не є у відповідача та позивачки спільній частковій власності, оскільки кожен із них придбав Ѕ частку цієї ж квартири, відповідно кожен має сплачувати половину рахунків вартості житлово-комунальних послуг, для чого ОСОБА_2 самостійно звернувся з заявою до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» ЖЕД -106 про розподілення особових рахунків на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру. Стверджував, що позовні вимоги ОСОБА_1 порушують право власності ОСОБА_2 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, іншого житла відповідач не має, просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1

Представник відповідача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» ЖЕД 106 просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 у частині зобов»язання комунальне підприємство розподілити між співвласниками квартири рахунки на надання житлово-комунальних послуг, які поставляються до їх квартири, оскільки КП « Керкуюча компанія з обслуговування житлового фолнду Голосіївського рпйону м. Ктєва» не є виконавцем усіх послуг, які поствяються мешканцям квартир будинку АДРЕСА_1. Також послався на те, що чинним законодавством, обов»язок по оплаті комунальних платежів покладений на кожного зі співвласників, відповідно до часток у квартирі. Стверджував, що після вирішення питання щодо користування спільним майном позивачка має звернутися до Комунального концерну «Центр комунального сервісу» для укладення окремого договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території.

Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім»ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні відсутній, до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника та ухвалення судового рішення, яке буде відповідати інтересам неповнолітнього сина сторін у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Заслухавши учасників розгляду справи, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» ЖЕД 106 задоволенню не підлягають з огляду на нступне.

Судом встановлено, що 27.03.2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу квартири з продавцями ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відповідно до якого продавці зобов»язалися передати у власність покупців (ОСОБА_2 та ОСОБА_1) в рівних частках квартиру під номером 108, що знаходиться в будинку під номером АДРЕСА_1, а покупці зобов»язалися прийняти цю квартиру в рівних частках (ОСОБА_2 - 1/2 частку, ОСОБА_1 - 1/2 частку) та сплатити за неї ціну відповідно до умов, що визначені в цьому ж договорі. Договір посвідчено Боднар Н.В. приватним нотаріусом Київського міського нотріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 805. (а.с.15-16).

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.17).

За даними довідки по формі №3, виданої 25.01.2017 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» ЖЕД 106, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано місце проживання: власника особового рахунку - ОСОБА_2,, дружини ОСОБА_1, сина ОСОБА_3. (а.с.21).

Відповідно до правил ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Таке ж право власника житлового будинку, квартири визначено і статтею 383 ЦК України.

Відповідно до статтей 316,317,319,321,355,356,358 ЦК України: правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав; право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне мйно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно; власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю; право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Так, судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачці ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності, кожному із них належить 1/2 частка цієї ж квартири, а фактично кожному зі співвласників належить 20,05 кв.м. житлової площі цієї ж квартири..

Звертаючись до суду з позовом про встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1, що є спільною частковою власністю позивачки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2, позивачка просить суд виділити у користування відповідача кімнату площею 17,5 кв. м., у її користування кімнату площею 12,1 кв.м., у користування їх з відповідачем спільного сина кімнату площею 10,5 кв.м..

При встановленні порядку користування квартирою, позивачка просить суд відступити від рівності часток кожного співвласника в інтересах їх же сина.

Відповідач ОСОБА_2 не погодився з запропонованим позивачкою варіантом користування квартирою, що є їх спільною частковою власністю..

Приймаючи до уваги, що житлова кімната, площею 17,5 кв.м. яку позивачка просить суд виділити у користування відповідача ОСОБА_2 не відповідає частці останнього, а також заперечення відповідача ОСОБА_2 щодо запропонованого позивачкою порядку користування квартирою, відповідно у суду відсутні підстави для задоволення позову у частині, що стосується встановлення порядку квартирою АДРЕСА_1.

Що ж стосується заявлених ОСОБА_1 позовних вимог до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» ЖЕД 106 про зобов»язання розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в спірну квартиру, то вони також не підлягають задоволенню з огляду на зперечення відповідача, що це підприємство не є постачальником усіх комунальних послуг, які отримують власники спірної квартири, а тому не може розподіляти особові рахунки між власниками щодо всіх послуг.

Крім того, при вирішенні спору ОСОБА_1 і до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» ЖЕД 106 суд приймає до уваги, що ці вимоги є взаємопов»язаними між собою з вимогами заявленими до відповідача ОСОБА_2 про порядок користування житловим приміщенням.

Так, заявляючи вимоги, до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» ЖЕД 106, позивачка просить зобов»язати останнє розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру відповідно до встановленого порядку користування квартирою.

З огляду на висновки суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення порядку користування спірною квартирою, відповідно і відсутні підстави для задоволення позову і у частині зобов»язання КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» ЖЕД 106 розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру відповідно до встановленого порядку користування квартироютому, як позивачка просить суд зобов»язати відповідача за цими вимогами розподілити особові рахункти на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру АДРЕСА_1. відповідно до встановленого порядку користування квартирою.

За правилами ст. 141 ЦПК України, понесені позивачкою судові витрати не підлягають відшкодуванню тому, як заявлені нею позовні вимоги не знайшли свого підтвердження за результатами судового розгляду і задишені без задоволення судом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 150 ЖК України, ст.ст. 383, 316,317,319,321,355,356,358 ЦК України, ст.ст. 4,10, 12,13, 81,141, 258, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд -

вирішив:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» , третя особа ОСОБА_3, служба у справах дітей та сім»ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення порядку користування квартирою, що є частковою власністю, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Суддя К.Г. Плахотнюк