Провадження №2/359/501/2018
Справа №359/7262/17
РІШЕННЯ

Іменем України

10 грудня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на утримання спільного майна, відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення честі, гідності і ділової репутації, -

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав на те, що 04 лютого 2008 року померла його матір ОСОБА_3 Після її смерті відкрилась спадщина, яку у рівних частинах успадкували ОСОБА_1 та його брат ОСОБА_2 Таким чином, земельна ділянка з розташованим на ній житловим будинком та надвірними господарськими будівлями №14 по вул. М. Копач в с. Любарці Бориспільського району належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності з визначенням часток кожного із співвласника, що становить ? частину цього майна. Після смерті матері позивач за станом свого здоровя не мав можливості доглядати за будинком. У звязку з цим, ОСОБА_2 запевнив позивача, що буде доглядати та утримувати будинок у належному стані. Незважаючи на це, протягом 2008-2009 років ОСОБА_2 не приймав належних заходів по його утриманню, тому територія домоволодіння заросла бурянами, особливо земельна ділянка, будинок почав руйнуватись. Вказана обставина змусила позивача з лютого 2010 року приступити до належного обслуговування та експлуатації будинку, утримання прилеглої території. Разом з цим, з 01 лютого 2010 року ОСОБА_2 повністю самоусунувся від обслуговування та утримання житлового будинку, прибудинкової території та земельної ділянки, тому весь тягар як матеріальний та фізичний було покладено на позивача. Зокрема, ОСОБА_2 жодного разу не сплачував коштів на утримання будинку та на оплату комунальних послуг. Крім цього, позивач вказав на те, що близько сорока років він працював на керівних посадах в правоохоронних органах та органах юстиції м. Бориспіль та Київської області. ОСОБА_2 звинувачує позивача в хабарництві, організації крадіжок з його магазинів в с. Любарці. ОСОБА_2 постійно паплюжить працівників судової системи та прокуратури району та регіону. Всі ці дії ОСОБА_2 протягом останніх восьми років призвели до погіршення здоровя позивача та його дружини. Така поведінка ОСОБА_2 має наслідком те, що дружина позивача тяжко захворіла та 15 жовтня 2016 року померла. Особисто у позивача також захворіло серце та лікарі діагностували аневризму черевної аорти. ОСОБА_2 достовірно відомо про тяжкий стан здоровя та скрутне матеріальне становище позивача, незважаючи на це він продовжує вести наклепи на позивача та його сімю. За вказаних обставин ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 23879 гривень 88 копійок в рахунок відшкодування вартості матеріальних витрат, а також завдану йому моральну шкоду у розмірі 50000 гривень.

Представник відповідача ОСОБА_4 надав відзив на позов, яким просив відмовити у задоволенні предявленого позову у повному обсязі. В обґрунтування цього вказав, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31 березня 2016 року, яке набрало законної сили 07 червня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були розподілені в натурі житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельні ділянки, які розташовуються за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Любарці, вул. М. Копач, буд.14. Тому з 07 червня 2016 року сторони по справі являються власниками окремих обєктів нерухомого майна, відповідно на відповідача не може бути покладено зобовязання щодо участі у витратах на управління та збереження спільного майна згідно його частки у праві спільної часткової власності. Крім цього, з квитанцій, приєднаних до матеріалів цивільної справи не вбачається, що саме позивач сплачував комунальні послуги. Представник відповідача також зазначив, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_2 якимось чином принижував його честь та гідність та таким чином останній зазнав моральної шкоди, а також не надав доказів того, що його хвороби є наслідок дій чи бездіяльності ОСОБА_2

У судовому засіданні представник позивач та його представник ОСОБА_5 підтримали предявлений позов та наполягали на його задоволенні.

Відповідач та його представник ОСОБА_4 категорично заперечували проти задоволення предявленого позову та просили ухвалити судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків та дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами №14 по вул. М. Копач в с. Любарці Бориспільського району Київської області. Вказана обставина підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7).

У відповідності до вимог ч.1 ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

З копій квитанцій, приєднаних до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 витратив грошові кошти на оплату послуг з газопостачання у розмірі 12253 гривень 92 копійки, послуг з електропостачання у розмірі 401 гривень 84 копійок, а також послуг по проведенню робіт з поліпшення земельної ділянки у розмірі 35104 гривень. Загальна вартість витрачених ОСОБА_1 грошових коштів становить 47759 гривень 76 копійок (а.с.16-41).

У звязку з цим, на переконання позивача грошові кошти у розмірі 23879 гривень 88 копійок, тобто половину вартості витрачених ним грошових коштів на утримання житлового будинку та оплату за житлово-комунальні послуги, має відшкодувати ОСОБА_2

Разом з цим, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31 березня 2016 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 07 червня 2016 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, про поділ земельних ділянок, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, був задоволений частково. Здійснено поділ житлового будинку, надвірних будівель та споруд по вул. М. Копач, 14 в с. Любарці Бориспільського району згідно з варіантом №1 висновку повторної судової будівельно-технічної експертизи №1454 від 04 листопада 2015 року, а саме: виділено у власність ОСОБА_1 житлову кімнату 1-2 площею 10,20 кв.м., веранду 1-3 площею 4,80 кв.м., веранду 1-4 площею 9,40 кв.м., кухню 1-5 площею 7,60 кв.м., веранду 1-6 площею 5,40 кв.м., санвузол 1-7 площею 1,60 кв.м., санвузол 1-8 площею 3,10 кв.м., кладову 1-ІІ площею 2,10 кв.м., що становлять 55/100 часток в житловому будинку по вул. М. Копач, 14 в с. Любарці Бориспільського району. Виділено у власність ОСОБА_1 ганок «а-3», сарай «Б», убиральню «Г», альтанку «Ж», хвіртку «N3», яму «З», ? свердловини «К», яму вигрібну «Л», що становлять 55/100 часток в надвірних будівлях та спорудах по вул. М. Копач, 14 в с. Любарці Бориспільського району.

Виділено у власність ОСОБА_2 веранду 1-І площею 6,80 кв.м., коридор 1-1 площею 3,90 кв.м., житлову кімнату 1-9 площею 17,60 кв.м., житлову кімнату 1-10 площею 10,90 кв.м., житлову кімнату 1-11 площею 16,40 кв.м., що становлять 45/100 часток в житловому будинку по вул. М. Копач, 14 в с. Любарці Бориспільського району. Виділено у власність ОСОБА_2 ганок «а-2», погріб з шийкою «Д», ворота «N4», хвіртку «N5», огорожу «N2», гараж «В», іншу ? свердловини «К», що становлять 45/100 часток в надвірних будівлях та спорудах по вул. М. Копач, 14 в с. Любарці Бориспільського району (а.с.12-15).

За змістом ч.1 та ч.2 ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

З огляду на це, суд погоджується з доводами представника відповідача ОСОБА_4 з приводу того, що починаючи з 07 червня 2016 року, тобто з дати набрання законної сили рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31 березня 2016 року, право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок №14 по вул. М. Копач в с. Любарці Бориспільського району припинилось. Тобто, сторони про справі являються власниками окремих обєктів нерухомого майна.

Таким чином, з цього часу обовязок сторін щодо спільного утримання нерухомого майна, належного на праві спільної часткової власності, припинився.

Разом з цим, до 07 червня 2016 року ОСОБА_2 зобовязаний був брати участь у витратах, повязаних з управлінням та утриманням спільного майна. ОСОБА_1 самостійно оплачував вартість послуг з газопостачання та електропостачання за період з 2010 по 2016 роки. Таким чином він витратив грошові кошти у розмірі 12655 гривень 76 копійок.

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 приймав участь в оплаті послуг з газопостачання та постачання електричної енергії. Тому суд приходить до висновку, що з ОСОБА_2 на користь позивача належить стягнути грошові кошти у розмірі 6327 гривень 88 копійок (12655,76 / 2).

До зазначеного висновку суд також приходить виходячи з необґрунтованості твердження відповідача з приводу того, що матеріали цивільної справи не містять доказів, що саме ОСОБА_1 сплачував комунальні послуги, адже в більшості квитанцій вказано, що особовий рахунок оформлено на ОСОБА_3

Так, вказане твердження спростовується наступними письмовими доказами, зокрема копією типового договору про надання населенню послуг з газопостачання від 09 лютого 2015 року, укладеного між Бориспільською дільницею Броварської ФЕГГ ПАТ «Київоблгаз» та ОСОБА_1 (а.с.110-112), копією заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) (а.с.113).

Крім цього, з копій актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) та копій квитанцій до прибуткового касового ордера (а.с.37-41) вбачається, що ОСОБА_1 витратив грошові кошти у загальному розмірі 35104 гривень за оплату послуг екскаватора САТ-312.

За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до вимог ч.1 та ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Згідно положення ч.1 та ч.4 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

З огляду на це, судом критично оцінюються зазначені акти здачі-прийняття робіт та квитанції до прибуткового касового ордера в якості належних доказів на підтвердження витрат, понесених позивачем за проведення послуг саме з поліпшення земельної ділянки, яка розташовується по вул. М. Копач, 14 в с. Любарці Бориспільського району, та належала на праві спільної часткової власності позивачу та ОСОБА_2

Тому суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 вартості сплачених позивачем послуг з поліпшення земельної ділянки у розмірі 17552 гривень (35104 / 2), належить відмовити.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що він працює водієм та привозив будівельні матеріали позивачу. В той час приїхав ОСОБА_2 та почав звинувачувати позивача в тому, що він посадив сина та обікрав магазин. Вказані події відбувались приблизно в травні 2017 року в с. Любарці. Свідком даної події також був син ОСОБА_7. В подальшому конфлікт переріс у сварку з приводу будинку.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що знайомий з ОСОБА_1 по роботі. В кінці 2017 року свідок разом з ОСОБА_6 придбав будівельні матеріали. Під час того як свідок розвантажував будівельні матеріали приїхав ОСОБА_2 та почав обзивати позивача. ОСОБА_2 звинувачував позивача, що той організував крадіжку з магазину, що брав хабарі. Дана лайка тривала приблизно півгодини.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що зі слів чоловіка ОСОБА_2 їй відомо, що він приїхав до будинку №14 по вул. М. Копач в с. Любарці Бориспільського району та побачив обрізану газову трубу. У звязку з цим, ОСОБА_2 почав сваритись на позивача, що той вчинив неправомірні дії. Матір сторін померла у 2008 році. Тому в період з 2008 по 2010 роки ОСОБА_2 самостійно сплачував комунальні послуги. ОСОБА_4 у звязку з цим ОСОБА_2 сказав позивачу, що тепер той самостійно буде оплачувати комунальні послуги.

В свою чергу, позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 50000 гривень позивач обґрунтовує наступними доводами. Протягом останніх років ОСОБА_2 постійно звинувачує позивача в хабарництві, організації крадіжок з його магазинів в с. Любарці, в організації притягнення до кримінальної відповідальності його сина ОСОБА_10. Вказані дії призвели до погіршення стану здоровя позивача, а також до погіршення здоровя його дружини Надії, яка тяжко захворіла у 2016 році та померла 15 жовтня 2016 року. Крім цього, у позивача було діагностовано тяжку хворобу серця та аневризму черевної аорти. Враховуючи те, що ОСОБА_2 достовірно відомо про тяжкий стан здоровя позивача та скрутне матеріальне становище, останній продовжує вести наклепи особисто на позивача та його сімю. Вказані дії ОСОБА_2 призвели до виникнення у позивача тривалих моральних та психологічних страждань, а також принижують його честь, гідність та репутацію.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За правилом п.1 та п.4 ч.2 та ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також у приниженні честі та гідності фізичної особи, її ділової репутації. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.4 та п.5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи викладені положення ЦК України та розяснення Верховного Суду України з цього приводу, суд прийшов до висновку, що позивачем не обґрунтовано належним чином розмір завданих йому моральних страждань, не встановлено причинно-наслідкового звязку між діями відповідача та моральною шкодою, якої зазнав позивач, а також не встановлено вини відповідача у заподіянні немайнової шкоди ОСОБА_1

З копій виписок з медичної карти ОСОБА_1 вбачається, що, дійсно, йому було встановлено діагноз аневризма черевного відділу аорти, атеросклеротичний післяінфарктний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІ ступеня, хронічна виразкова хвороба шлунку (а.с.42,43).

Проте, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що зазначені хвороби позивача є наслідком будь-якої протиправної дії чи бездіяльності ОСОБА_2

Судом критично оцінюються також показання свідків, допитаних у судовому засіданні, в якості належного та допустимого доказу того, що ОСОБА_2 звинувачував позивача у вчиненні протиправних дій, що, в свою чергу, призвело до приниження честі, гідності та репутації останнього.

Оскільки будь-яких слів, погроз чи фактів, які могли негативно вплинути на честь, гідність та репутацію позивача, а також заподіяти йому моральні страждання, зазначено не було.

Тому у задоволенні даної позовної вимоги суд вважає за необхідне відмовити.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З квитанцій від 18 вересня 2017 року (а.с.1,2) вбачається, що при предявленні позову до суду ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 640 гривень за позовну вимогу майнового характеру, а також 1600 гривень за позовну вимогу не майнового характеру. Предявлений ним позов задоволений частково лише в частині вимоги майнового характеру, а саме на 26,50% (6327,88 / 23879,88 ? 100%). З огляду на це, з ОСОБА_2 на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 169 гривень 60 копійок (640 / 100% ? 26,50%).

На підставі викладеного та керуючись п.1 та п.4 ч.2 та ч.3 ст.23, ч.1 ст.360, ч.1 та ч.2 ст.367, ч.1 ст.1167 ЦК України, ч.1 та ч.4 ст.77, ч.1 та ч.6 ст.81, ч.1 та ч.2 ст.89, ч.1 ст.141, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (08300, Київська область, м. Бориспіль, вул. Сєрова, 25 А, І.н. НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 вартість послуг з газопостачання та електропостачання до будинку №14 по вул. Марії Копач в с. Любарці Бориспільського району Київської області в розмірі 6327 грн. 88 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (08300, Київська область, м. Бориспіль, вул. Сєрова, 25 А, І.н. НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 169 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20 грудня 2018 року.

Суддя: В.В. Журавський