Провадження №: 2/752/828/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Веременко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Голосіївського району м. Києва про стягнення компенсації за невикористану додаткову відпустку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку з Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Голосіївського району м. Києва ( далі по тексту КНП «Консультативно-діагностичний центр».

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачка послалася на те, що вона працювала в Центральній районній дитячій поліклініці Голосіївського району м. Києва. В період реорганізації амбулаторно-поліклінічних закладів Голосіївського району в листопаді 2013 року її було звільнено на підставі пункту 5 ст. 36 КЗпП України по переведенню до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно -діагностичний центр» Голосіївського району м. Києва. У зв»язку зі смертю її чоловіка вона самостійно виховує неповнолітнього сина, а тому має право на додаткову відпустку. При звільненні їй повинні були виплатити грошову компенсацію за всі невикористані дні основної та додаткової відпусток. На її заяву про виплату грошової компенсації за невикористані додаткові відпустки комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Голосіївського району, яке є правонаступником Центральної районної дитячої поліклініки видало їй довідку про те, що відповідно до розпорядження Київської міської ради від 09.12.2013 року №2210 відповідні кошти були перераховані до Консультативно-діагностичного центру Голосіївського району для здійснення розрахунків з працівниками, що перейшли до них з ліквідованої установи. Також Центром первинної медико-санітарної допомоги №2 їй було видано довідку №3 від 24.07.2015 року про не отриману нею компенсацію за невикористану додаткову відпустку, відповідно до якої їй компенсація за невикористані відпустки по 10 календарних днів, невиплачувалася, починаючи з 2010 року і по 2013 рік включно. Стверджувала, що їй не було виплачено компенсацію за 2014 рік під час роботи в КНП «Консультативно-діагностичний центр» Голосіївського району. За даними бухгалтерської роздруківки за квітень 2015 року, розмір компенсації за невикористані 10 днів основної щорічної відпустки складає 1 403, 80 грн., відповідно загальний розмір невиплаченої компенсації за невикористані 50 днів додаткової відпустки за 5 років складає 7 019, 00 грн.

На її неодноразові звернення до відповідача сплатити у добровільному порядку грошову компенсацію, або ж повідомити належний до виплати розмір грошової компенсації вона отримала відповіді від 15 та 16 травня 2017 року, які не містили відповіді на порушені в її зверненні питання.

Також позивачка послалася на те, що діями відповідача їй було завдано моральну шкоду, що може бути компенсована грошовою сумою в розмірі 18 000, 00 гривень.

Просила стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Голосіївського району грошову компенсацію за невкористану додаткову відпустку в розмірі 7 019 гривень та 18 000 гривень в якості компенсації завданої їй моральної шкоди.

У судовому засіданні позивачка підтримала заявлений позов з підстав викладених у позовній заяві, просила задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав, стверджував, що КНП «Конультативно-діагностичний центр» Голосіївського району м. Києва коштів для здійснення розрахунків з працівниками, що перейшли з ліквідованої Центральної районної дитячої поліклініки Голосіївського району не отримувало, довідка до центру про невикористану відпустку позивачки з попереднього місця роботи не надавалась. Крім того, представник стверджував, що позивачка не подавала до відділу кадрів інформацію про те, що вона має право на додаткову відпустку, а на час її звільнення з КНП «Консультативно-діагностичний центр» Голосіївського району м. Києва ОСОБА_1 були нараховані та виплачені всі суми, що належали до виплати від підприємства на момент звільнення.

Заслухавши позивачку та представника відповідача, дослідивши докази наявні в матеріалах справи , суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до КНП «Консультативно-діагностичний центр» про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір»ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 15).

За даними паспорту серії НОМЕР_2 виданого11.03.1999 року Московським РУ ГУ МВС України в м. Києві на ім»я ОСОБА_1, остання з 05.02.1999 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, 1963 року народження. Дані про реєстрацію розірвання шлюбу відсутні. (а.с.17-20).

Батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року (а.с. 15,16).

Правилами статті 19 Закону України «Про відпустки» встановлено, що одинокій матері надається щорічна додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів.

Термін «одинока матір» на законодавчому рнівні не визначено. Проье відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року №9, одинокою матір»ю вважають жінку, яка не перебуває у шлюбі та у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено у встановленому порядку за вказівкою матері; вдову; іншу жінку, яка виховує і утримує дитину сама.

Отже позивачка, у зв»язку зі смертю свого чоловіка та батька її ж сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 з 15.05.2002 року була одинокою матір»ю, відповідно мала право на додаткову відпустку тривалістю 10 днів.

Відповідно до ст. 76 КЗпП України, щорічні додаткові відпустки надаються працівникам: 1) за роботу із шкідливими і важкими умовами праці; 2) за особливий характер праці; 3) в інших випадках, передбачених законодвством. Тривалість щорічних додаткових відпусток, умови та порядок їх надання встановлюються нормативно-правовими актами України, а правилами ст. 83 цього ж Кодексу встановлено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.

За даними трудової книжки серії НОМЕР_3 на ім»я ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4) ОСОБА_1: 26.01.2009 року була зарахована на посаду лікаря-педіатра дошкільно-шкільного відділення поліклініки №2 Центральної районної дитячої поліклініки Голосіївського району м. Києва; 22.10.2013 року Центральна районна дитяча поліклініка Голосіївського району м. Києва згідно рішення Київської міської ради №121/9178 від 17.04. 2013 року реорганізована шляхом злиття Центральної районної дитячої поліклініки Голосіївського району м. Києва, поліклініки №3 Голосіївського району м. Києва та створено на їх майновій базі комунальне некомерційне підприємство - Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 Голосіївського району м. Києва. Дата реєстрації 22.10.2013 року; 31.10.2013 року звільнена із займаної посади по переведенню до КНП «КДЦ» Голосіївського району м. Києва на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України; 01.11.2013 року зарахована на посаду лікаря педіатра дошкільно-шкільного відділення по переведенню з КНП ЦПМСД №2 Голосіївського району м. Києва; 16.03.2015 року звільнена з займної посади за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. (а.с.5-9).

Звертаючись до суду з позовом, позивачка послалась на те, що нею не було використано право на додаткову відпустку за період роботи з 2009 року по 2013 рік та не виплачено компенсацію за невикористану додаткову відпустку в зазначений період на час її звільнення. Також стверджувала, що їй не було виплачено компенсацію за невкористану додаткову відпустку за період роботи в Консультативно-діагностичному центрі в 2014 році. Просила стягнути з відповідача КНП «Консультативно-діагностичний центр» Голосіївського району м. Києва грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку врозмірі 7 019 гривень.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача стверджував, що КНП «Консультативно-діагностичний центр» Голосіївського району м. Києва не отримувало від КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Голосіївського району м. Києва коштів на заробітну плату для здійснення розрахунків з працівниками, що перейшли з ліквідованої утанови ЦРДП Голосіївського району, доказів щодо виплати позивачці компенсації за невикористану додаткову відпустку за період роботи 2014 року суду не надало.

Приймаючи до уваги, що відповідно до правил ст. 83 КЗпП України грошова компенсація за невикористану додаткову відпустку мала б бути виплачена на момент звільнення працівника, відповідно у відповідача КНП «Консультативно-діагностичний центр» Голосіївського району м. Києва не має обов»язку сплачувати позивачці компенсацію за невикористану додаткову відпустку за період роботи з 2009 року по 2013 рік включно за час її роботи в Центральній районній дитячій поліклініці Голосіївського району м. Києва.

У той же час, невиплачена відповідачем компенсація за невикористану позивачкою додаткову відпустку за 2014 рік, коли остання перебувала у трудових правовідносинах із КНП «Консультативно-діагностичний центр» Голосіївського району у зазначеному останньою розмірі 1 403, 80 грн. підлягає стягненню судом з відповідача на користь позивачки.

Що ж стосується позовних вимог ОСОБА_1 у частині відшкодування відповідачем завданої їй моральної шкоди, то вони не підлягають задоволенню судом з тих підстав, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені судом частково, а саме тільки в частині невиплаченої їй компенсації за невикористану відпустку за період роботи в 2014 році, з зявою до суду про стягнення зазначеної компенсації у примусовому порядку звернулася тільки 18.09.2017 року, доказів на підтвердження моральних страждань та розміру гршової компенсації суду не надала.

Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи судом від яких позивачка була звільнена при зверненні до суду з позовом підлягають стягненню на користь держави з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про відпустки», ст.ст. 76,83,237-1 КЗпП України, ст.ст. 4,10, 12,13, 81,141, 258, 263, 265, 273, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Голосіївського району м. Києва про стягнення компенсації за невикористану додаткову відпустку задовольнити частково.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Голосіївського району м. Києва (03039, м. Київ, пр. 40-річчя Жовтня , 59А, ) на користь ОСОБА_1 (індивідуальний ідентифікаційний номер -НОМЕР_1) компенсацію за невикористану додаткову відпустку у розмірі 1 403 (одна тисяча чотириста три) гривні 80 копійок.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Голосіївського району м. Києва (03039, м. Київ, пр. 40-річчя Жовтня , 59А, ) на користь держави судовий збір у розмірі 1 544 (одна тисяча п»ятсот сорок чотири) грн. 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Суддя К.Г. Плахотнюк