Справа № 520/1051/18
Провадження № 2-з/520/576/18
УХВАЛА

19.12.2018

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого - судді Луняченка В.О. ,

За участю:

Представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про зустрічне забезпечення по цивільної справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання договору довічного утримання недійсним ,-

ВСТАНОВИВ:

29.01.2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовною заявою про визнання договору довічного утримання (догляду), укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 12.07.2012 року, завірений державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори недійсним. Зазначеним договором було передбачене, що ОСОБА_5 передає у власність, а набувач отримує у власність квартиру АДРЕСА_1 та взамін чого ОСОБА_3 зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням ( доглядом) довічно на умовах визначених у договорі.

Ухвалою суду від 02.02.2018 року відкрито провадження по справі.

07.02.2018 року судом було частково задоволено заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання договору довічного утримання ( догляду) недійсним, а саме, ухвалою суду накладено арешт на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1).

25.09.2018 року, та повторно 16.12.2018 року з боку відповідача до суду надійшла заява про застосування зустрічного забезпечення позову задля забезпечення, на думку заявника - неминучих збитків відповідача, як власника квартири, шляхом зобов'язання позивача внести на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі повної вартості квартири АДРЕСА_1, мотивуючи заяву тим, що дії позивача спрямовані на «рейдерське» захоплення нерухомого майна, що належить відповідачу на праві власності.

Дослідивши матеріли заяви, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до приписів ч.1-6 ст. 154 Цивільного процесуального кодексу ( ЦПК) України визначено поняття, та питання застосування зустрічного забезпечення.

Так, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобов'язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов'язаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв'язку із забезпеченням позову.

Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

В даному випадку відсутні обставини для обов'язкового застосування зустрічного забезпечення: позивач має офіційно зареєстроване місце проживання, та відсутні докази майнового стану позивача, які можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача.

Взагалі відповідачем та його представниками не надані докази потенційно наявних збитків, пов'язаних із забезпеченням позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно, яке є предметом спору.

Посилання на наявність «рейдерського» захвату нерухомості є голослівними, та взагалі не маючими відношення до поняття « рейдерського захвату».

Суд, також, приймає до уваги той факт, що постановою Апеляційного суду Одеської області від 23.08.2018 року ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 07.02.2018 року про забезпечення позову залишено без змін, тобто підтверджені як наявність спору між сторонами так і співмірність забезпечення позову шляхом арешту спірного майна.

Враховуючи те, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову дозволяє належним чином захистити майнові інтереси всіх осіб, а також відсутність обставин визначених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для зустрічного забезпечення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 353,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви про зустрічне забезпечення позову у розмірі вартості квартири АДРЕСА_1.

Повна ухвала буде винесена протягом п'яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п'ятнадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Суддя Луняченко В. О.

Повна ухвала виготовлена 26.12.2018 року