Справа № 587/2333/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2018 року Сумський районний суд Сумської області у складі:
головуючої судді Черних О. М.,
з участю секретаря судового засідання - Скрипка Соіна О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (м. Суми, вул. Краснопільська, 7) до ОСОБА_2 (с. В.Сироватка, вул. Космічна, 29, Сумського району, Сумської області) про захист гідності, честі та ділової репутації фізичної особи, -
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації та спростування недостовірної інформації. Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30 липня 2017 року близько 06 години 56 хвилин зайшла до магазину позивачки та почала висловлюватись образливими словами в її адресу, а саме вказала, що позивачка займається проституцією. Вказала, що даною неправдивою інформацією відповідачка ганьбить її честь, гідність та ділову репутацію. А тому просила суд зобовязати ОСОБА_2 в місячний термін з моменту набрання рішення законної сили спростувати поширену інформацію у такий спосіб, як вона була поширена.
Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні цивільний позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_2 заперечувала проти позову, надала суду письмовий відзив.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, свідків, дослідивши відеозапис на диску та письмові докази по справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що між родинами ОСОБА_4 та ОСОБА_2 існує конфлікт.
Даний факт підтвердили в судовому засіданні як відповідачка ОСОБА_2, так і допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 Так, допитана ОСОБА_5 суду пояснила, що 30 липня 2017 року вона прийшла до магазину «Продукти» і помітила, що відсутні камери відео спостереження магазину, ОСОБА_2 була дуже засмучена, дуже нервувала і саме в цей час підїхав ОСОБА_4 Між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 виникла сварка. При цьому вказала, що ОСОБА_4 приїхав сам, в машині нікого не було.
Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він є чоловіком ОСОБА_2, 30 липня 2017 року, точного часу він не памятає між його дружиною та ОСОБА_4 відбувся конфлікт, ОСОБА_1 під час конфлікту не було.
Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що в липні 2017 року, близько 7 години, він приїхав до магазину «Світлана» в с. Залізняк Сумського району, Сумської області, який належить його дружині, заїхав з двору, його донька Стейсі вийшла з машини та зайшла до магазину в підсобне приміщення. В магазин прийшов ОСОБА_7 і вбігла ОСОБА_2, яка в присутності нього та ОСОБА_7 почала висловлюватись образливими фразами на адресу його доньки Стейсі, а саме вказала, що його донька займається проституцією. При цьому вказав, що ці слова дуже образили його доньку. Вказав, що його донька Стейсі проживає і в Україні , і в Лівані, і є домогосподаркою.
Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що влітку, точної дати та часу він не памятає, зайшов до магазину «Світлана» там був ОСОБА_4 і відразу зайшла ОСОБА_2, яка почала фотографувати. При цьому, казала, що донька займається проституцією. Він відразу подумав, що це йдеться мова про доньку ОСОБА_4 Стейсі, оскільки у нього доньки немає, а старша донька ОСОБА_4 заміжня.
Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.
Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров'я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.
Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
В свою чергу ст. 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Разом з тим відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року за № 1 «Про судову практику розгляду цивільних справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також репутації фізичної та юридичної особи», чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як-учасник суспільних відносин.
У відповідності з ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
Згідно з приписами ч.3ст. 277 Цивільного кодексу України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.
Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.
Згідно з роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України у п. 5 постанови від 27.02.2009 за № 1 «Про судову практику розгляду цивільних справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також репутації фізичної та юридичної особи», позов про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім'ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні немайнові права.
Відповідно до роз'яснень, які викладені у пункті 15 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року за № 1, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Відповідно дост.ст.76-80 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
У пункті 19 постанови Верховного суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.
У Директиві Європейського Союзу "Про захист осіб у зв'язку з обробкою персональних даних та переміщенням (передачею) таких даних" від 24.10.1995 зазначено, щоб визначити, чи є особа такою, що може бути конкретно ідентифікованою, до уваги необхідно брати всі можливі способи, які можуть застосовуватися як власником інформації, так і будь-якою третьою особою для ідентифікації зазначеної особи.
Під час судового розгляду жодних доказів того, що ОСОБА_2 висловлювалась в сторону ОСОБА_1 образливими словами суду не надано.
Так, свідки, окрім ОСОБА_4, до показів якого суд відноситься критично, оскільки саме з ним був конфлікт у ОСОБА_2. взагалі в той день не бачили ОСОБА_1 З дослідженого відеозапису, взагалі не зрозуміло, хто там знятий і хто, і про кого говорить, тобто, із даного відеозапису не можливо однозначно визначити, що вона стосується саме ОСОБА_1 і, що це висловлює ОСОБА_2, даного висновку можна дійти лише шляхом припущень.
Таким чином, судом не встановлено сукупності усіх чотирьох обставин, які є юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року за № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», а тому підстави для визнання вказаної позивачем інформації недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію Позивача відсутні.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.
Враховуючи відмову у задоволенні заявлених позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України не підлягають задоволенню вимоги Позивача щодо стягнення суми сплаченого судового збору.
Керуючись ст. ст. 89, 259, 263, 264, 265 ЦПК України суд, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (м. Суми, вул. Краснопільська, 7) до ОСОБА_2 (с. В.Сироватка, вул. Космічна, 29, Сумського району, Сумської області) про захист гідності, честі та ділової репутації фізичної особи відмовити.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Черних