Номер провадження: 22-ц/785/6688/18
Номер справи місцевого суду: 502/485/18
Головуючий у першій інстанції Балан М. В.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2018 року м. Одеса

Справа № 502/485/18

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря - Драганової Ю.С.,

учасники справи:

- позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

- відповідач - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, заапеляційною скаргою ОСОБА_4на рішення Кілійського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Балана М.В. 26 червня 2018 року,

встановив:

У березні 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - Банк) звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на користь Банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.12.2008 року у розмірі - 92 080,01 грн..

Банк обґрунтовує свої вимоги тим, що 04.12.2008 р. сторонами укладено договір № б/н, на підставі якого відповідачка отримала кредит у розмірі - 4 200 грн., у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі - 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Банк свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Однак, позичальник належним чином не виконала зобов'язання, покладені на неї відповідно до вищезазначеного договору, у зв'язку з чим станом на 28.02.2018 р. має заборгованість - 92 080,01 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом - 4 220,72 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 78 898,34 грн.; - заборгованість за пенею та комісією - 4 100,00 грн.; - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; - штраф (процентна складова) - 4 360,95 грн. (а. с. 1 - 3).

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 26.06.2018 р. вищезазначений позов Банку задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.12.2008 р. в розмірі - 84 319,06 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що 04.12.2008 р. ОСОБА_4 подала до Банку заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, у якій просила надати їй послуги у виді платіжної картки - «Універсальна».

21.10.2010 р. ОСОБА_4 подала Банку Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, у якій просила надати їй послуги у виді платіжної картки - кредитка «Універсальна».

Своїм підписом у анкеті-заяві ОСОБА_4 підтвердила свою згоду на те, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком Договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилась і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому виді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку. Вона зобов'язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змістом на сайті ПриватБанку.

Умовами та правилами надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 р. № СП-2010-256, витяги з яких надані позивачем, передбачено терміни і поняття, права і обов'язки клієнта, права та обов'язки банку, запевнення клієнта, відповідальність сторін, правила зміни умов та правил, додаткові положення, які включають строки та застереження, місце виконання та інші положення.

Таким чином, посилання ОСОБА_4 на те, що позивач не надав до суду доказів підпису відповідачем на Умовах й Правилах надання Банківських послуг, що свідчить про те, що саме з ними було ознайомлено її відповідно до договору б/н від 04.12.2008 року, а також на те, що Умови та правила надання банківських послуг, які додані до позову, на неї не розповсюджуються, суд вважає безпідставними.

З наданого Банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, а також з Виписки по банківському рахунку станом на 28.02.2017 р. видно, що зобов'язання за кредитним договором відповідачем виконувались неналежно, наслідком чого є заборгованість на загальну суму - 92 080,01 грн..

Дослідивши обставини справи та беручи до уваги наведені положення законодавства, суд вважає що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Позовна давність не може бути застосована до основного кредитного зобов'язання за кредитним договором № б/н від 04.12.2008 р., укладеного між Банком та ОСОБА_4, оскільки позовна заява була подана в строк, встановлений ст. 257 ЦК України.

Враховуючи те, що розмір пені та штрафів, з урахуванням заяви відповідачки про застосування позовної давності, обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням позивача до суду, у межах строку позовної давності, він становить - 1 200 грн., оскільки згідно виписки, наданої Банком за вказаний період відповідачу нараховувались щомісяця по 100 грн. пені.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Отже, загальна сума кредитної заборгованості, що підлягає до стягненню з відповідача на користь позивача складає - 4 220,72+78 898,34+1 200= 84 319,06 грн. (а. с. 75 - 77 зворотна сторона).

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення відмову в задоволенні позову Банку в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на невідповідність висновку суду першої інстанції про її ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг. Не зрозуміло за яких обставин Банк визначив кредитний ліміт у розмірі - 4 200 грн.. Банком пропущено строк позовної давності, оскільки картка діяла до - 01.12.2012 р., а з позовом Банк звернувся - 14.03.2018 р.. Перевипуск картки не підтверджений її заявою.

Банк відзиву на апеляційну скаргу не надав.

Сторони у судове засідання не з'явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань не надали.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, неодноразове призначення справи до розгляду, баланс інтересів сторін у як найскорішому розгляді справи, колегія суддів ухвалила розглядати справу за відсутності її учасників.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів, вірно встановив наявність між сторонами кредитних правовідносин, дійшов правильного вищезазначеного висновку про часткове задоволення позову Банку. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 11, 15, 509, 525, 526, 1054 ЦК України) та процесуального (ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України) права.

Між сторонами виникли правовідносини з кредитного договору.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Оскільки беззаперечно встановлено, що наданий кредит не повернуто, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове стягнення заборгованості.

Апелянт не надав доказів, які б спростовували вищевказані висновки суду першої інстанції.

Доводи апелянта щодо невідповідності висновків суду першої інстанції про її ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, не зрозуміло за яких обставин Банк визначив кредитний ліміт у розмірі - 4 200 грн., колегія суддів відхиляє виходячи з наявної у справі заяви відповідачки (а. с. 7 - 7 зворотна сторона, 45 - 45 зворотна сторона), в якій вказано, що ОСОБА_4 ознайомлена з Умовам та Правилами надання банківських послуг. Відповідно до вказаних Умов та Правил надання Банківських послуг Банк має право самостійно змінювати ліміт.

Доводи апелянта щодо пропуску Банком строку позовної давності спростовуються відомостями, які містяться у довідці Банку № 30.1.0.0/2-20180215/1958 від 20.06.2018 р. про те, що ОСОБА_4. згідно кредитного договору б/н від 04.12.2008 р. отримала картки № 909067, №302615, №745018 зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 09.2016 року (а. с. 61). З позовом Банк звернувся - 26.03.2018 р. (а. с. 1).

Жодних доводів щодо невірно визначеного розміру заборгованості апеляційна скарга не містить.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_4 є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів ОСОБА_4, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останньої у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 26 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 27 грудня 2018 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе