Справа № 199/5325/18
(2/199/2419/18)
27 листопада 2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дніпра цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитом спадкодавця,-
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого посилається на те, що відповідно до договору №DNH4KP94810268 від 25.07.2006 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2990,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25.08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.06.2008 року. 11.06.2015 року позичальник ОСОБА_2 помер.
Позивач зазначає, що спадкоємці ОСОБА_2 мали право подати заяву про прийняття або відмову від спадщини у строк з 11.06.2015 року по 11.12.2015 року. Позивач зазначає, що спадкоємцем, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1.
На виконання вимог закону 24.11.2017 року була направлена претензія кредитора до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори. 24.12.2017 року позивачем отримано відповідь Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «Приватбанк».
Представник позивача у судове засідання не зявився. Позивач просив справу розглядати без участі свого представника, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не зявилася, про день час та місце судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки у судове засідання не повідомила, право подачі відзиву не скористалася, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що договору №DNH4KP94810268 від 25.07.2006 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2990,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25.08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.06.2008 року.
11.06.2015 року позичальник ОСОБА_2 помер, про що здійснено актовий запис № 162 відділом Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції.
Згідно до ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.
На виконання вимог закону 24.11.2017 року була направлена претензія кредитора до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори. 24.12.2017 року позивачем отримано відповідь Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була завела на підставі претензії ПАТ КБ «Приватбанк».
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2016 року закрито провадження по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Оскільки, ОСОБА_2 помер, то відповідати перед АТ КБ «Приватбанк» на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна одержаного у спадщину.
Аналогічні розяснення надані в абз.2 пункту 32 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Таким чином, АТ КБ «ПРИВАТБАНК», як позивач, зобов'язаний довести, що саме відповідач є спадкоємцем померлого, прийняла після нього спадщину у встановленому законом порядку та вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину.
Однак суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що саме ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 та прийняла після померлого спадкодавця спадщину в установленому законом порядку.
Крім того, позивачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України вартості спадкового майна, одержаного відповідачем в спадщину після смерті ОСОБА_2, з урахуванням принципу змагальності сторін, встановлених ст. 12 ЦПК України, та постанови Верховного суду від 06.06.2018 року по даній справі, де зазначалось, що суд при попередньому розгляді справи не визначив вартості успадкованого майна, з огляду на те, що згідно ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду в даній справі, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд вважає, що саме на позивача покладається доказування зазначеної обставини.
За таких обставин, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з урахуванням всіх обставин та матеріалів справи суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача та приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати покласти на рахунок позивача.
Керуючись ст.ст.12,81, 133,144,263-265 ЦПК України, суд, -
У позовних вимогах Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитом спадкодавця відмовити.
Судові витрати позивача у вигляді судового збору віднести за його рахунок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня складання повного судового рішення апеляційної скарги.

Суддя: