Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.12.2018 Справа №607/12591/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

представника позивача-відповідача ОСОБА_1

представника відповідача-позивача ОСОБА_2

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Служба у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації про встановлення порядку участі батька у спілкуванні та вихованні дитини ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, третя особа Служба у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації, у якому просить визначити місце проживання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 із матір'ю - ОСОБА_3.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_3 вказує на те, що із 01 лютого 2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.10.2017 р. розірвано. У даному шлюбі народився син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. До розірвання шлюбу, із 23 червня 2015 р. по даний час, син проживає із матір'ю. ОСОБА_3 офіційно працевлаштована (працює провізором в аптеці), має можливість доглядати за дитиною та піклуватися про неї. ОСОБА_3 отримує стабільний самостійний дохід, а тому вона може створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити її моральні та матеріальні потреби. У той час, ОСОБА_4 працює священнослужителем релігійної громади «Парафія Всіх Святих Українського Народу» УГКЦ, його заробітна плата становить 1 600,00 грн. ОСОБА_4 не має власного житла, а відтак вважає, що відповідач не може забезпечити нормальні побутові та санітарні умови для проживання дитини, її розвитку та відпочинку. ОСОБА_3 проживає у власному двохповерховому будинку, загальною площею 243,6 кв.м., із сучасним ремонтом та обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини. У будинку обладнана ігрова кімната, спальня, де їхній син спить, грається та проводить своє дозвілля. Із самого народження син проживає разом зі матір'ю, вона постійно піклується про дитину, оплачує його лікування (дитина перенесла вартісне лікування), утримує матеріально та виховує. Таким чином, проживання сина разом із матір'ю повністю відповідатиме його інтересам.

Крім цього, ОСОБА_4 звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_3, у якому просить визначити способи участі ОСОБА_4 у спілкуванні та вихованні його дитини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: систематичні побачення з сином щовівторка з 11:00 год. до 19:00 год., з 11:00 год. щосереди до 20:00 год., щочетверга з проживанням за місцем проживання батька, ОСОБА_4, щосуботи з 11:00 год. до 17:00 год. без обмеження місця прогулянок, з можливістю поїздки до родичів, а також кожен день народження дитини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1, кожен День Ангела дитини, а саме 8 травня, кожного 19 грудня на день Святого Миколая кожного року до досягнення дитиною повноліття з 12:00 год. до 19:00 год., а також щороку в період з 01 серпня по 31 серпня для спільного відпочинку в місті Тернополі, поза межами міста Тернополя, на території України та за її межами, з правом виїзду в санаторно-курортну зону відпочинку чи без здійснення такого, до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що після розірвання шлюбу між сторонами, неповнолітній ОСОБА_5, фактично проживає зі своєю матір'ю ОСОБА_3 Проте, останні п'ять місяців ОСОБА_4 позбавлений можливості спілкуватися з сином, оскільки його мати чинить йому перешкоди та має на меті розірвати родинний зв'язок між батьком та дитиною, що є неприпустимим. Між ОСОБА_4 та його сином ОСОБА_5 існує сильний емоційний зв'язок, вони важко переносять відсутність один одного. ОСОБА_4 приймав активну участь у вихованні сина.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_1 в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримав, зустрічні позовні вимоги визнав частково, суду зазначив, що ОСОБА_4 тривалий час не відвідував свого сина ОСОБА_5 та не спілкувався з ним. Зазначив, що оскільки, дитина є малолітньою, конфлікт між батьками може вплинути на її психічне здоров'я і завдати істотної шкоди, виходячи з балансу інтересів дитини, вважають достатньою та обґрунтованою участь ОСОБА_4, як батька, у спілкуванні та вихованні малолітнього сина - ОСОБА_5 в спосіб, визначений у висновку Служби у справах дітей Тернопільської РДА, з можливістю систематичних побачень за місцем проживання дитини в присутності матері дитини - ОСОБА_3 При цьому, суд не прийняв поданий представником ОСОБА_3 відзив на позов, оскільки останній був поданий з пропущенням строку його подання.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_10 в судовому засіданні первісний позов визнав та зазначив, що відповідач-позивач погоджується із визначенням місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, зустрічні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Також зазначив, що факти неналежної поведінки батька при спробі побачитися з сином 07 вересня 2016 року спростовуються листом ТРВП ТВП ГУНП в Тернопільській області вих.№ 6481/115/5/02/16 від 09.09.2016 р. заступника начальника Стельмащука A.B., згідно з яким за результатами проведеної перевірки за заявою матері ОСОБА_3 - ОСОБА_12 порушень законодавства виявлено не було. Наведені ОСОБА_3 факти неналежної поведінки батька дитини не підтверджені документально та вважає голослівними. Зазначив, що письмові свідчення сусідів про те, що ОСОБА_4 начебто ніколи не приходить до свого сина ОСОБА_5 з липня 2015 року по 23.08.2017 року є неналежним доказом. Посянення фельдшера с.Довжанка ОСОБА_13 про те, що ОСОБА_4 не відвідує дитину протягом всього періоду, за який вона доглядає за дитиною, не можуть розцінюватись як встановлений факт, оскільки фельдшер не здійснювала і не здійснює цілодобової присутності в помешканні позивачки, а лише періодично навідується до дитини відповідно до своїх посадових обов'язків, про що сама і стверджує. Письмові колективні свідчення депутатів Довжанської сільської ради про те, що ОСОБА_4 не проживає в АДРЕСА_1 та начебто ніколи не навідує свого сина ОСОБА_5 протягом двох з половиною років також вважає неналежним доказом.

Представник Служби у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації у судовому засіданні підтримав поданий ним висновок щодо пред»явлених позовів, а також розроблений зазначеною Службою графік побачень ОСОБА_4 із сином ОСОБА_5.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із 01 лютого 2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 09 жовтня 2017 року розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син - ОСОБА_5 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1, видане 03.12.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції).

Малолітній ОСОБА_5 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою про склад сім»ї №365, виданої 28.08.2017 року Довжанською сільською радою та актом обстеження від 29.08.2017 р., складеного працівниками Довжанської сільської ради.

Як вбачається із довідки виданої ОСОБА_4 релігійною громадою «Парафія Всіх Святих Українського Народу» УГКЦ за №21 від 26.06.2017 року, ОСОБА_4 займає посаду сотрудника релігійної громади «Парафія Всіх Святих Українського народу» УГКЦ та отримав дохід з липня 2015 року по травень 2017 року у розмірі 33504 грн.

Як вбачається із довідки виданої фізичною особою підприємцем ОСОБА_14 №3 від 01 вересня 2017 року, ОСОБА_3 працює у ФОП ОСОБА_14 на посаді провізора та місячна заробітна плата її становить 10 000 грн.

29.08.2017 р. працівниками Довжанської сільської ради проведено обстеження умов проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1. В ході обстеження встановлено, що за даною адресою зареєстровані: ОСОБА_3 - мати дитини, її малолітній син ОСОБА_5. Житловий будинок двоповерховий, газифікований, складається із семи кімнат, загальна площа 205,1 кв.м, наявна дитячі кімната площею 16,8 м.кв., ігрова кімната 1,7 м.кв. В житловому будинку є всі умови для проживання і розвитку дитини, мати забезпечує сина необхідними меблями, побутовою технікою та іншими предметами тривалого вжитку, що забезпечує відмінні умови життя і розвитку дитини.

