Справа № 331/5253/18
Провадження № 2 /331/1542/2018
18 грудня 2018 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого судді: Антоненко М.В.
за участю секретаря: Андрієнко С.О.
розглянув в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1), 3-я особа: ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1) про усунення перешкод у здійсненні права власності,
У вересні 2018 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності.
В обґрунтування позову зазначено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № 521 від 21.09.2006 року ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_2. Відповідно до договору дарування від 04 вересня 2018 року, ОСОБА_2 подарував та передав у власність, а ОСОБА_1 прийняла в дар 1/3 частку квартири АДРЕСА_2. Але до теперішнього часу в квартирі зареєстрований відповідач - колишній власник частини квартири, який є онуком позивачки. У вказаній квартирі відповідач ніколи не проживав.
У звязку з реєстрацією відповідача в належній позивачці квартирі, остання вимушена нести додаткові витрати по сплаті житлово-комунальних послуг.
З огляду на вищевикладене позивачка, посилаючись на ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, зазначає, що реєстрація відповідача у належній їй квартирі, порушує право власності останньої, заважає вільно користуватись та розпоряджатись своїм майном, у звязку з чим просила суд усунути їй перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою № 210 в будинку № 9 по вул. Запорізькій в м. Запоріжжя шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою № 210 в будинку № 9 по вул. Запорізькій в м. Запоріжжя.
Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2018 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Справу призначено у підготовче судове засідання на 15.11.2018 року на 15 год. 00 хв.
Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2018 року справу призначено до судового розгляду на 18.12.2018 року на 08 год. 00 хв.
У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з*явилася. Від її представника, адвоката ОСОБА_4, надійшла заява про розгляд справ за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу за відсутності позивачки, без фіксування процесу технічними засобами. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з*вився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Причину неявки до суду не сповістив.
Згідно зі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином, повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв'язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процес за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 521 від 21. 09. 2006 року, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_2.
Відповідно до договору від 04 вересня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі за №2843, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 домовились, що кожному переходить по 1/3 частці квартири АДРЕСА_2.
Відповідно до договору дарування від 04 вересня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі за № 2844, ОСОБА_2 подарував та передав у власність, а ОСОБА_1 прийняла в дар 1/3 частку квартири АДРЕСА_2.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, право власності зареєстровано у відповідності до закону.
З березня 2016 року відповідач мешкає у Сполучених штатах Америки.
Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, квартири або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Беручи до уваги те, що у відповідача припинилось право власності на спірну квартиру, то він втратив право користування нею. У добровільному порядку відповідач не знявся з реєстрації в належній позивачці квартирі, тим самим порушуючи конституційне право останньої, як власника даної квартири, на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, тому у суду є всі підставі для задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України; ст. ст. 11, 16, 316, 317, 319, 346, 391 ЦКУкраїни, ст.ст. 12, 13, 76-83, 141, 247, 259, 263-265, 280-284, 289 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання осби такою, що втратив право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, АДРЕСА_3) таким, що втратив право користування квартирою № 210 в будинку 9 по вул. Запорізькій в м. Запоріжжя
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: М.В. Антоненко