12.12.2018 227/1130/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Мацишин Л.С.;

за участю секретаря судового засідання: Овчиннікової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Добропілля за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2014 року позивач ОСОБА_2 акціонерне товариства Комерційний банк "ПриватБанк", яке 21 травня 2018 року змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «Приват Банк») звернулось до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №DO1FAN02000088 від 17 вересня 2007 року, уточнивши свої позовні вимоги, просить стягнути заборгованість за кредитним договором №DO1FAN02000088 від 17 вересня 2007 року у розмірі 82607,51 Долар США, що за курсом 13,09 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14 серпня 2014 року становить 1 081 332,31грн., яка складається з 20 474,19 долар США заборгованості за кредитом, що за курсом 13,09 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 14 серпня 2014 року; 21 914,60 долар США заборгованості по процентам за користування кредитом; 1 528,00 долар США заборгованості по комісії за користування кредитом; 38 690,72 долар США пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. В обґрунтування позову посилаються на те, що 17 вересня 2007 року відповідач на підставі укладеного договору отримав кредит у розмірі 21825,60 дол. США на термін повернення до 17 вересня 2014 року і зобовязався повернути кредит зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у строки та порядку, передбаченому договором, а саме щомісяця надавати банку грошові кошти у вигляді щомісячного платежу, що складається із боргу за договором, за відсотками, комісією, а також інших витрат, передбачених угодою. У звязку з тим, що відповідач порушив зобов'язання з повернення кредиту у нього утворилась заборгованість, яку банк просить стягнути.

Представник відповідача надав суду відзив на уточнені позовні вимоги, з якого вбачається, що відповідач частково визнає позов, та просить стягнути з нього в користь АТ КБ«Приват Банк» заборгованість за кредитним договором №DO1FAN02000088 від 17 вересня2007 року у розмірі 6187,45 дол.США, за курсом 13,09 грн., що становить 80933,72 грн., яка складається з 5964,35 дол. США заборгованість за кредитом, що становить 78073,34грн. та 223,10 дол.США пені за несвоєчасність виконання зобовязання за договором, що становить 2920,38 грн. В іншій частині позову просить відмовити, застосувавши строк позовної давності. (т.2 а.с.110)

Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без представника банку, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, з невідомих суду причин, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності та у відсутності відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, вважає за необхідне проводити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини.

17 вересня 2007 року, шляхом подання відповідачем анкети-заяви з програми «Авто в кредит за 30 хвилин», між сторонами було укладено кредитний договір №DO1FAN02000088, відповідно до п. 7.1 якого позивач зобовязався надати відповідачу кредитні кошти на строк з 17 вересня 2007 року по 17 вересня 2014 року включно у вигляді поновлюваної лінії у розмірі 30 329,20 дол. США на наступні цілі: 20400,00 дол. США на купівлю автомобіля (споживчі цілі), а також у розмірі 6,8 дол. США для сплати за реєстрацію Предмета застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п.1.2 на сплату страхових платежів за договором страхування від 17 вересня 2007 року, договором особистого страхування № DOIFLK90940009 від 17.09.2007 року на строк до 16 вересня 2008 року 1 214,80 дол. США, а також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 204 дол. США та у розмірі 8503,60 дол.США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1.00% на місяць на суму залишку заборгованості, щомісячної винагороди у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п.3.11 даного Договору, що підтверджується довідкою по картковому рахунку відповідача. Погашення заборгованості за кредитним договором здійснюється у вигляді щомісячного платежу в сумі 417,79 доларів США, що включає в себе заборгованість за кредитом, відсоткам, винагороди. (а.с.68-69)

Крім того відповідач був ознайомлений та погодився з Умовами та правилами надання банківський послуг, про що свідчить долучена до матеріалів справи копія анкети-заяви з програми «Авто в кредит за 30 хвилин» та копія кредитного договору з особистим підписом відповідача. (а.с.74)

Відповідно до п.п. 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3, 2.2.4 Кредитного договору Позичальник зобовязується використовувати кредит на цілі, зазначені в п. 7.1 цього Договору. Сплачувати відсотки за користування Кредитом відповідно до п.п.2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2. 7.1, 7.4 цього Договору, повну сплату відсотків за користування Кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення Кредиту. Сплатити Банку винагороду згідно з п.п.3.7, 6.2, 7.1 цього Договору. Погашення кредиту виконати в порядку, сумах і в терміни, передбачені п.п. 2.3.3 та 7.1 цього Договору .