Власник зазначеного житлового будинку є ОСОБА_12, яка є матір»ю ОСОБА_3, не заперечує щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 у будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 вересня 2017 року, яке набрало законної сили, вирішено стягувати із ОСОБА_4 у користь ОСОБА_3 аліменти на сина ОСОБА_5 у розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 31 травня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно Висновку Тернопільської районної державної адміністрації від 05 травня 2018 року №01-709/01-10, беручи до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини від 26.04.2018 року №21, Тернопільська районна державна адміністрація вважає за доцільне визначити місце проживання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір»ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2. Встановити наступний графік побачень ОСОБА_4 із сином ОСОБА_5: 1, 3 субота та 2,4 середа кожного місяця з 12 год. по 17 год. в присутності матері.

Як вбачається із оглянутої у судовому засіданні картки амбулаторного хворого ОСОБА_5, у ній наявні записи лікаря невролога від 09.09.2016 року про огляд ОСОБА_5 зап наслідками якого йому встановлено діагноз: синдром емоційно-вольової нестійкості.

Будучи допитаним в судовому засіданні свідки ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 підтвердили суду те, що ОСОБА_4 у січні 2017 року приходив до свого малолітнього сина ОСОБА_5, однак його не впускали у будинок де проживає малолітній син.

Як вбачається із інформації від 14.09.2018 року за №107, наданої інститутом дерматокосметології доктора Богомолець, відповідно до даних з медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_5, яка є основним первинним медичним документом, 03.03.2015 року дитині поставлено діагноз: комбінована гемангіома шкіри верхньої губи зліва, фаза росту. Лікарем хірургом призначено курс лазерного лікування з використанням апарату VBeam Candela (USA) (далі- селективний фототермолізис) орієнтовано дванадцять чотирнадцять сеансів. Отримано пацієнтом тринадцять сеансів селективного фототермолізису. Динаміка позитивна, курс лазерного лікування завершено. Залишки гемангіоми у фазі інактивації. Рекомендовано обмежитися в отриманні УФО, масажів, розпарювань в ділянці судинної пухлини, спостереження згідно плану лікування дитини. Аналізуючи попередні та останній огляди (консультаційний висновок від 03.11.2016 року) пацієнта лікарем, необхідності в подальшому лазерному лікуванні, а саме: селективному фототермолізису не має. Гемангіома з 2-х до 10-ти років знаходиться у фазі інволюції (розсмоктування). Рекомендації, які були надані лікарем 03.11.2016 року: продовжити обмеження в отриманні УФО, масажів, розпарювань в ділянці залишків неактивної гемангіоми; у фазі інактивації пухлини огляд лікарем в умовах клініки один раз на рік; УЗД залишків судинної пухлини один раз на рік. Залишки неактивної гемангіоми життю та здоров»ю пацієнту ОСОБА_5 не загрожують.

Відповідно до інформації наданої Інститутом матері та дитини Клініки дитячої та молодіжної хірургії у м.Варашава (Польща) від 31.10.2018 року, підтверджено, що у листопаді 2017 року було надано консультацію дитині ОСОБА_5 після попереднього проведення УЗД судинних змін верхньої губи та оцінки локальних проявів хвороби. Стосовно виникнення, розвитку, лікування судинних змін верхньої губи, можна стверджувати, що переважна більшість цих змін регресують/зникають (як у даному випадку) та не загрожують життю та діяльності дитини. Після завершення процесу лікування судинних змін необхідним є лікарський нагляд (періодичне проходження УЗД та консультація хірурга), а також спокійний спосіб життя: уникнення сонця, травмування цієї ділянки, надмірних фізичних навантажень. Дитина може відвідувати дитячий садок, школу, виїжджати на літній відпочинок.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати й батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько й мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей.

Згідно вимог ст.ст.7, 155 СК України, дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Відповідно до ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

У відповідності до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Частиною 3 ст.29 ЦК України, визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Згідно ст.9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованоїПостановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.

Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір'ю.

Суд, враховуючи всі обставини, які мають істотне значення для визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, погоджується з висновком Тернопільської районної державної адміністрації щодо доцільності визначення місця проживання дитини із матір'ю за адресою АДРЕСА_1. При цьому суд враховує думку представника ОСОБА_4, який погоджується із таким місцем проживання його дитини, а тому позов ОСОБА_3 підлягає до задоволення. Крім того, суд зауважує, що батько дитини, у разі визначення місця проживання дитини з матір'ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини.

