ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 755/7239/16-ц

провадження № 61-5397 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, Міністерство юстиції України,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 липня 2016 року, ухвалене суддею Марцинкевичем В. А., та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 10 листопада 2016 року, постановлену колегією у складі суддів: Борисової О. В., Соколової В. В., Ратнікової В. М.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_5 і Міністерства юстиції України про визнання змін до договору недійсними.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 14 жовтня 2008 року між ним та відповідачем ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 у м Києві, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченком В. Ф. та зареєстрований в реєстрі за № 3145.

Згідно з умовами вказаного договору покупець ОСОБА_5 мала сплатити 21 000 грн, однак їх не сплатила.

Восени 2015 року позивачу стало відомо про внесення нотаріусом Шевченком В. Ф. змін до договору у вигляді рукописної дописки: «Дописаному вірити, читати підписами під цим договором, ми, продавець та покупець, підтверджуємо про повний розрахунок між нами та про відсутність матеріальних та інших претензій один до одного». Вказані виправлення відбулися після оформлення в реєстрі нотаріальних дій самого договору купівлі-продажу квартири, без відома і згоди позивача.

Посилаючись на наведені обставини, просив визнати недійсними внесені до договору-купівлі продажу зміни у вигляді дописки.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 липня 2016 року позов задоволено.

Визнано недійсними зміни до договору купівлі-продажу квартири, зареєстрованого в реєстрі № 3145, від 14 жовтня 2008 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченком В.Ф., а саме: «Дописаному вірити, читати підписами під цим договором, ми продавець та покупець підтверджуємо про повний розрахунок між нами та про відсутність матеріальних та інших претензій один до одного».

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченка В. Ф. при внесення дописки до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 14 жовтня 2008 року не відповідали вимогам Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та частини третьої статті 203 ЦК України. Суд дійшов висновку про доведеність непогодження сторонами договору його змінених умов такого змісту: «ми продавець та покупець підтверджуємо про повний розрахунок між нами та про відсутність матеріальних та інших претензій один до одного». Відповідач не надав належних доказів того, що внесені нотаріусом зміни до договору купівлі-продажу були погоджені позивачем та відповідали його волевиявленню.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 10 листопада 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, вважаючи їх такими, що відповідають встановленим у справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

У листопаді 2016 року ОСОБА_5 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення районного суду і ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Судами попередніх інстанцій, на думку заявника, належним чином не враховано, що дійсність договору купівлі-продажу від 14 жовтня 2008 року встановлена рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 5 лютого 2016 року, отже знову доводити чинність його умов не потрібно; оригіналу договору без дописок не існує і саме позивач підробив копію договору без дописок, отже вимоги позивача є безпідставними та не підтвердженими доказами; доводи позивача про неотримання ним грошей за квартиру вважає припущенням. Крім того, суди не врахували що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, оскільки підстави, передбачені статтями 203, 215 ЦК України для визнання окремих частин договору недійсним, відсутні.

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_4 посилається на те, що судові рішення є законними та обґрунтованими.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 листопада 2016 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою і ухвалою цього ж суду від 29 березня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2018 року вказана справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України у провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Судами встановлено, що 14 жовтня 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1

За умовами пункту 6 договору, за домовленістю сторін продаж зазначеної квартири здійснено за 21 000 грн.

Договір посвідчено 14 жовтня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченком В. Ф. Договір підписано у присутності нотаріуса із встановленням осіб сторін, перевіркою їх дієздатності, а також належності квартири. Даний договір складено у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, з яких один залишається у справах приватного нотаріуса Шевченка В. Ф.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченком В. Ф. до договору купівлі-продажу внесено рукописні зміни, а саме: «Дописаному вірити, читати підписами під цим договором, ми, продавець та покупець, підтверджуємо про повний розрахунок між нами та про відсутність матеріальних та інших претензій один до одного».

22 жовтня 2008 року за заявою ОСОБА_5 вірність фотокопії вказаного договору засвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Оніщук О. І. за реєстровим № 20812.

Даних про те, що дописка у договорі купівлі-продажу, здійснена нотаріусом шляхом дописування, а саме: «Дописаному вірити, читати підписами під цим договором, ми, продавець та покупець, підтверджуємо про повний розрахунок між нами та про відсутність матеріальних та інших претензій один до одного», зроблена за взаємною згодою сторін, у справі немає.

Так, частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі статтею 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 654 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до змісту Закону України «Про нотаріат» на нотаріуса покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені Законом України «Про нотаріат», з метою надання їм юридичної вірогідності.

Згідно з абзацом 1 пункту 23 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року (у редакції, яка діяла на момент внесення змін до договору купівлі-продажу) тексти нотаріально посвідчуваних правочинів, засвідчуваних копій (фотокопій) документів і виписок з них, тексти перекладів та заяв повинні бути написані зрозуміло і чітко; числа і строки, що стосуються змісту посвідчуваних правочинів, мають бути позначені хоча б один раз словами, а назви юридичних осіб без скорочень і із зазначенням їх адреси.

Відповідно до положень пунктів 3, 4, 5 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України дописки і виправлення повинні бути застережені нотаріусом перед підписом відповідних осіб (сторін правочинів та інших осіб, які підписали правочин, заяву та ін.) і повторені в кінці посвідчувального напису.

При цьому виправлення мають бути зроблені так, щоб усе помилково написане, а потім закреслене можна було прочитати. Виправлення, зроблені в тексті нотаріально оформлюваного документа, який не потребує підпису особи, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії (наприклад, копія документа), застерігаються нотаріусом лише в кінці посвідчувального напису до підпису нотаріуса і проставлення печатки.

Якщо документ, що підлягає посвідченню або засвідченню, викладений неправильно чи неграмотно (чи складений з порушенням вимог чинного законодавства), нотаріус пропонує особі, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії, виправити його або скласти новий. На бажання зацікавленої особи документ може бути складений нотаріусом.

Відповідно до вимог частин першої-третьої, п'ятої, шостої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Доказів того, що при укладенні договору купівлі-продажу квартири від 14 жовтня 2008 року сторони погодили ті умови договору, про які нотаріус вніс рукописні правки, а саме «Дописаному вірити, читати підписами під цим договором, ми, продавець та покупець, підтверджуємо про повний розрахунок між нами та про відсутність матеріальних та інших претензій один до одного» матеріали справи не містять.

Оскільки відповідачем згідно зі статтями10, 60 ЦПК України у редакції, чинній на час вирішення справи судами першої та апеляційної інстанцій, не надано належних доказів погодження з позивачем внесених нотаріусом змін до договору купівлі-продажу та відповідність його волевиявленню, суди дійшли вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання змін до договору купівлі-продажу недійсними. Такі дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченка В. Ф. при внесенні дописки до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири не відповідали вимогам Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та частини третьої статті 203 ЦК України.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, про те, що позивач підробив копію договору без дописок, отже вимоги позивача є безпідставними, стосуються переоцінки доказів у справі, що до компетенції касаційного суду не віднесено; належних та допустимих доказів підробки заявник не надала.

Доводи щодо неналежного способу захисту також відхиляються з наступних підстав.

У статті 15 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту прав та законних інтересів закріплено в частині другій статті 16 ЦК України.

Вирішуючи справу, суд на підставі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів і заперечень встановив доведеність порушення права ОСОБА_4, що виявилось у внесенні таких змін до договору купівлі-продажу, які не були погоджені сторонами, та правильно визначив, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає способам, передбаченим законодавством, і забезпечить відновлення порушеного права.

Суд правильно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку.

В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

З огляду на наведене, керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 10 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді: С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов О. В. Ступак Г. І. Усик