Справа № 462/5551/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

28 грудня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої-судді - Гедз Б.М.

з участю секретаря - Рущак Т.О.

позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

встановив:

Позивач звернулася з позовом до суду, в якому просить визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вказаний будинок належить їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності. Окрім неї у квартирі зареєстровані та проживають її чоловік ОСОБА_4, дочка ОСОБА_5, син ОСОБА_6, онуки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Крім того, у вказаному будинку зареєстрована відповідач ОСОБА_3 - її дочка, яка з вересня 2016 року фактично припинила проживати та користуватися спірним будинком, її особистих речей там немає, участі в оплаті комунальних послуг не приймає. Враховуючи, що відповідач тривалий час, без поважних причин не проживає в спірному будинку, місце її проживання їй невідоме, тому просить визнати її такою, що втратила право на користування цим житлом.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 04 жовтня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.12).

В судовому засіданні позивач позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, при цьому, доповнила, що відповідач без поважних причин відсутня у спірному будинку більше двох років, речей її немає, перешкод у користуванні житловим приміщенням вона ніколи не чинила. Просить позов задовольнити.

Відповідач, яка належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, в судове засідання не з'явилася, причин неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзиву не подала.

За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень сторони позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача, показання свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Зміст права власності, відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, складає право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд ч. 1 ст. 319 ЦК України.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_2, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.08.2018 року (а.с.8).

Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописки Рудненської селищної ради Залізничного району Львівської області №1652 від 16 серпня 2018 року, в будинку АДРЕСА_1 зареєстровано сім осіб, а саме: позивач ОСОБА_2, також ОСОБА_4- чоловік, ОСОБА_5- дочка, ОСОБА_6 - син, ОСОБА_7 - онук, ОСОБА_8 - онук і відповідач ОСОБА_3 - дочка (а.с.6).

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не проживає за адресою місця реєстрації з вересня 2016 року, що підтверджується актом Рудненської селищної ради від 20.08.2018 року (а.с.7).

Допитана в якості свідка ОСОБА_9, будучи сусідкою позивача, підтвердила той факт, що відповідач тривалий час не проживає за місцем реєстрації, вона вийшла заміж і добровільно залишила житло, речей її в будинку немає та перешкод їй у користуванні позивач ніколи не чинила.

Свідок ОСОБА_10 - чоловік відповідачки, суду пояснив, що його дружина ОСОБА_3 після одруження з 26.09.1992 року добровільно залишила місце реєстрації і проживала разом з ним за адресою: АДРЕСА_2. Зазначив, що відповідач би не заперечувала щодо зняття її з реєстрації.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, враховуючи досліджені судом письмові докази, покази свідків та пояснення позивача суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_3 не проживає у спірному будинку з вересня 2016 року та добровільно залишила такий.

Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 відсутня за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 і не проживає в цьому житлі понад один рік, в судовому засіданні не встановлено поважності причини її відсутності чи наявність домовленості між нею і власником житла щодо порядку користування будинком, а тому ОСОБА_3 слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 704,80 грн. судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 280-289 ЦПК України, ст.150 ЖК України, ст. ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія НОМЕР_2) такою, що втратила право користування житловим приміщенням - АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія НОМЕР_2) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири гривні) 80 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Дата складання повного заочного рішення суду - 09 січня 2019 року.

Суддя: (підпис) Б. М. Гедз

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз