Справа № 580/1116/18
Номер провадження 2/580/444/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 серпня 2018 року Лебединський районний суд Сумської області
в складі: головуючого - судді Стеценка В. А.,
за участю секретаря - Радковської О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Максус Лізинг» про визнання договору фінансового лізингу недійним та стягнення коштів;
Цього ж дня позивачем було сплачено авансовий внесок в сумі 20 000 грн. 00 коп., а відповідач зобов?язався передати ОСОБА_1 автомобіль протягом наступних трьох днів. На обумовлену раніше дату автомобіль позивачу переданий не був, а в подальшому відповідач взагалі перестав відповідати на телефонні дзвінки.
На думку позивача договір фінансового лізингу між ними укладено з порушенням норм чинного законодавства, а тому він звернувся до суду та просив визнати даний договір недійсним та стягнути з відповідача на його користь сплачений ним авансовий платіж в сумі 20 000 грн. 00 коп.
Позивач в судове засідання не з'явився, в наданій суду заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.
Представник відповідача у судове засідання теж не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв?язку неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З паспорта, картки (а.с. 8-12), досліджених в судовому засіданні вбачається, що позивачем є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець АДРЕСА_1, і/н НОМЕР_1.
З заяви (а.с. 21), дослідженої в судовому засіданні, вбачається, що 26.03.2018 року позивач звернувся до відповідача з пропозицією надати йому транспортний засіб марки ВАЗ 2110 оціночною вартістю 86 000 грн. 00 коп. в строк до 31.03.2018 року. Авансовий внесок складає 20 000 грн. 00 коп., решту коштів зобов?язується сплачувати шляхом щомісячного платежу до 25 числа кожного місяця.
З розрахунку, квитанції (а.с. 22-23), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 26.03.2018 року позивачем був сплачений авансовий платіж в сумі 20 000 грн. 00 коп.
Цього ж дня позивачем було сплачено авансовий внесок в сумі 20 000 грн. 00 коп., а відповідач зобов?язався передати ОСОБА_1 автомобіль протягом наступних трьох днів. На обумовлену раніше дату автомобіль позивачу переданий не був, а в подальшому відповідач взагалі перестав відповідати на телефонні дзвінки.
В укладеному сторонами договорі фінансового лізингу опис предмету договору відсутній взагалі.
Вказані обставини були встановлені з матеріалів справи і не були оспорені в судовому засіданні.
Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Відповідно до ч. 1 ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.
Відповідно до ст. 628 ЦК України договір фінансового лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу.
Згідно з ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 808 ЦК України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, монтажу, запуску в експлуатацію, тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодежувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії.
Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (пункт 11-1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»).
Суд враховує те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, але від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, заяви про розгляд справи за його відсутності чи про відкладення її розгляду. Крім цього, суд приймає до уваги те, що позивач не заперечує проти ухвалення рішення у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.
Суд бере до уваги, що згідно вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданні позивачем було доведено, щовідповідач не виконав своїх зобов'язань за договором фінансового лізингу, що даний договір укладено відповідно до вимог чинного законодавства а відповідачем не було доведено того, що його дії є правомірними, що оспорюваний договір виконано належним чином, чи що існують обставини, які виключають необхідність виконання договору.
Тому суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі - визнати даний договір недійсним та стягнути з відповідача на його користь сплачений ним авансовий платіж в сумі 20 000 грн. 00 коп.
Також суд вважає необхідним на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір на користь держави.
На підставі вище наведеного, керуючись ст.ст. 2-5, 76-80, 141, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 215, 220, 227, 799, 806, 808 ЦК України, ст. 18 ЗУ "Про захист прав споживачів", ст.ст. 4, 34 «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»;
Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Максус Лізинг» про визнання договору фінансового лізингу недійним та стягнення коштів задовільнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Стеценко В. А.