УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітної плати, витрат на адвокатську (правничу) допомогу,

ВСТАНОВИВ:

19.11.2018 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1, яка подана представником адвокатом ОСОБА_2, до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітної плати, витрат на адвокатську (правничу) допомогу.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2018 року, позовну заяву залишено без руху, а позивачу запропоновано в строк протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду усунути недоліки, визначені в ухвалі.

28.11.2018 року представник позивача особисто отримав ухвалу суду, про що свідчить його розписка, проте, протягом встановленого судом строку вимоги ухвали є не виконані, а недоліки позову не усунені.

Будь-яких документів або відомостей щодо виникнення труднощів під час усунення недоліків позовної заяви представник позивача станом на 26.12.2018 року суду не надав.

За таких обставин суд вважає, що позовна заява містить не усунуті позивачем недоліки, які не дають можливості вирішити питання про відкриття провадження у справі та розгляд позову по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах: рішення «Голдер проти Великої Британії» від 21.12.1975 року, рішення «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та рішення «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, повернення позовної заяви, недоліки якої не усунуті належним чином після залишення заяви без руху з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист і не позбавляє особу, заяву якої повертається, після усунення умов, що були підставою для повернення позову, звернутися до суду повторно.

Керуючись ч. 3 ст. 185, ст. 261 ЦПК України, суддя.

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітної плати, витрат на адвокатську (правничу) допомогу, повернути позивачу.

Роз'яснити ОСОБА_1,що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня отримання її копії, через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя В.О. Макаров