Справа № 739/1585/18
Номер провадження 2/739/542/18
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2018 року м.Новгород-Сіверський
Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді Іващенка А.І.
секретаря Неживець К.В.
представника позивача адвоката ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новгород-Сіверський справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Новгород-Сіверська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та скасування реєстраційного запису про реєстрацію права власності,
В подальшому як стало відомо позивачу та підтверджено відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вищевказана земельна ділянка 24.07.2017 року була зареєстрована за ОСОБА_3 (Відповідач). Однією з підставою для реєстрації даних речових прав став державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЧН№024456, виданий 29.09.2006 р. Новгород-Сіверським районним відділом земельних ресурсів. На адвокатський запит представника позивача, адвоката ОСОБА_1, до відділу Держгеокадастру у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області було отримано лист від 17.04.2018 року №29-25-0.31-119/1 11-18, в якому зазначено, що вищевказаний державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЧН№024456, було видано на імя ОСОБА_5 (матері Відповідача). Проте, як видно з доданих до позову матеріалів, дане свідоцтво про право на спадщину було видане нотаріусом 01.12.2011 р., тобто після вступу в дію рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 04.07.2011 року у справі №2-258/11 та видачі позивачу Державного акту
09.10.2015 року кадастровим реєстратором відділу у Новгород-Сіверському районі було внесено останні відомості, які були наявні у відділі згідно журналу обліку заяв і надання послуг з проставлянням на державному акті відмітки про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_3. Однією з підставою для реєстрації даних речових прав став державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЧН№024456, виданий 29.09.2006 р. Новгород-Сіверським районним відділом земельних ресурсів.
На адвокатський запит представника позивача, адвоката ОСОБА_1, до відділу Держгеокадастру у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області було отримано лист від 17.04.2018 року №29-25-0.31-119/1 11-18, в якому зазначено, що вищевказаний державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЧН№024456, було видано на імя ОСОБА_5 (матері Відповідача). Проте, як видно з доданих до позову матеріалів, дане свідоцтво про право на спадщину було видане нотаріусом 01.12.2011 р., тобто після вступу в дію рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 04.07.2011 року у справі №2-258/11 та видачі позивачу Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №514072 від 20.07.2011р., що підтверджує недійсність даного свідоцтва.
Згідно ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст. 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. В силу приписів ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 1301 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Щодо позовної вимоги про скасування запису про державну реєстрації слід зазначити наступне. У відповідності до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі ст.ст. 16, 1216-1220, 1296, 1297, 1301 ЦК України, ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», керуючись ст.ст. 11, 12, 13, 76-81, 141, 223, 229, 247, 259, 263-265, 352-355 ЦПК України, суд,
Цивільний позов задовольнити.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.І.Іващенко