ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 642/3675/17

провадження № 22-ц/818/1180/18

21 грудня 2018 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого Сащенко І.С.

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря Литвин О.Б.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

выдповыдач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Ленінського районного суду міста Харкова від 03 жовтня 2017 року (суддя Проценко Л.Г.)

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та поділ спільного сумісного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

встановив:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та поділ спільного сумісного майна подружжя.

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя. Разом із зустрічним позовом ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на новостворене майно - обєкт незавершеного будівництва за адресою: м. Харків, вул.Звільнення,10.

В обґрунтування заяви зазначала, що станом на час розгляду справи існує реальна загроза відчуження ОСОБА_2 майна на користь будь-якої іншої особи, що може значно утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Харкова від 03 жовтня 2017 року частково задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, накладено заборону на відчуження обєкту незавершеного будівництва за адресою: м. Харків, вул. Звільнення, 10.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою заяву про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала мотивована порушенням судом першої інстанції норм процесуального права. Зазначає, що накладений арешт порушує її права щодо вільного володіння належним майном.

19.11.2018 року ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу в якому остання зазначає, що будинок житловою площею 100,5 кв.м. до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно не внесено.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі та відзиві до неї доводи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню зважаючи на наступне.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що накладення арешту на обєкт незавершеного будівництва є співмірним із заявленими позовними вимогами та існує можливість утруднення або унеможливлення виконання судового рішення у разі його відчуження.

Колегія суддів погоджується з даними висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами та не оспорюється сторонами, що ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя. Разом із зустрічним позовом ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, в якій просила в порядку забезпечення позову накласти арешт на новостворене майно - об'єкт незавершеного будівництва за адресою: м. Харків, вул. Звільнення, 10.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер майна 11869353, житловий будинок площею 49,2 кв.м. з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Звільнення, 10 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 (а.с.123).

З правового аналізу ст. 149 ЦПК України вбачається, що підставою застосування заходів забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача може бути передане у власність інший особі на момент виконання рішення суду, що утруднить виконання рішення суду про задоволення позову або зробить неможливим його виконання.

Відповідний вид забезпечення позову повинен стосуватися предмета спору.

Зі змісту позовної заяви та зустрічної позовної заяви вбачається, що між сторонами дійсно виник спір майнового характеру та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги, що майно, на яке ухвалою суду накладений арешт фактично належить іншій особі судовою колегією не приймаються, оскільки саме обсяг майна та його належність є предметом доказування у цій справі, для чого судом призначені відповідні експертизи.

Крім того, вжиті заходи забезпечення позову у вигляді накладення заборони на відчуження майна не припиняють права власності на нього, а лише обмежують власника цього майна в частині права відчуження та є гарантією реальності виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена відповідно до вимог процесуального законодавства і законних підстав для її скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду міста Харкова від 03 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2018 року.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

ОСОБА_4