Постанова

Іменем України

10 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 757/8834/16-ц

провадження № 61-14698св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

третя особа - ОСОБА_4,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 21 липня 2016 року у складі судді: Батрин О. В. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Рейнарт І. М., Кирилюк Г. М., Музичко С. Г.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4 про захист честі та гідності і відшкодування моральної шкоди.

21 червня 2016 року позивач подав до суду заяву про забезпечення доказів у справі, викладену шрифтом Брайля.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27 червня 2016 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме - для викладення заяви про забезпечення доказів державною мовою.

Ухвала суду мотивована тим, що позивачем подана заява про забезпечення доказів шрифтом Брайля, в зв'язку з чим суд не може встановити якою мовою вона викладена та чи відповідає вказана заява положенням статті 134 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання заяви).

15 липня 2016 року позивач подав заяву про усунення недоліків та просив вважати усуненими недоліки, вказані в ухвалі, і після вивчення судом наданих ним матеріалів, встановити, що матеріали по Брайлю надруковані українською мовою, доступною для учасників процесу.

Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 21 липня 2016 року заяву позивача про забезпечення доказів визнано неподаною та повернуто позивачу.

Ухвала суду мотивована тим, що позивачем у встановлений судом строк не усунуто недоліки, зазначені в ухвалі суду від 27 червня 2016 року.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 21 липня 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду мотивована тим, що суд першої інстанції правомірно залишив без руху заява позивача про забезпечення доказів, викладену шрифтом Брайля, та надав строк для усунення її недоліків, а у зв'язку із їх не усуненням, правильно постановив ухвалу про повернення заяви позивачу.

У березні 2017 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 21 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року, в якій просить скасувати оскаржені рішення і перевірити законність і обґрунтованість оскаржених рішень, дослідити докази, в дослідженні яких Печерський районний суд м. Києва неправомірно відмовив, встановити неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування ухвали від 21 липня 2016 року, скасувати ухвалу і ухвалити нове рішення по суті поданої заяви для забезпечення позовних вимог, вважати усуненими недоліки, зазначені в ухвалі, і після вивчення судом наданих позивачем матеріалів встановити, що матеріали по Брайлю надруковані українською мовою, доступною для учасників процесу, а також задовольнити подану заяву про забезпечення позовних вимог, забезпечити докази, витребувати з Печерського районного суду м. Києва по справі народного депутата України ОСОБА_4, головуючий по справі слідчий суддя Білоцерківець О. А., копію технічного запису судового засідання від 23 лютого 2016 року, витребувати у кожного свідка відео запис на електронному носії судового засідання та випусків на телебаченні і в Інтернеті новин, роликів, обговорень, посилань, які стосуються виступу відповідачів в суді з приводу події в суді 23 лютого 2016 року та викликати свідків: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_5

Касаційна скарга мотивована тим, що суди порушили норми матеріального та процесуального права, не врахували норми міжнародного права, не надали йому переваг у доступі до правосуддя, як особі з інвалідністю 1 групи по зору, та вважає, що підставою повернення його заяви став прояв дискримінації, як до людини, яка написала свою заяву способом, яким вільно володіє. Вказує, що текст заяви про забезпечення доказів був викладений за допомогою букв українського алфавіту, який сформувався на основі кирилиці і складається із 33 літер.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

У червні 2017 року ОСОБА_2 надав заперечення на касаційну скаргу, в яких просить касаційну скаргу відхилити, а провадження у справі закрити.

Заперечення мотивовані тим, що заява про забезпечення доказів має бути викладена державною мовою, оскільки є процесуальним документом.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання заяви) особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів.

У частині першій статті 134 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання заяви) визначено, що у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, які необхідно забезпечити; обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також справа, для якої потрібні ці докази або з якою метою потрібно їх забезпечити.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що заява про забезпечення доказів повинна бути викладена у письмовій формі та викладена українською мовою за допомогою букв українського алфавіту.

Встановивши, що позивачем у встановлений судом строк не усунуто недоліки, вказані в ухвалі суду від 27 червня 2016 року, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, зробив правильний висновок про визнання неподаною та повернення позивачу заяви про забезпечення доказів.

Твердження у касаційній скарзі про необхідність надання йому переваг у доступі до правосуддя, як особі з інвалідністю 1 групи про зору, колегія суддів відхиляє.

Європейський суд з прав людини зауважує, що неможливо припустити, щоб пункт 1 статті 6 Конвенції детально описував процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не гарантував сторонам, що спір щодо їх прав та обов'язків цивільного характеру буде остаточно вирішено (BALATSKYY v. UKRAINE, № 34786/03, § 30, ЄСПЛ, від 25 жовтня 2007 року). Також Суд неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (SHULGA v. UKRAINE, № 16652/04, § 28, ЄСПЛ, від 02 грудня 2010 року) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (MUSIYENKO v. UKRAINE, № 26976/06, § 24, ЄСПЛ, від 20 січня 2011 року).

Аналіз матеріалів справи свідчить, що позивач складав українською мовою процесуальні документи за допомогою букв українського алфавіту, загально прийнятим шрифтом, що підтверджується, зокрема, позовною заявою (а.с. 2-10), заявою про зміни і доповнення до позовної заяви (а.с. 27-35), заявою про зміни і доповнення до позовної заяви (а.с. 43-45), заявою про забезпечення доказів (а.с. 46), заявою про усунення недоліків (а.с. 62-64), апеляційною скаргою (а.с. 109-115), касаційною скаргою.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 21 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат