справа № 360/1594/18 головуючий у суді І інстанції - Унятицький Д.Є.
провадження № 22-ц/824/3966/2018 суддя-доповідач у ІІ Інстанції - Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 грудня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Бородянського районного суду Київської області від 27 вересня 2018 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом та просивстягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 02 березня 2012 року у розмірі 50 232 грн. 23 коп., яка складається із наступного: 3 603 грн. 66 коп. - заборгованість за кредитом; 40 360 грн. 37 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 400 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2 368 грн. 20 коп. - штраф (процентна складова).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_5 отримала кредит у розмірі 4 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не виконує належним чином зобов'язання за договором, у зв'язку з чим утворилася заборгованість.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 27 вересня 2018 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 02 березня 2012 року у розмірі 4 283 грн. 84 коп. та на відшкодування судових витрат 1 762 грн.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення процентів за користування кредитом через порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що відповідач висловив бажання про укладення договору та особистим підписом засвідчив, що він погодився з тим, що заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Укладення кредитного договору таким чином не суперечить законодавству України. Сторони погодили усі істотні умови кредитного договору, що підтверджується особистим підписом відповідача в кредитному договорі. Отримання кредиту та розмір заборгованості неоспорений позичальником. Відповідач не оскаржував кредитний договір, а, навпаки, погодився з ним та визнав заборгованість по тілу кредиту. Суд незаконно звільнив відповідача від сплати процентів за користування кредитом, чим порушив права кредитора.

Отже, рішення суду першої інстанції оскаржується в частині відмови у стягненні процентів за користування кредитом.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 зазначає, що позивач вводить суд в оману та перекривлює факти задля того, щоб приховати, що до справи не додано жодних доказів замовлення чи отримання від нього послуг з кредитування, укладення кредитного договору чи отримання кредитної картки, а також те, що сторонами не було досягнуто згоди щодо таких істотних умов кредитного договору, як строк повернення коштів та строк виплати процентів. Жоден пункт анкети-заявки чи умов не визначає як відсоткової ставки, яка має бути застосована до кредитних коштів, так і строку виплати нарахованих відсотків. Нарахування процентів на прострочену заборгованість є пенею у прямому визначенні, наданому ЦК України. Позивач пропустив строк звернення до суду за захистом порушених прав та до його вимог необхідно застосувати наслідки спливу позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 02 березня 2012 року ОСОБА_5 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.9).

Згідно розрахунку, наданого ПАТ КБ «Приватбанк», заборгованість ОСОБА_5 за кредитним договором станом на 30 квітня 2018 року становить 50 232 грн. 23 коп., яка складається із наступного: 3 603 грн. 66 коп. - заборгованість за кредитом; 40 360 грн. 37 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 400 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2 368 грн. 20 коп. - штраф (процентна складова) (а.с.7).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову в частині стягнення процентів за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що суду не надано доказів, які підтверджують зміну умов кредитного договору щодо збільшення відсоткової ставки, починаючи з вересня 2014 року.

Апеляційний суд погоджується по суті з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ КБ «Приватбанк» зазначає, що ОСОБА_5 отримала кредит у розмірі 4 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов договору утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути на його користь.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та розрахунок заборгованості.

Суд першої інстанції відмовив ПАТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позову в частині стягнення процентів з підстав його недоведеності. Апеляційний суд погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Так, АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що позичальнику було надано кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Разом з тим, з наявної у матеріалах справи заяви-анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що ОСОБА_5 виявила бажання оформити на своє ім'я ощадкнижку (депозит). У вказаній заяві не зазначено про бажання відповідача отримати кредитку «Універсальна» та не зазначено розмір бажаного кредитного ліміту, що свідчить про відсутність доказів про отримання ОСОБА_5 кредиту у розмірі, про який зазначає банк у позовній заяві.

За таких обставин, ПАТ КБ «Приватбанк» не довів наявність між сторонами договірних відносин, які регулюються ст. 1050 ЦПК України, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом.

В апеляційній скарзі позивач вказує на те, що отримання кредиту та розмір заборгованості неоспорений позичальником.

Однак, у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 вказує на те, що позивачем не додано жодних доказів замовлення чи отримання від нього послуг з кредитування. Позивач пропустив строк звернення до суду за захистом порушених прав та до його вимог необхідно застосувати наслідки спливу позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

ОСОБА_5 не оскаржувала рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за кредитом та штрафів.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав до задоволення позову в частині стягнення відсотків, відповідають фактичним обставинам справи та доводами апеляційної скарги не спростовуються, рішення суду ухвалене на підставі наявних у матеріалах справи доказів, а тому підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 27 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 28 грудня 2018 року.

Судді: Фінагеєв В.О.

КашперськаТ.Ц.

Яворський М.А.