Провадження № 2/537/1275/2018
Справа № 537/4977/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.12.2018 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:
головуючого судді Фадєєвої С.О.,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою, де просить ухвалити рішення, яким визнати відповідача ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку № 104 по вул. Академіка Герасимовича у м. Кременчуці.
На обґрунтування позову зазначила, що їй на підставі договору дарування належить будинок № 104 по вул. Академіка Герасимовича у м. Кременчуці, в якому зареєстровані як проживаючі вона та син ОСОБА_4 Вказала, що син, відповідач по справі, в будинку фактично не проживає понад один рік без поважних причин, не приймає участі в утриманні житла, особистих речей в будинку не має. Вона не чинила відповідачу перешкод в проживанні за місцем його реєстрації. Його реєстрація у будинку порушує її право користування власністю. Місцезнаходження на даний час ОСОБА_4 їй невідоме. З урахуванням викладеного, просила позов задовольнити.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у тексті позову.
Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання повторно не з»явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позову заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило, викликався до суду через оголошення на сайті «Судова влада», зв»язку з чим суд, відповідно до положень ч.8 ст. 178 ЦПК України, вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з»явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, проводити заочно.
Вислухавши позивача, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, оглянувши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Спосіб захисту, обраний позивачем, відповідає способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених статтею 16 ЦК України.
У відповідності до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 03.12.2016 ОСОБА_2 належить житловий будинок № 104 з господарськими будівлями по вул. Академіка Герасимовича у м. Кременчуці, що підтверджено світлокопією договору дарування. Відповідач ОСОБА_4 є сином позивача, що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження.
Згідно інформації з реєстру територіальної громади міста Кременчука, ОСОБА_4 на час розгляду даної справи зареєстрований як проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_1 (лист № 8475/01-27 від 15.11.2018). Цей факт підтверджений також світлокопією витягу з будинкової книги ( а.с.11, 17).
Як встановлено в суді відповідач ОСОБА_4 не мешкає за зазначеною адресою з 2014 року, що підтверджується актом про непроживання, згідно якого ОСОБА_6 та ОСОБА_5 підтвердили, що відповідач ОСОБА_4 з 2014 року не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2 (Котлова) у м. Кременчуці ( а.с.13). Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 підтвердили факт не проживання відповідача у будинку 104 по вул. Академіка Герасимовича в м. Кременчуці з 2014 року та вказали, що ОСОБА_4 виїхав за кордон і з того часу відповідача вони не бачили.
Матеріали справи не містять доказів наявності перешкод у проживанні відповідача у вказаній квартирі чи поважність причин не проживання відповідача за місцем реєстрації.
Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права.
Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном, навіть, якщо він не позбавлений володіння цим майном.
Зі змісту ст.2, ст.3 СК України, позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є членами однієї сім'ї. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Позивач ОСОБА_2, яка є власником житла, заперечує наявність домовленості між нею та ОСОБА_4 щодо користування житлом, як і наявність перешкод для його проживання у квартирі.
Керуючись ст. 2, 13, 15, 16, 76-78, 81, 141, 223, 265, 280, 282 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, суд,
Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим будинком № 104 по вул. Академіка Герасимовича в м. Кременчуці.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 704 гривень 80 коп. сплаченого судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Суддя С.О. Фадєєва
Повний текст рішення виготовлено та проголошено о 10 год. 30 хв. 02 січня 2019 року