Постанова

Іменем України

27 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 161/5354/17

провадження № 61-4246св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Курило В. П., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - приватне підприємство «Екопром-Груп»,

представники позивача: Столяр Михайло Васильович, Дячук Ігор Миколайович,

відповідач - ОСОБА_6,

представник відповідача - ОСОБА_7,

третя особа - Ківерцівський відділ поліції Головного управління національної поліції у Волинській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу приватного підприємства «Екопром-Груп» на рішення Апеляційного суду Волинської області від 12 грудня 2017 рокув складі колегії суддів: Федонюк С. Ю., Грушицького А. І., Шевчук Л. Я.,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року приватне підприємство «Екопром-Груп» (далі - ПП «Екопром-Груп») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6, третя особа - Ківерцівський відділ поліції Головного управління національної поліції у Волинській області, про витребування майна із чужого незаконного володіння та передачу його законному власнику.

Позовна заява мотивована тим, що у рамках кримінального провадження, яке за заявою ОСОБА_6 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25 квітня 2013 року № 0000018 за ознаками частини першої статті 185 КК України, працівниками Ківерцівського відділу поліції було вилучено та передано під розписку на тимчасове зберігання ОСОБА_6 майно, а саме: навантажувач «Komatsu FG15C-17» та колун дров «Piloluparka (Kolun) TYP 63503P», яке належить підприємству на праві власності. При закритті кримінального провадження 20 листопада 2013 року питання про повернення тимчасово вилученого майна слідчим не вирішено, у зв'язку з цим позивач неодноразово звертався в органи поліції та прокуратури щодо вирішення даного питання, яке на час подання позову також ще не вирішено.

На підставі наведеного, покликаючись на бездіяльність правоохоронних органів, а також на порушення прав щодо володіння та користування спірним майном, з урахуванням викладеного, ПП «Екопром-Груп» просило суд витребувати із чужого незаконного володіння майно: навантажувач «Komatsu FG15C-17» та колун дров «Piloluparka (Kolun) TYP 63503P», яке знаходиться у ОСОБА_6, та передати його законному власнику, а також стягнути судові витрати, пов'язані із розглядом справи.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 жовтня

2017 року позов ПП «Екопром-Груп» задоволено.

Витребувано від ОСОБА_6 навантажувач «Komatsu FG15C-17» та колун дров «Piloluparka (Kolun) TYP 63503Р», якими він незаконно та без відповідної правової підстави заволодів та які належать ПП «Екопром-Груп».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивач є власником спірного майна, а ОСОБА_6 як фізична особа та співвласник підприємства, не наділений повноваженнями на вчинення будь-яких дій від його імені, незаконно, без будь-яких правових підстав отримав це майно від правоохоронних органів, таким чином порушуючи права позивача на користування належним йому майном.

Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 12 грудня 2017 рокурішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 жовтня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПП «Екопром-Груп» відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що в силу закону та умов договору позивач мав право вимоги щодо витребування зазначеного в позові майна, проте позивачем пропущено строк позовної давності, встановлений для звернення з позовом до суду, про застосування якої заявили відповідачі.

У грудні 2017 рокуПП «Екопром-Груп» подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивачу про закриття кримінального провадження № 0000018 стало відомо лише 06 грудня 2016 року. Крім того, апеляційним судом не витребувано у Ківерцівського відділу поліції Головного управління національної поліції у Волинській області кримінальне провадження № 0000018.

У червні 2017 року ОСОБА_6подав відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що рішення суду апеляційної інстанції є законними і обґрунтованими.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_6 є одним із чотирьох співзасновників ПП «Екопром-буд», що підтверджено наявними в матеріалах справи копіями Статуту та рішенням № 2-04/11 зборів засновників (власників) підприємства.

Також встановлено, що навантажувач «Komatsu FG15C-17» та колун дров «Piloluparka (Kolun) TYP 63503P» були придбані ПП «Екопром-буд» на підставі договору фінансового лізингу від 29 квітня 2011 року № 1 та договору купівлі-продажу від 29 квітня 2011 року № 1/04, акту приймання-передачі (до договору фінансового лізингу № 1), квитанцій про оплату навантажувача «Komatsu FG15C-17» та колуна дров «Piloluparka (Kolun) TYP 63503P», а отже належать на праві власності позивачу.

01 та 02 квітня 2013 року ОСОБА_6 звернувся із заявами до Ківерцівського РВ УМВС України про викрадення колуна і навантажувача, а також про викрадення акумулятора та панелі. На підставі поданих заяв відповідача працівниками поліції відкрито кримінальне провадження, яке внесено до ЄДРДР 25 квітня 2013 року за № 0000018 за ознаками частини першої статті 185 КК України.

Постановою заступника начальника СВ Ківерцівського РВУ МВС Бутейка М. М. від 12 червня 2013 року встановлено, що 01 квітня 2013 року невстановлені особи перемістили з території Ківерцівського РТП на територію ВАТ «Агрохім» автонавантажувач та колун дров, а після викрали акумулятор та панель запобіжників з автонавантажувача. 01 квітня 2013 року було проведено огляд місця події, під час якого було вилучено указане майно і передано на тимчасове зберігання ОСОБА_6 Цією ж постановою указане майно визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження як речовий доказ і вирішено передати на зберігання директору «Екопром-груп» Грицюку М. Д.

20 листопада 2013 року постановою слідчого СВ Ківерцівського РВ УМВС України у Волинській області Гаврука С. М. за результатами досудового розслідування кримінального провадження прийнято рішення про закриття кримінального провадження у зв'язку із відсутністю події кримінального правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що 03 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин, початок перебігу позовної давності може бути пов'язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою уповноваженою особою.

Отже, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог статей 10, 60, 212 ЦПК України 2004 року, враховуючи те, що факт вибуття у квітні 2013 року із володіння підприємства колуна дров і навантажувача, що йому належить, а також обізнаність директора підприємства з квітня 2013 року із обставинами щодо викрадення указаного майна та особою, у якої знаходиться спірне майно підтверджено матеріалами справи, обґрунтовано вважав, що позивач дізнався про порушення свого права та про особу, яка його порушила у квітні 2013 року, проте з позовом за захистом порушеного права звернувся у квітні 2017 року, на підставі чого дійшов правильного висновку про те, що позивачем пропущено строк позовної давності, встановлений статтею 257 ЦК України, про застосування якого було заявлено відповідачем під час розгляду справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу приватного підприємства «Екопром-Груп» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Волинської області від 12 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П.Курило

М. Є.Червинська