31.10.2018 Єдиний унікальний номер 205/6777/18
Єдиний унікальний номер судової справи:205/6777/2018
Номер провадження: 2/205/3044/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» (далі - Позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного Договору № б/н від 01.11.2011 року банк надав ОСОБА_1 (далі - Відповідач) кредит у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів, та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв'язку з чим, станом на 21.08.2018 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 50 108 (пятдесят тисяч сто вісім) грн. 04 коп., де заборгованість за тілом кредиту 9 885 (девять тисяч вісімсот вісімдесят пять) грн. 48 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 20 274 (двадцять тисяч двісті сімдесят чотири) грн. 61 коп., заборгованість по пені 17 085 (сімнадцять тисяч вісімдесят пять) грн. 66 коп., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 (п'ятсот) грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 2 362 (дві тисячі триста шістдесят дві) грн. 29 коп. - штраф (процентна складова).

У зв'язку з чим, позивач змушений звернутися до суду та просити стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором № б/н від 01.11.2011 року у розмірі 50 108 (пятдесят тисяч сто вісім) грн. 04 коп. та судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій заяві представник АТ Комерційний банк «Приватбанк» зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог та просить здійснити розгляд справи за його відсутності.

Відповідач подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій заяві відповідач також зазначає про часткове визнання позовних вимог, а саме, в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, в іншій частини просить відмовити через безпідставність таких вимог.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та встановивши, що визнання позову в даному випадку суперечить нормам закону, суд ухвалює рішення про відмову у задоволені позову з огляду на наступне.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 01.11.2011 року відповідачем було подано Публічному акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» анкету-заяву № 255599235 про приєднання до умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до змісту вказаної заяви, позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Позивач АТ КБ «Приватбанк» наполягає, що саме вказана заява разом з Умовами та правилами становить кредитний договір між ними та відповідачем. Позивач наголошує, що саме в порушення умов вказаного кредитного договору, Відповідач допустив прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого за ним, ОСОБА_1, станом на 21.08.2018 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 50 108 (пятдесят тисяч сто вісім) грн. 04 коп., де заборгованість за тілом кредиту 9 885 (девять тисяч вісімсот вісімдесят пять) грн. 48 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 20 274 (двадцять тисяч двісті сімдесят чотири) грн. 61 коп., заборгованість по пені 17 085 (сімнадцять тисяч вісімдесят пять) грн. 66 коп., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 (п'ятсот) грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 2 362 (дві тисячі триста шістдесят дві) грн. 29 коп. - штраф (процентна складова).

На обґрунтування виниклої заборгованості, у справі що розглядається, стороною позивача подано до суду розрахунок заборгованості за договором від 01.11.2011 року.

Згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено назву найменування банку на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобовязання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Суд наголошує на тому, що особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обовязки виникають у кожного контрагента.

В даному випадку, оглядом Умов та правил надання банківських послуг, що були надані позивачем до суду у даній справі, встановлено, що такі Умови та Правила надання банківських послуг не містить підпису Відповідача. У матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, які б підтверджували, що саме з даними Умовами та тарифами банку була ознайомлена сторона відповідача, підписуючи заяву позичальника.

Доказів того, що позивачем був наданий кредит в розмірі та на умовах, передбачених вищезазначеним кредитним договором та, що саме вищезазначені умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною укладеного між сторонами договору і що саме зазначені умови та правила надання банківських послуг мав на увазі відповідач, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, та відповідно, чи брав на себе зобовязання відповідач з повернення кредиту, зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобовязання з повернення кредиту не надано.

Окрім цього, з наданої до позову копії анкети-заяви не можливо встановити, яку саме картку було надано відповідачеві, її номер, та з яким встановленим кредитним лімітом, оскільки такий документ містить лише особисту інформацію відповідача, а саме: прізвище, ім'я по-батькові, серію та номер паспорта, дату народження, ідентифікаційний код, адресу проживання, адресу реєстрації, номери засобів зв'язку, тощо. Тобто, підписана 01.11.2011 року від імені відповідача ОСОБА_1 анкета-заява № 255599235 не містить тих істотних умов кредитного договору, з яких було б можливо встановити умови, на яких він укладався.

Так само, доказів укладення між сторонами саме кредитного договору (у анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відсутня позначка про видачу кредитної картки «Універсальна» або будь-якої іншої картки) матеріали справи не містять.

Таким чином, посилання позивача, що відповідач був належним чином ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, згідно заяви своїм підписом приєднується і зобов'язується виконувати умови, викладені в Умовах і правилах надання банківських послуг, тарифах банку, що складають договір банківського обслуговування, є неправомірними, оскільки позивач не надав до суду належних доказів щодо укладення між сторонами договору та досягнення ними згоди щодо всіх умов кредитного договору.

Суд зазначає з цього приводу, що відповідно до ч.1 ст.81 Цивільного процесуального Кодексу України, саме сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З наведених норм процесуального закону вбачається, що сам суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов'язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

В даному випадку стороною позивача не надано суду будь-яких доказів, які б відповідали вищевказаним критеріям щодо їх достатності, належності та допустимості, щоб підтверджували обставину укладання кредитного договору АТ КБ «Приватбанк» із відповідачем, саме на тих умовах які заявлені позивачем.

Окрім цього, згідно до наданого АТ КБ «Приватбанк», у підтвердження заявлених позовних вимог, розрахунку заборгованості відповідача за спірним кредитним договором станом на 21.08.2018 року, вбачається, що заборгованість становить суму 50 108 (пятдесят тисяч сто вісім) грн. 04 коп., де заборгованість за тілом кредиту 9 885 (девять тисяч вісімсот вісімдесят пять) грн. 48 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 20 274 (двадцять тисяч двісті сімдесят чотири) грн. 61 коп., заборгованість по пені 17 085 (сімнадцять тисяч вісімдесят пять) грн. 66 коп., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 (п'ятсот) грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 2 362 (дві тисячі триста шістдесят дві) грн. 29 коп. - штраф (процентна складова).

Виходячи зі змісту ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», документами, які можуть підтвердити факт проведення розрахункових операцій, є такі види розрахункових документів, як: платіжне доручення; платіжна вимога-доручення; розрахунковий чек; платіжна вимога; меморіальний ордер.

Згідно п.17.1 ст. 17 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» обов'язкові реквізити електронних та паперових документів на переказ, особливості їх оформлення, оброблення та захисту встановлюються нормативно-правовими актами НБУ. Постановою Національного банку № 22 від 21 січня 2004 року встановлені вимоги до оформлення вищезазначених розрахункових документів.

АТ КБ «Приватбанк», під час розгляду даної справи в суді, не надав суду належним чином оформлений розрахунковий документ, який підтверджує факт видачі/перерахування кредитних коштів відповідачеві, та згідно якого можна було б встановити суму, яку позивач надав/перерахував відповідачу згідно анкета-заяви № 255599235 від 01.11.2011 року, та встановити рахунок, на який були перераховані вищезазначені кредитні кошти.

Враховуючи зазначені норми закону, суд приходить до висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно відмовити.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Таким чином, суд вважає, сплачений судовий збір покласти на Позивача.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 526, 527,530, 615, 625, 1052, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141,258, 259, 263, 265, 280 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. У задоволені позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, адреса листування: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50, код ЄДРПОУ 14360570, р/р № 3111, МФО 305299) до ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, проживає за адресою: 49000, АДРЕСА_1) про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

2.Судові витрати (сплачений судовийзбір) покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан