П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 року м. Київ

Справа № 757/5384/16-ц

№ апеляційного провадження: № 22-ц/824/314/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

секретар Дячук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 квітня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Новака Р.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», про визнання депозитних грошових коштів спільно сумісно власністю та їх поділ,

в с т а н о в и в :

В лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), про визнання депозитних грошових коштів спільною сумісною власністю та їх поділ. Зазначила, що 24.09.1981 між нею та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб. За час перебування у шлюбі, між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено Договір про депозитний вклад VIP НОМЕР_2 від 13.05.2004, згідно якого на рахунок НОМЕР_1 в ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідачем було внесено спільні сімейні грошові кошти в сумі 621 238,03 доларів США. В подальшому до вказаного депозитного договору сторонами було укладено 34 додаткові угоди. Відповідно до Додаткової угоди №34 від 21.08.2014 до Договору про депозитний вклад VIP НОМЕР_2 від 13.05.2004, внесено зміни до п.1.1. Договору. Визначено, що вкладник передає, а Банк приймає грошові кошти в сумі 621 238,03 доларів США, що складає суму вкладу, на термін до 26.02.2017. Процента ставка за вкладом з 07.07.2014 складає - 12% річних. Період нарахування відсотків - 1 місяць. 28.12.2015 відповідач знявся з реєстрації за місцем спільного проживання подружжя та зареєструвався і проживає окремо. На теперішній час шлюб не розірвано та не встановлено режиму окремого проживання подружжя. Вважає, що грошові кошти, які зберігаються на депозитному рахунку в ПАТ «ПриватБанк», були набуті за час шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю подружжя. За викладених обставин просила визнати кошти, що знаходяться на депозитному рахунку у ПАТ КБ «ПриватБанк», спільною сумісною власністю подружжя, визнати за нею право власності на половину вказаних коштів.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 10 квітня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано сумісною спільною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 грошові кошті в сумі 621 238,03 доларів США, що зберігаються на рахунку НОМЕР_1, відкритому на ім'я ОСОБА_3 у ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі Договору про депозитний вклад VIP НОМЕР_2 від 13.05.2004, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк».

Визнано за ОСОБА_2 право власності на грошові кошти у сумі 310 619,01 доларів США, що зберігаються на рахунку НОМЕР_1, відкритому на ім'я ОСОБА_3 у ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі Договору про депозитний вклад VIP НОМЕР_2 від 13.05.2004, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк».

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 6890,00 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду змінити в частині задоволених вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2; в іншій частині рішення суду залишити без змін. Зазначає, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не було належним чином повідомлене про час та місце розгляду справи. Суд позбавив його можливості надати докази та навести свої доводи щодо заявлених вимог. Ухвалюючи рішення, суд не врахував, що кошти з депозитного рахунку НОМЕР_1, відкритого на ім'я ОСОБА_3 у ПАТ КБ «ПриватБанк» були списані банком в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами, укладеними із ОСОБА_3 ПАТ КБ «ПриватБанк» надавало суду інформацію про відсутність коштів на вказаному рахунку. Проте, суд не надав оцінки вказаним доводам .

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 липня 2018 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 квітня 2018 року.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали відзиви на апеляційну скаргу. Зазначили, що кошти, що знаходяться на рахунку НОМЕР_1, відкритому на ім'я ОСОБА_3 у ПАТ КБ «ПриватБанк», є спільною сумісною власністю подружжя. Суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд міста Києва та Апеляційний суд Київської області і утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

Згідно опублікованого в газеті «Голос України» повідомлення Київський апеляційний суд розпочав свою роботу 03 жовтня 2018 року.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», цивільні справи, які перебували провадженні Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області, були перереєстровані в Київському апеляційному суді з проведенням їх автоматизованого розподілу між суддями новоутвореного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 9 жовтня 2018 року прийнято справу за позовом ОСОБА_2 до свого провадження, призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги представника ПАТ КБ «ПриватБанк», вважала, що спір вирішений судом правильно.

Відповідач ОСОБА_3 та представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явилися, повідомлені про час та місце апеляційного розгляду справи належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 24.09.1981 перебувають у зареєстрованому шлюбі.

За час перебування у шлюбі, між відповідачем ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено Договір про депозитний вклад VIP НОМЕР_2 від 13.05.2004, згідно якого на рахунок НОМЕР_1 в ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідачем було внесено спільні сімейні грошові кошти в сумі 621238,03 долара США. В подальшому до вказаного депозитного договору сторонами було укладено 34 додаткові угоди.

Відповідно до Додаткової угоди №34 від 21.08.2014 до Договору про депозитний вклад VIP НОМЕР_2 від 13.05.2004, внесено зміни до п.1.1. Договору. Визначено, що владник передає, а Банк приймає грошові кошти в сумі 621238,03 грн., що складає суму вкладу, на термін до 26.02.2017. Процента ставка за вкладом з 07.07.2014 складає 12% річних. Період нарахування відсотків - 1 місяць.

Також, між відповідачем ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитні договори №2К215Д від 22.11.2006, №2К170Д від 28.03.2005, №2К191Д від 14.10.2005, №2К186 Д від 29.07.2005, №2К176Д від 11.04.2005, №2К171Д від 28.03.2005.

В забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов'язань за вказаними кредитними договорами ним було укладено договір застави майнових прав від 22.02.2005 №Г.09.2.2.1-63 на отримання грошових коштів по депозитному договору VIP НОМЕР_2 від 13.05.2004.

В зазначеному договорі передбачено право ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити свої вимоги за кредитними договорами за рахунок грошових коштів, що знаходяться на депозитному рахунку.

Відповідно до інформації, наданої ПАТ «КБ «ПриватБанк», у зв'язку з порушенням ОСОБА_3 зобов'язань за кредитними договорами ПАТ «КБ «ПриватБанк» в рахунок погашення заборгованості було списано грошові кошти з депозитного рахунку НОМЕР_1. Доступний залишок грошових коштів на рахунку НОМЕР_1, відкритому на ім'я ОСОБА_3, становить 0,00. (т. 1, а. с. 90, 117, 123-125).

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання депозитних грошових коштів спільно сумісною власністю та їх поділ; визнав сумісною спільною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 грошові кошті в сумі 621 238,03 доларів США, що зберігаються на рахунку НОМЕР_1, відкритому на ім'я ОСОБА_3 у ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі Договору про депозитний вклад VIP НОМЕР_2 від 13.05.2004, та визнав за ОСОБА_2 право власності на грошові кошти у сумі 310 619,01 доларів США, що зберігаються на вказаному рахунку.

Задовольняючи зазначені вимоги ОСОБА_2, суд виходив з того, що кошти, що знаходяться на депозитному рахунку НОМЕР_1, відкритому на ім'я ОСОБА_3 у ПАТ КБ «ПриватБанк», є спільною сумісною власністю подружжя, ОСОБА_3 визнав позов ОСОБА_2, при цьому, визнання ним позову не порушує прав та інтересів інших осіб, у тому числі й ПАТ КБ «ПриватБанк». Дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо використання на свій розсуд грошових коштів депозитного вкладу VIP НОМЕР_2 від 13.05.2004 порушує права і інтереси ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що судом при вирішенні позовних вимог порушено норми процесуального та матеріального права.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 4 ст.65 Сімейного кодексу визначено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 22, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК.

Відповідно до п.24 Постанови до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Тобто, предметом поділу в справах про поділ майна подружжя може бути лише майно, яке належить їм на праві власності на момент розгляду справи, та знаходиться у одного із них або у третіх осіб.

Як було встановлено, право на кошти, які знаходилися на депозитному рахунку НОМЕР_1, відкритому на ім'я ОСОБА_3 у ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі Договору про депозитний вклад VIP НОМЕР_2 від 13.05.2004, були визначені предметом застави в забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитними договорами, укладеними із ПАТ КБ «ПриватБанк».

У зв'язку із порушенням ОСОБА_3 зобов'язань за кредитними договорами, ПАТ КБ «ПриватБанк» прийняло рішення про списання вказаних коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами.

Таким чином, право власності у сторін на кошти, що знаходилися на депозитному рахунку НОМЕР_1, відкритому на ім'я ОСОБА_3 у ПАТ КБ «ПриватБанк», було припинено.

Відповідно, з огляду на вказані норми, кошти, що знаходилися на депозитному рахунку НОМЕР_1, відкритому на ім'я ОСОБА_3 у ПАТ КБ «ПриватБанк», не можуть бути предметом поділу між подружжям.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи, або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону, або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки визнання відповідачем позову суперечить закону, у суду першої інстанції були відсутні підстави для його прийняття та задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання таких коштів спільною сумісною власністю та їх поділ.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними посилання суду першої інстанції на те, що дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо використання на свій розсуд грошових коштів депозитного вкладу порушує права і інтереси сторін, оскільки в даному випадку правомірність дій банку не є предметом позову ОСОБА_2 Як було встановлено, ПАТ КБ «ПриватБанк» списало вказані кошти на підставі договору застави.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи викладене, рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 квітня 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволення позову ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 квітня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 28 грудня 2018 року.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А.Пікуль

Д.Р.Гаращенко