Також, суд вважає, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них.

Згідно ст.157 Сімейного Кодексу України , той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до положень ст.12 ч.1 Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року «Про права дитини» (ратифіковану Україною 27 лютого 1991 року), держави учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Статтею 171 СК України передбачено, що думка дитини має бути врахована при вирішенні питань, що стосуються її життя. Вирішуючи питання щодо віку, з якого думка дитини має враховуватися, суд по аналогії закону враховує правову позицію частини 1 статті 218 СК України, зі змісту якої випливає, що думка дитини має бути врахована, якщо вона (дитина) досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити.

Також Європейський Суд в своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 згадуваного вище рішення у справі «Мамчур проти України»).

Таким чином, оцінка найкращих інтересів дитини повинна здійснюватися з врахування усіх вищенаведених елементів з оцінкою значимості кожного з них в порівнянні з іншими.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши та дослідивши докази надані сторонами, суд вважає, що зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації про встановлення порядку участі батька у спілкуванні та вихованні дитини підлягає до часткового задоволення, а тому слід встановити ОСОБА_4 графік побачень з малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яке проводити в такі дні:

-щовівторка з 12.00 год. до 17.00 год.

-щосереди з 12.00 год. до 17.00 год.

-щосуботи з 12.00 год. до 17.00 год.

-на кожен день народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_1, день Ангела дитини 08 травня, на день Святого Миколая 19 грудня, з 12.00 до 17.00 год.

При цьому, враховуючи інтереси дитини, а також її вік, суд вважає, що побачення та спілкування ОСОБА_4 з малолітнім сином ОСОБА_5 протягом першого року повинні відбуватися у присутності матері, в подальшому без присутності матері, у тому числі в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей та за місцем проживання батька. Щодо відпочинку та оздоровлення ОСОБА_4 своєї малолітньої дитини ОСОБА_5, суд вважає, що його слід проводити за попередньою домовленістю із матір»ю дитини, з урахуванням бажання самої дитини та стану її здоров»я. Задовольняючи частково позов, суд бере до уваги висновок Тернопільської районної державної адміністрації щодо запропонованого ним графіку побачень батька ОСОБА_4 із своїм малолітнім сином. При цьому, суд врахувавши якнайкращі інтереси дитини, вважає, що установлений ним графік буде відповідати віку дитини, адаптації дитини, налагодженню та встановленню психологічного контакту із батьком, а тому такі побачення слід спочатку проводити, у перший рік, у присутності матері, згодом без присутності матері.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 141, 200, 206, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 160,161 СК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Служба у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір»ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_4 у користь ОСОБА_3 сплачений нею судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації про встановлення порядку участі батька у спілкуванні та вихованні дитини задовольнити частково.

Встановити ОСОБА_4 графік побачень з малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яке проводити в такі дні:

-щовівторка з 12.00 год. до 17.00 год.

-щосереди з 12.00 год. до 17.00 год.

-щосуботи з 12.00 год. до 17.00 год.

-на кожен день народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_1, день Ангела дитини 08 травня, на день Святого Миколая 19 грудня, з 12.00 до 17.00 год.

Побачення та спілкування ОСОБА_4 з малолітнім сином ОСОБА_5 протягом першого року повинні відбуватися у присутності матері, в подальшому без присутності матері, у тому числі в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей та за місцем проживання батька.

Відпочинок та оздоровлення ОСОБА_4 своєї малолітньої дитини ОСОБА_5 проводити за попередньою домовленістю із матір»ю дитини, з урахуванням бажання самої дитини та стану її здоров»я.

Стягнути із ОСОБА_3 у користь ОСОБА_4 сплачений ним судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне судове рішення виготовлене 21 грудня 2018 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан