Справа № 567/608/18
У Х В А Л А

26 грудня 2018 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Венгерчук А.О.

секретар Стаднікова А.Г.

розглянувши матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_1 (місце реєстрації: м.Острог, вул.Красностав, буд.19 Рівненська область) до ОСОБА_2 ОСОБА_3 (місцезнаходження: Томашув Мазовецький район, Республіка Польща) про розірвання шлюбу,

встановив

позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою від 21.05.2018 відкрито загальне позовне провадження за даною позовною заявою, призначено підготовче судове засідання на 21.11.2018.

Як вбачається з матеріалів справи відповідає є громадянином ОСОБА_4 та проживає у вказаній державі.

Судом, з метою належного повідомлення відповідача, відповідно до умов Договору між Україною та ОСОБА_4 про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах, надіслано матеріали складеного доручення про вручення документів ОСОБА_2 та виконання процесуальних дій по справі.

25.09.2018 судом було отримано повідомлення про повернення без виконання судового доручення із підстав незазначення повної адреси та неможливості встановлення місця проживання відповідача ОСОБА_2

За клопотанням представника позивача, підготовче засіданні відкладено на 26.12.2018.

Позивач та представник позивача в підготовче засідання не зявилися, подали заяву, в якій просять засідання проводити без їх участі, справу призначити до судового розгляду.

Вивчивши матеріали справи, судом вбачається, що після відкриття провадження у справі, встановлено, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч.11 ст.187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазнаються підстави залишення заяви без розгляду, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків. Який не може перевищувати пяти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порядок розірвання шлюбу, укладеного між громадянином України та іноземцем, має ряд особливостей. Основним у цьому питанні є визначення закону, відповідно до якого буде проводитися розірвання шлюбу.

Статтею 63 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 вищевказаного Закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином.

Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, спільно проживали на території України, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу провадиться за законодавством України. Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої він є (стаття 16 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Як вбачається зі змісту позовної заяви подружжя не має спільного проживання в Україні.

Відповідно до ст. 110 СК України розірвання шлюбу можливе за заявою одного з подружжя.

Згідно з ч. 2 і 3 ст. 60 Закону України "Про міжнародне приватне право" подружжя, будучи громадянами різних держав, можуть обрати право, яке буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу. Таке можливо, тільки якщо вони не мають спільного місця проживання або якщо особистий закон кожного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 ВСУ зазначає, що в разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один з яких проживає на Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтею 110 Цивільного процесуального кодексу України.

Приписами ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 чинного ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що спільних дітей в сторін немає.

Відповідно до ч. 1 ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у ст.77 цього Закону (виключна підсудність, яка на спори про розірвання шлюбу не розповсюджується). Такої угоди для визначення підсудності до матеріалів позову не надано.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а саме: відсутні докази спільного проживання сторін на території України, наявності (або відсутності) угоди, згідно якої сторони передбачили підсудність такої справи (про розірвання шлюбу) судам України або іноземним судам; домовленості подружжя про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них; поважних причин неможливості виїзду до місця проживання відповідача.

Окрім того, недотриамні норми п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, всупереч вказаним вимогам, позовна заява не містить реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номера і серії паспорта для фізичних осіб громадян України позивача, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти сторін по справі, не містить повної та правильної поштової адреси відповідача.

Зазначені недоліки перешкоджають правильному вирішенні спору по даній справі, та перешкоджають можливості нормативному дотриманні процесуальних прав відповідача.

Зважаючи на викладене, приходжу до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк, протягом якого вона повинна усунути вказані недоліки та подати заяву із врахуванням зазначених в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 187, 260, 261, 353 ЦПК України,

постановив

залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Розяснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Учасник справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Острозького районного суду ОСОБА_5