441/1233/17 2/441/87/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2018 р. Городоцький районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді - Яворської Н.І.

з участю секретаря - Цап І.М.

позивача - ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2

представника відповідача - Цапок П.М.

представника третьої особи - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Городок справу за позовом ОСОБА_1 до Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області, третя особа ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду 31.08.2017 з даним позовом, у якому посилаючись на норми ст.344 ЦК України просила визнати за нею право власності на 1/2 частину (частку) житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по вул. Твердопілля, 20 в с. Речичани Городоцького району Львівської області.

У судовому засіданні представник позивача та позивач позов підтримали, просили його задовольнити.

Представник відповідача - Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області Цапок П.М. не заперечив проти позову, покладається на розсуд суду .

Представник третьої особи ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його безпідставність та визначення неналежного відповідача.

Свідок ОСОБА_6 суду показав, що у спірному будинку частку мав ОСОБА_7, після його смерті спадщину не приймав, 1/2 належить позивачці.

Вислухавши пояснення учасників справи, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно рішення від 03.03.2010 Городоцького районного суду Львівської області оформила право спільної часткової власності на 1/2 частку житлового будинку в АДРЕСА_1, яке визнано за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8 (а.с.9,10)

З рішення суду вбачається, що будинок в АДРЕСА_1 належав по 1/2 частині ОСОБА_8 і ОСОБА_7 (а.с.9) Рішення набрало законної сили.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень вбачається, що право спільної часткової власності на 1/2 будинку АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1(а.с.10)

Відповідно до вимог ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно статті 344 ЦПК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом:

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності.

Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Таким чином, виходячи зі змісту ст.344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі:

- майно може бути об'єктом набувальної давності;

- добросовісність володіння;

- відкритість володіння;

- давність володіння та його безперервність;

- відсутність інших осіб, які претендують на це майно;

- відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

Позивач вказує, оскільки другий співвласник ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і ніхто із спадкоємців не успадкував його частку, а тепер строки пропущено, тому претендувати на цю частку будинку може лише Речичанська сільська рада, проте вона відкрито, безперервно володіє будинком, тому вважає, що є всі підстави, передбачені ст.344 ЦК України для визнання права власності за нею на не успадковану частину спірного будинку.

Враховуючи положення ст.ст.335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Відповідно до п.14 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 7 лютого 2014 року можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає зокрема, з частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якою захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Необхідною ознакою для набуття права власності на річ за набувальною давністю є добросовісність володіння, яка полягає в тому, що володілець не знав і не міг знати про те, що володіє чужою річчю. Отже, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно.

Тобто добросовісність володільця такого майна повинна бути обумовлена відсутністю або власника взагалі, або будь-яких претензій з боку попереднього його володільця.

Із змісту позовної заяви та пояснень учасників справи вбачається, що позивач достеменно знала, що користується половиною будинку, яка належала ОСОБА_7, доказів того, що спадкоємці відсутні після смерті останнього суду не надано.

Крім того, застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю. Суд зазначає, що частка у спірному майні у розмірі 1/2, яка є предметом спору, а ні позивачу, а ні померлому ОСОБА_7 в натурі не виділялася, а отже у даному випадку і визначити чуже майно не є можливим.

Згідно наведених вище норм цивільного законодавства відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною даністю є попередній власник майна або особа, яка вважає себе власником майна, а в даному разі стороною позивача, у порушення вимог ст.81 ч.1 ЦПК України, суду не надано доказів переходу спірного майна у власність територіальної громади, суд вважає, що визначивши відповідальною особою у спірних правовідносинах Речичанську сільську раду Городоцького району Львівської області, який не був і не є власником спірного майна позивач пред'явив позов до неналежного відповідача.

Суд приймає до уваги посилання представника позивача, встановлені апеляційним судом, що ОСОБА_9 з членами сім»ї вийшов зі складу колгоспного двору у власності якого перебула 1/2 частина спірного будинку. Однак, це не може служити спростуванням даного предмету позову, оскільки рішення Городоцького районного суду Львівської області від 03 березня 2010 залишено в силі, в ньому мови про колгоспний двір не йде, а чітко зазначено кому належать частки в будинку в АДРЕСА_1.

Визнання позову Речичанською сільською радою не заслуговує на увагу, оскільки самим представником Цапок П.М. в судовому засіданні у цивільній справі № 2-92/2010 було ствердно дано пояснення, що житловий будинок в АДРЕСА_1 належав по 1/2 частині ОСОБА_8 та ОСОБА_7, не успадковану частину майна відумерлим не визнавалось (а.с.9)

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про безпідставність позову, а тому у його задоволенні слід відмовити.

На підставі ст.344 ЦК України, керуючись ст.ст. 10,11,12,259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 в позові до Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області, третя особа ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 за набувальною давністю - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено «28» грудня 2018р.

СуддяН. І. Яворська