Справа № 307/3279/18
Провадження № 2/307/1635/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2018 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сойми М.М., за участю секретаря с/з ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради, де треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Закарпатській області та Тячівська державна нотаріальна контора про визнання права на спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача та третьої особи про визнання права на спадкування права на земельну частку (пай), яка належала ОСОБА_5, яка померла 06 квітня 2013 року, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 0039130, виданого на підставі рішення Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області від 13 травня 1997 року за № 356 розміром 0,73 га, яка розташована в урочищі «Осуй» за межами населеного пункту с. Дулово, Тячівського району, Закарпатської області.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що її батько ОСОБА_6 28 лютого 1970 року вдруге одружився з ОСОБА_5 і до часу своєї смерті до 17 липня 1989 року вони проживали разом. Від цього шлюбу дітей у них не було. Вона є єдиною донькою у батька. ОСОБА_5 померла 06 квітня 2013 року та після її смерті спадкоємців першої-четвертої черги немає. Позивач останні шість років до часу смерті мачухи ОСОБА_5 проживали з нею однією сім»єю, вели спільне господарство та вона вела за нею догляд. Після смерті мачухи ОСОБА_5 відкрилася спадщина, до складу якої входять дві земельні ділянки в с. Дулово в урочищі Осуй, Тячівського району, кадастровий номер :01:002:0107, площею 0,1807 га та кадастровий номер :01:002:0108, площею 0,5483, які їй належали на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) із земель КСГП «Дулівське», виданого на підставі розпорядження голови Тячівської районної державної адміністрації № 654 від 21 жовтня 2003 року, та на які виготовлено технічну документацію, погоджено межі та внесено відомості до Державного земельного кадастру про земельні ділянки. Позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5, факти оспорювання її права власності на це майно відсутні.

Позивач ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_7 в судове засідання не з»явилися, позаяк позивач подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та у відсутності її представника. В заяві вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради - сільський голова ОСОБА_8 в судове засідання не з»явився, позаяк подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності представника сільської ради та в заяві вказує, що проти позовних вимог не заперечує.

Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Закарпатській області в судове засідання не з»явився з невідомої суду причини, хоч належним повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд на підставі ч. 3 ст. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності на підставі письмових доказів, що є в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов ОСОБА_2 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні належними доказами, позивач являється єдиною спадкоємицею і відноситься до кола спадкоємців четвертої черги по закону після смерті мачухи ОСОБА_5, позаяк проживала з останньою однією сім»єю більше шести років до часу відкриття спадщини та вступила у фактичне володіння спадковим майном, що також підтверджено довідкою виконкому ОСОБА_3 сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 27 липня 2018 року (а.с 28).

За змістом ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Факт смерті ОСОБА_5 06 квітня 2013 року, стверджено свідоцтвом про її смерть (а.с. 26).

Про наявність спадкового майна - двох земельних ділянок в с. Дулово в урочищі Осуй, Тячівського району, кадастровий номер :01:002:0107, площею 0,1807 га та кадастровий номер :01:002:0108, площею 0,5483, стверджено Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 0039130, виданого на ім»я ОСОБА_5 на підставі розпорядження голови Тячівської районної державної адміністрації № 356 від 15 травня 1997 року (а.с. 5), та на вказані земельні ділянки на ім»я спадкодавиці ОСОБА_5 виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки (а.с. 6-21).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельні ділянки вказаним ділянкам присвоєно кадастрові номери: кадастровий номер :01:002:0107 присвоєно земельній ділянці площею 0,1807 га та кадастровий номер :01:002:0108 присвоєно земельній ділянці площею 0,5483 (а.с. 19, 22).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України «До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті».

Згідно пункту «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України.

Про прийняття позивачем спадщини двох земельних ділянок після смерті ОСОБА_5 свідчить та обставина, що позивач у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України в редакції 2004 року прийняла спадщину і фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що є доведеним в судовому засіданні.

Таким чином, суд вважає, що позивач навела допустимими доказами те, що вона як спадкоємець четвертої черги по закону після смерті ОСОБА_5 вправі набути право на спадкування права на земельну частку (пай), яка належала ОСОБА_5 площею 0,73 га, яка розташована в урочищі «Осуй» за межами населеного пункту с. Дулово, Тячівського району, Закарпатської області.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 1218, 1220, 1258 ч.1, 1264, 1268, 1269 ЦК України (ред. 2004 року), суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на спадкування права на земельну частку (пай), яка належала ОСОБА_5, яка померла 06 квітня 2013 року, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 0039130, виданого на підставі рішення Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області від 13 травня 1997 року за № 356 розміром 0,73 га, яка розташована в урочищі «Осуй» за межами населеного пункту с. Дулово, Тячівського району, Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканка с. Дулово, № 340, Тячівського району, Закарпатської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3 сільська рада, місцезнаходження: с. Дулово, вул. Вайди, 105, Тячівського району, Закарпатської області, ЄДРПОУ - 22115152.

Повний текст рішення складено 30 листопада 2018 року.

Головуюча: Сойма М.М.