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 Кредитного Договору, за користування кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту Позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в п.7.1 цього Договору. Згідно зі ст. 212 Цивільного Кодексу України, у разі порушення Позичальником зобовязань з погашення кредиту передбаченого п.п. 1.1, 2.2.4, 2.3.3 цього Договору, Позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі, зазначеному в п.7.4 цього Договору , на місяць, нараховані на суму непогашеної вчасно заборгованості за Кредитом. Розраховані відповідно до цього пункту Договору відсотки сплачуються Позичальником щомісяця в період сплати понад зазначену в п. 1.1 суму щомісячного платежу за Кредитним Договором.

Згідно п.п.3.4. Кредитного договору, нарахування відсотків здійснюється в останню дату сплати відсотків, при цьому відсотки розраховуються на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів користування Кредитом 360 днів у році.

Позичальник сплачує Банку винагороду в розмірі й у терміни, зазначені в п.7.1 цього Договору. Якщо згідно з п.7.1 цього Договору передбачена щомісячна сплата винагороди, то вона встановлюється у фіксованому розмірі (зазначеному в п.7.1) від дня списання коштів з кредитного рахунку до дати повного погашення Кредиту. При цьому незалежно від кількості днів, що пройшли від дня закінчення останнього періоду сплати до дня остаточного погашення Кредиту, винагорода сплачується у вищевказаному розмірі. Нарахування винагороди на прострочену заборгованість за кредитним договором не проводиться.

Відповідно до п. 7.4. Кредитного договору при порушення Позичальником зобовязань з погашення кредиту, передбачених п.п.1.1,2.2.4,2.3.3 цього Договору, Позичальник сплачує Банку відсотки за користування Кредитом у розмірі 2.09% на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за Кредитом.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між сторонами було укладено договір застави рухомого майна, згідно якого відповідач надав в заставу автомобіль Great марки Wall Safe, 2006 року випуску, тип ТЗ - легковий джип, реєстраційний номер АН 4223СІ.

Згідно п. 15.9 Договору застави, у разі звернення стягнення на Предмет застави згідно з п.п.15.7.1,15.7.2,15.7.3, 15.8 цього Договору Заставодержатель має право задовольнити за рахунок Предмету застави свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи кредит, відсотки, винагороду та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки за порушення зобовязань за договором, відшкодування збитків; витрати з утримання та зберігання Предмету застави, витрати, повязані з доставкою предмета застави до місця зберігання, неустойку, та інші витрати, понесені у звязку з із предявленням вимоги за кредитним договором та зверненням стягнення на Предмет застави.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 червня 2011року, передано в заклад предмет застави (володіння) Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк», а саме: автомобіль GREAT, модель Wall Safe, рік випуску 2006, тип ТЗ: легковий джип, № кузова LGWFF2G577A058799, реєстраційний номер АН 4223СІ, що належить на праві власності ОСОБА_1. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №D01 FAN02000088 від 17 вересня 2007 року, укладеним між акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1, в сумі 33 144,46 доларів США, що за курсом 7,93 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ №417/95 від 14 березня 2011 року складає 262835,57 грн.: звернуто стягнення на предмет застави, шляхом продажу вказаного автомобіля акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Від реалізації предмета застави 21 листопада 2013 року на транзитний рахунок ОСОБА_1 надійшли кошти на загальну суму 7 256,35 доларів США, що по курсу 7,993 грн. становило 58000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 1 від 21 листопада 2013 року.

Згідно довідки № 1-09 від 29 вересня 2014 року, сума від реалізації транспортного засобу зарахована на кредит та розподілена наступним чином: 3628,18 дол.США - тіло кредиту; 2811,46 дол. США- пеня; 666,58 дол.США оплата за рах. № 1037 від 18.05.2013 року за транспортування транспортного засобу (на рахунок 2809), за зберігання предмету застави на площадці банку. (а.с.83-84)

Згідно розрахунку заборгованості за договором станом на 14 серпня 2018 року, відповідачу нараховано заборгованість у такому розмірі: 20 474,19 Долар США заборгованості за кредитом; 21 914,60 Долар США заборгованості по процентам за користування кредитом; 1 528,00 Долар США заборгованості по комісії за користування кредитом; 38 690,72 Долар США пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. (а.с.63-66)

Відповідно до вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику.

Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

За приписами ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст.534 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Як сам не заперечує відповідач у відзиві на позовну заяву, що він в повному обсязі зобовязань з повернення кредиту, сплати процентів та комісії за його використання не виконав, а тому утворилась заборгованість.

У суді першої інстанції представник відповідача надав суду заяву про застосування строків давності як загальної так і спеціальної до вимоги про стягнення пені. (т.2 а.с.130-133)

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 258 ЦК України для стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність строком в один рік.

Відповідно до статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За змістом загальних норм права заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

При цьому законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності.

Таким чином, заяву про сплив позовної давності може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання - письмового чи усного, що відповідає вимогам наведених статей процесуального законодавства.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року № 6-2667цс16.

Щодо моменту припинення виконання позичальником зобов'язань за кредитом, як початковий момент перебігу позовної давності у справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Якщо умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, якщо за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов'язання.

При цьому право вимагати повернення щомісячних прострочених платежів у кредитора виникає за обставин, якщо ним дотримано строк давності за вимогами про повернення кредиту в цілому.

Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов'язання, яким є строк виконання зобов'язання у повному обсязі (кінцевий строк повернення кредиту й платежів за ним) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-190цс14 від 21 січня 2015 року).

Кінцевим строком повернення кредиту №DO1FAN02000088 від 17 вересня 2007 року, й платежів до них, сторонами визначено 17 вересня 2014 року включно. Позивач звернуся з достроковою вимогою в суд з позовом 13 березня 2014 року, а тому станом на дату звернення із позовом до суду строк позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту в цілому не сплив.

Заявлена позовна давність може бути застосована лише щодо позовних вимог про повернення щомісячних платежів, початок перебігу позовної давності за якими починається з моменту порушення строку погашення кожного чергового платежу.

А тому клопотання про застосування позовної давності до вимоги про стягнення заборгованості за кредитом до задоволення не підлягає.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Таким чином, врахувавши мету правочину, відносин між сторонами, їх поведінку та обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, суд встановив на підставі доказів, яким було дано належну оцінку, факт наявності між сторонами кредитних правовідносин.

У звязку з вищенаведеним, суд приходить до висновку про порушення відповідачем встановленого у кредитному договорі строку повернення грошових коштів, а тому позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитом у розмірі 20 474,19 дол. США, що за курсом 13,09 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14 серпня 2014 року становить 268 007,15 грн. є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Суд не бере до уваги надані представником позивача квитанції про часткову оплату заборгованості по кредиту, з огляду на те, що згідно розрахунку заборгованості, дані суми погашення були враховані банком при проведенні розрахунку заборгованості ОСОБА_1

Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості за відсотками, то суд зазначає наступне.

Згідно позовних вимог та наданого розрахунку заборгованості, позивач просить стягнути з відповідача 21 914,60 дол. США заборгованості за відсотками.

Проте суд не погоджується з наданим розрахунком відсотків з огляду на наступне.

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що процентна ставка на поточну заборгованість застосовувалась у розмірі 12 % річних та змінювалася з 01 листопада 2008 року на 14,04% до 28 листопада 2013 року, а з 29 листопада 2013 року було 0%.

Згідно частини першої статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

Відповідно до статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

У відповідності до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року № 6-57ц12, боржник вважається належним чином повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо належного повідомлення божника про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку.

Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що банк надсилав повідомлення позичальнику про збільшення відсоткової ставки з дотриманням процедури направлення такого сповіщення, тому твердження про настання змін відсоткової ставки у кредитному договорі, що підлягають виконанню сторонами, є безпідставними.

Згідно умов договору, надано кредит зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1 % на місяць на суму заборгованості за кредитом.

А тому, з врахуванням заявленої вимоги про застосування строків позовної давності, строк сплати процентів обмежується трирічним строком до звернення в суд з вимогою та становить з 14 березня 2011 року по 13 березня 2014 року

Згідно матеріалів справи та виписки про погашення кредиту (а.с.73, 83) 21 листопада 2013 року сума від реалізації транспортного засобу 7256,35 дол. США зарахована на кредит та розподілена: 3628,18 дол. США тіло кредиту, 2811,46 дол. США пеня, 150,13 дол. США погашення штрафу, 666,58 дол.США зберігання та утримання предмета застави.

Таким чином, враховуючи, що заборгованість по кредиту 21 листопада 2013 року було частково погашено зарахуванням коштів від продажу автомобіля, а тому проценти за користування кредитом у розмірі 1 % на місяць (12 % річних) на суму заборгованості, слід вираховувати таким чином:

-за період з 14 березня 2011 року по 20 листопада 2013 року (до зарахування коштів з продажу автомобіля) на суму заборгованість за кредитом у сумі 24 102,37 дол.США (4277,47 (поточна заборгованість) +19824,90 (прострочена заборгованість), 1 % на місяць (12 % річних), 938 днів, заборгованість по відсоткам за користування кредитом становить 7536,01 дол. США з наступного розрахунку: 4277,47 дол. США (поточна заборгованість за кредитом) х 12 % : 360 днів (передбачених 3.4 договору) х 938 день = 1337,42 дол. США; 19824,90 дол. США (прострочена заборгованість за кредитом) х 12% : 360 днів (передбачених п.3.4 договору) х 938 день = 6 198,89 грн.; 1337,42 грн. + 6198,59 грн. = 7536,01 дол.США.

-за період з 21 листопада 2013 року (дата зарахування коштів з продажу автомобіля) по 28 листопада 2013 року (з 29 листопада 2013 року проценти були в розмірі 0 %) на суму заборгованості 20 474,9 дол. США. (прострочена заборгованість) х 12 % : 360 днів (передбачених 3.4 договору) х 8 днів = 54,60 дол. США;

Отже, відсотки за користування кредитом будуть становить 7536,01 +54,60 = 7536,01 дол. США, що за курсом 13,09 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14 серпня 2014 року, становить 98 646,37 грн., які підлягають стягнення з відповідача в користь позивача.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 1528,00 Долар США заборгованості по комісії за користування кредитом, то суд зазначає наступне.

Згідно п. 3.7 Договору Позичальник сплачує Банку винагороду в розмірі й у терміни, зазначені в п.7.1 цього Договору. Згідно з п.7.1 цього Договору передбачена щомісячна сплата винагороди у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту та придбання автомобіля.

Згідно розрахунку банку заборгованість за комісію становить 1528 дол. США

Проте, обґрунтованим є посилання представника відповідача, що позивач надав позичальнику кредит на споживчі потреби, тому особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013, умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Згідно статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент укладення договору) встановлює, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 вказується, що встановлення банком у кредитному договорі обов'язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що встановлення у кредитному договорі обов'язку боржника сплачувати щомісячної плати, а саме винагороду є незаконним, оскільки банк не повинен встановлювати платежі обов'язкові для споживача за свої дії, на власну користь. Крім того, суд зазначає, що Банком не визначено у Кредитному договорі, які саме послуги за комісію , так звану щомісячну винагороду, надаються клієнту. Умови кредитного договору, якими встановлено обов'язок позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредиту є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків.

Як наслідок, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення суми простроченої заборгованості по нарахованій комісії задоволенню не підлягають.

З огляду на положення ст.534 ЦК України, суд погоджується із порядком та способом розподілу позивачем грошових коштів, отриманих від реалізації предмету застави, зокрема, і витрат на зберігання транспортного засобу, з огляду на наступне.

У Законі України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Пунктом 1 частини першої статті 21 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» до забезпечувальних обтяжень належить застава рухомого майна згідно з параграфом 6 глави 49 ЦК України, що виникає на підставі договору.

За змістом статті 22 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяження може забезпечувати виконання боржником дійсної існуючої вимоги або вимоги, яка може виникнути в майбутньому. За рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає: 1) відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; 2) сплату процентів і неустойки; 3) сплату основної суми боргу; 4) відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов'язання або умов обтяження; 5) відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження.

Таким чином, Банк, як обтяжувач скористався своїм право на відшкодування витрат на утримання та збереження предмета застави.

Щодо вимоги про стягнення пені у розмірі 38690,72 дол. США, то суд зазначає наступне.

Представником позивача заявлялась вимога про застосування строку спеціальної позовної давності до вимоги про стягнення пені.

Щодо нарахування пені необхідно зважати на вимоги статей 549, 550, 551 ЦК України, згідно з якими пенею є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання і яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Проценти на неустойка не нараховуються та, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Тобто неустойка нараховується в разі порушення боржником зобов'язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України) з першого дня прострочення та до тих пір, поки зобов'язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов'язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов'язання. Тобто пеня може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано в законі чи договорі. Разом з тим відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Таким чином, стягнути неустойку (зокрема, пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише в межах спеціальної позовної давності, яка згідно із частиною першою статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, установленими статтями 253-255 цього Кодексу, від дня порушення грошового зобов'язання.

Такий правовий висновок викладено у постанові ОСОБА_3 Верховного суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Для забезпечення прогнозованості правозастосовної практики ОСОБА_3 Верховного Суду відступила від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15

У звязку з тим, що позивач звернувся в суд з позовом в межах строку загальної позовної давності, враховуючи, вимоги п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, відповідно до яких, до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік, то заборгованість по пені слід стягувати за останній рік, тобто за період 15 серпня 2013 року по 14 серпня 2014 року.

Згідно розрахунку, станом на 14 серпня 2014 року Банком відповідачу нараховано заборгованості по пені у розмірі 38690,72 дол. США.

Крім того, суд враховує, що згідно ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року № 1669 У11 на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та / або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 року № 1275-р м. Добропілля Донецької області віднесено до вказаного переліку.

Відповідач ОСОБА_1 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.25)

А тому відсутні підстави щодо нарахування відповідачу пені після зазначеної дати.

Згідно п.4,1 Договору разі порушення позичальником будь-якого з зобовязань, передбачених п.п.2,2,2договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню у розмірі 0,15 %від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочення.

Таким чином, на суму заборгованості за період з 15 серпня 2013 року - 20 листопада 2013 року (до зарахування коштів з продажу автомобіля) на суму заборгованість за кредитом у сумі 24 102,37 дол.США, 98 днів, 0,15 % , становить 3543.05 дол. США.

На суму заборгованості за період з 21 листопада 2013 року по 13 квітня 2014 року (після зарахування коштів з продажу автомобіля) 20474,19 дол. США, 144 днів, 0,15 % , становить 4422,43 дол. США.

Що в загальному розмірі заборгованість за пенею становить 4422,43+3543,05 = 7965,48 дол. США. Враховуючи наведене, з відповідача ОСОБА_1 в користь позивача слід стягнути заборгованість пені у розміні 7965,48 дол. США, що за курсом 13,09 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14 серпня 2014 року, становить 104 268, 133 грн.

З врахуванням вище наведеного, суд приходить до переконання про часткове задоволення позову, а саме, що з ОСОБА_1 слід стягнути на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором №DO1FAN02000088 від 17 вересня 2007 року у розмірі 35 975,68 дол. США, що за курсом 13,09 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14 серпня 2014 року, становить 470921,65 грн., яка складається з 20474,19 Долар США розмір заборгованості за кредитом, 7536,01 дол. США відсотки за користування кредитом, 7965,48 дол. США. заборгованість з пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України, в користь позивача із відповідача слід стягнути понесені судові витрати по справі пропорційно до задоволених позовних вимог.

З платіжного доручення від 21 лютого 2014 року вбачається, що позивач при зверненні в суд з позовом оплатив судовий збір у розмірі 3654 грн.

А тому з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить (43,55 %) 1591,32 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 5, 12, 81, 141, 263, 265, 273, ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 527, 530, 610, 612, 624, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса проживання: 85000, Донецька область м.Добропілля вул.Луганського, 20/17) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» (, адреса місцезнаходження: 49094, м.Днііпропетровськ, вул..Набережна Перемоги, 50), заборгованість за кредитним договором №DO1FAN02000088 від 17 вересня 2007 року у розмірі 35 975,68 дол. США, що за курсом 13,09 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14 серпня 2014 року, становить 470 921,65 грн. (чотириста сімдесят тисяч девятсот двадцять одна гривня шістдесят пять копійок), яка складається з 20474,19 Долар США розмір заборгованості за кредитом, що складає 268007,15 грн., 7536,01 дол. США відсотки за користування кредитом, що становить 98,646,37 грн., 7965,48 дол. США, що становить 104 268, 133 грн. заборгованість з пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 а користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1591,32 грн. ( однієї тисячі пятиста девяносто однієї гривні тридцяти двох копійок).

Рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Добропільський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 22 грудня 2018 року.

Суддя:

12.12.2018