Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 317/1381/17 Головуючий у 1 інстанції: Яркіна С.В.
провадження № 22-ц/778/2437/18 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Маловічко С.В., суддів Подліянової Г.С., Кочеткової І.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою виконуючого обов'язки керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 25 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Запорізької районної державної адміністрації, третя особа: Запорізька районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до Запорізької районної державної адміністрації, третя особа - Запорізької районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно за законом.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1. померла її матір ОСОБА_3. Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 0,5732 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області, кадастровий номер НОМЕР_1, та земельної ділянки площею 1,7967 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області, кадастровий номер НОМЕР_2. Вона є спадкоємцем за законом першої черги як дочка померлої та прийняла спадщину, відкриту після смерті матері, у встановленому законодавством порядку, звернувшись з заявою про прийняття спадщини до Запорізької районної державної нотаріальної контори, де було заведено спадкову справу. На теперішній час вона бажає оформити спадщину, але не має можливості, оскільки її матір померла, не встигнувши отримати державні акти на право приватної власності на земельні ділянки.

Посилаючись на вказані обставини просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,5732 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області, кадастровий номер НОМЕР_1, та земельну ділянку площею 1,7967 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області, кадастровий номер НОМЕР_2.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 25 травня 2017 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2, право власності в порядку спадкування за законом на:

- земельну ділянку площею 0,5732 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області, кадастровий номер НОМЕР_1;

- земельну ділянку площею 1,7967 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області, кадастровий номер НОМЕР_2, після смерті матері - ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційну скаргу подано в.о. керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області Пономарьовим С.М. в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи підстави для звернення з апеляційною скаргою в.о. керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області вказує, що згідно зі статтею 122 ЗК України в редакції, чинній з 01.01.2013р., повноваження щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності, надання їх у власність або у користування для всіх потреб віднесено до компетенції центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів.

Відповідно до положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015р. № 15, та положення про Головне управління Держгеокадастру в Запорізькій області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 03.03.2015р. № 18, Головне управління Держгеокадастру в Запорізькій області є територіальним органом центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Тобто з 03.03.2015р. розпорядником земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Запорізької області стало Головне управління Держгеокадастру в Запорізькій області.

Порушення інтересів держави полягає в тому, що визнання судовим рішенням за ОСОБА_2 права власності на земельні ділянки у порядку спадкування за законом, порушує встановлений законодавством порядок набуття прав на землю та майнові інтереси держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області щодо володіння та розпорядження землею, що перебуває у державній власності.

Крім того зазначив, що, задовольняючи позовні вимоги, суд дійшов передчасного висновку, що земельні ділянки, право власності на які визнано за позивачем, належали спадкодавцеві - ОСОБА_3, оскільки остання за життя не здійснила державну реєстрацію права власності на земельні ділянки, а тому не набула права власності на них, та, відповідно, вказані земельні ділянки не могли бути успадковані ОСОБА_2

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3, виданого 18.12.2009р. Сонячною сільською радою Запорізького району Запорізької області, встановлений факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблений актовий запис № 19.

Факт родинних відносин позивачки ОСОБА_2 з померлою матір'ю підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4, виданим Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 11.03.2017року.

Відповідно до витягу зі спадкового реєстру від 47738851, наданого Запорізькою районною державною нотаріальною конторою, після смерті ОСОБА_3 була відкрита спадкова справа № 202/2010 за заявою про прийняття спадщини позивача ОСОБА_2

Належність померлій ОСОБА_3 земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,5732 га та 1,7967 га, що розташовані на території Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області, підтверджується державними актами на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_5 та НОМЕР_6, які видані на ім»я ОСОБА_3 за її життя та які остання не встигла отримати.

Постановою державного нотаріуса Запорізької районної державної нотаріальної контори від 14 травня 2017р. ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на вказані земельні ділянки у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_2 є спадкоємицею померлої ІНФОРМАЦІЯ_1. матері ОСОБА_3, своєчасно прийняла спадщину, на матір за її життя були оформлені державні акт на вказані земельні ділянки, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому права позивача як спадкоємця підлягають захисту шляхом визнання права власності на земельні ділянки: площею 0,5732 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області, кадастровий номер НОМЕР_1, та площею 1,7967 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області, кадастровий номер НОМЕР_2.

Проте, таке рішення суду першої інстанції постановлено з порушення норм матеріального і процесуального права з огляду на наступне.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до абз. З ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації № 720 від 07.07.2008 та №1694 від 22.12.2008 на ім'я ОСОБА_3 було виготовлено державні акти на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,5732 га та державний акт серії НОМЕР_6 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 1,7967 га.

Разом з цим, на вказані земельні ділянки ОСОБА_3 державні акти не отримала. Відповідно до державних актів, які наявні в матеріалах справи, вони не зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі.

Крім того, відповідно до інформації міськрайонного управління у Запорізькому районі та м. Запоріжжі ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 07.05.2018 та від 18.05.2018, право власності на спірні земельні ділянки за ОСОБА_3 не зареєстровано, також не зареєстровано вказані вище державні акти в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі.

Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Враховуючи, що за життя ОСОБА_3 не здійснено державну реєстрацію права власності на земельні ділянки: кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,5732 га та кадастровий номер НОМЕР_2 площею 1,7967 га., то таке право її є спірним, а не наявним, як встановив суд, обмежившись в обґрунтуванні свого рішення лише тим, що вказані державні акти є беззаперечним фактом наявності такого права у спадкодавця.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, спрямувавши позов до особи, яка порушує, не визнає або оспорює його право, обмежує його свободи чи ущемлює законні інтереси.

Встановлено, що наявність у спадкодавця права власності на спірні земельні ділянки оспорюється органом, який є розпорядником земель державної власності сільскогосподарського призначення.

А тому саме за його участі як належного відповідача у такому спорі, який ініційовано позивачем, слід вирішувати питання законності не видачі свідоцтва про право на спадщину та можливості визнання цього права на земельні ділянки в судовому порядку.

Так, предметом спору у цивільній справі № 317/1381/17 були земельні ділянки державної форми власності сільськогосподарського призначення, які розташовані за межами населеного пункту. Зазначене підтверджується інформацією міськрайонного управління у Запорізькому районі та м. Запоріжжі ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 07.05.2018 та від 18.05.2018.

Разом з цим, Запорізьким районним судом Запорізької області органи Держ-геокадастру до участі у справі не залучались, про розгляд справи не повідомлялись, про що свідчать матеріали справи. Натомість, судом розглянуто справу та вирішено долю земельних ділянок сільськогосподарського призначення без залучення власника ділянки - держави в особі розпорядника - Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області.

Відповідно до п. 4 ч. З ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Враховуючи, що відповідачем у справі залучено Запорізьку районну державну адміністрацію, яка не має відношення до спірних земельних ділянок, а тому і не мала заперечень проти позову, апеляційний суд позбавлений можливості вирішити спір по суті. Тому, скасувавши оскаржуване рішення суду першої інстанції у відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, колегія відмовляє у задоволенні позову за процесуальними порушеннями - розгляд справи за участі неналежного відповідача, який не може бути стороною у цьому спорі.

Постановляючи нове рішення, апеляційний суд у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України вирішує питання про судові витрати у справі, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області як сплачені за подання апеляційної скарги сумі в розмірі 960 грн. ( а.с. 69).

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу виконуючого обов'язки керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області задовольнити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 25 травня 2017 року у цій справі скасувати

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області судовий збір в сумі 960 (девятсот шістдесят) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 13 серпня 2018 року.

Головуючий:

Судді: