Справа № 200/6237/17
Провадження № 2о/200/108/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" травня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.,

за участю секретаря: Санжаровської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради про встановлення факту постійного проживання, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2017 рокуОСОБА_1 звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту постійного проживання.

В обґрунтування заяви посилається на те, що вона навесні 1989 року влаштувалась на роботу на Державне підприємство «Дніпропетровський шинний завод». За спільним рішенням керівництва та профспілки їй було видано ордер на кімнату АДРЕСА_1. З березня 1989 року по 18 грудня 1994 року вона мешкала у вказаній кімнаті разом з донькою, яка народилась 07.03.1990 року. 18 грудня 1994 року на підставі ордеру вони з донькою переїхали на нове місце постійного проживання у гуртожиток за адресою АДРЕСА_2. На даний час виникла необхідність отримання довідки з попереднього місця проживання. Зараз будинок по АДРЕСА_1 переобладнаний під житловий будинок, архів щодо проживаючих мешканців нікому не передавався, і заявниця не має можливості отримати довідку щодо проживання за адресою АДРЕСА_1.

З урахуванням викладеного, заявник просить суд встановити факт її постійного проживання з березня 1989 року по 18 грудня 1994 року у кімнаті АДРЕСА_1.

Заявник в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутність.

Заінтересована особа в судовому засіданні вимоги, викладені в заяві, не визнала, заперечувала щодо задоволення вимог заявника.

Суд, дослідивши й оцінивши докази в справі в їхній сукупності, доходить висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що згідно довідки № 1083 від 10.04.2017 року, виданої КП ДМР «Жилсервіс-5», ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 (гуртожиток) зі складом родини 2 особи: донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстрація з 20.12.1994 року.

З довідки також вбачається, що за даною адресою прибула з АДРЕСА_1, архів даної адреси не передавався.

З картки прописки форми А стосовно ОСОБА_1 вбачається, що вона зареєстрована за адресою АДРЕСА_2, із донькою ОСОБА_2, прибула з АДРЕСА_1, гуртожиток 19.12.1994 року, по ордеру.

Статтею 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз'яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення факту постійного проживання у гуртожитку необхідно заявнику з метою подачі документів щодо попереднього місця проживання до департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви ОСОБА_1, оскільки обставини, на які вона посилається в своїй заяві, знайшли своє підтвердження в матеріалах справи. Враховуючи, що достатніми доказами, в тому числі карткою форми А, показами свідків, наявними у матеріалах справи, підтверджено, що заявниця з березня 1989 року до 19 грудня 1994 року мешкала у гуртожитку за адресою АДРЕСА_1, суд вважає, що вимоги, викладені в заяві, підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради про встановлення факту постійного проживання - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 з березня 1989 року по 18 грудня 1994 року у кімнаті АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Е.В. Женеску