ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року

м. Харків

Справа № 610/2069/18

Провадження № 22-ц/818/1512/18

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Овсяннікової А.І.,

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

при секретарі Дашковській Н.К.

учасники справи:

позивач:

ОСОБА_1,

Представник ОСОБА_2

відповідач:

ОСОБА_3,

представники ОСОБА_4, ОСОБА_5,

третя особа:

Держава України в особі Державної служби України з надзвичайних ситуацій,

представник ОСОБА_6,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу № 610/2069/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Держава України в особі Державної служби України з надзвичайних ситуацій про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за апеляційними скаргами Державної служби України з надзвичайних ситуацій та ОСОБА_1 на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2018 року, ухвалене суддею Тімоновою В.М., -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Держава України в особі Державної служби України з надзвичайних ситуацій про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обгрунтування позову зазначає, що він є наймачем службової квартири № 203 у житловому будинку № 2-А по вул. Центральній (колишня назва - вул. Куйбишева) у м. Балаклія Харківської області. Квартира перебуває у власності Держави Україна в особі Державної служби України з надзвичайних ситуацій. У цій квартирі зареєстровані він та відповідач ОСОБА_3, з якою він перебував у шлюбі, що був розірваний у 2017 році. ОСОБА_3 добровільно виселилася із вказаної квартири у 2012 році, витрат з утримання квартири та оплати житлово-комунальних послуг не здійснює. Реєстрація відповідача у зазначеній квартирі перешкоджає йому належним чином оформити субсидію по оплаті житлово-комунальних послуг, що негативно впливає на його бюджет, порушує його житлові права. Крім того він одружений. Для реєстрації у квартирі його дружини та дитини необхідна згода усіх зареєстрованих у квартирі повнолітніх осіб, у тому числі і ОСОБА_3

Просить визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою №203 у будинку №2-А по вулиці Центральна (колишня назва вул. Куйбишева) в місті Балаклія Харківської області.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представники ОСОБА_4, ОСОБА_5 проти позову заперечували, зазначили, що відповідачка вимушена була піти з квартири; зверталася до поліції з приводу вселення.

Представник третьої особи Держави Україна в особі Державної служби України з надзвичайних ситуацій просила задовольнити позов, зазначивши, що квартира є службовою.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що відповідач не проживає у спірній квартирі з поважних причин, а тому підстав для визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням відсутні.

В апеляційних скаргах Державна служба України з надзвичайних ситуацій та ОСОБА_1 просять рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що відповідач не надавала жодних заяв про продовження строку збереження за нею жилого приміщення. З моменту її добровільного виїзду з квартири минуло пять років. Відповідачка не надала жодного доказу, що виїхала зі спірної квартири не добровільно, як і не надала доказів того, що він перешкоджав їй у проживанні в квартирі та з цього приводу вона зверталася до правоохоронних органів.

Відповідачка тривалий час проживає за іншою адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується її заявою до ДІМ Балаклійського РВ ГУМВС України у Харківській області від 12 вересня 2013 року

Апеляційна скарга Державної служби України з надзвичайних ситуацій мотивована тим, що судом не взято до уваги їх заяву з приводу залучення до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій України у Харківській області.

В рішенні відсутні посилання на докази, які б підтверджували факт перешкоджання відповідачці проживати у спірній квартирі.

Відповідачка більше не є членом сімї наймача, не повязана з ним спільним побутом, вони не мають спільних прав та обовязків; вона не перебуває у трудових відносинах ані з Головним управлінням ані із ДСНС; у них працює тільки позивач.

Відзивів на апеляційні скарги не подано.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг вважає, що скарги підлягають задоволенню.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що власником квартири № 203 у житловому будинку № 2-А по вул. Центральній (колишня назва - вул. Куйбишева) у м. Балаклія Харківської області є Держава Україна в особі Державної служби України з надзвичайних ситуацій, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.06.2018 року № 127707442.

Рішенням виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області від 07 листопада 2006 року № 542 «Про включення жилих приміщень до числа службових ГУ МНС України в Харківській області» вказану квартиру включено до числа службових жилих приміщень ГУ МНС України в Харківській області.

Рішенням виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області від 07 листопада 2006 року № 543 «Про затвердження рішення побутово-житлової комісії ГУ МНС України в Харківській області про надання службового житла співробітникам» затверджено рішення комісії від 26 жовтня 2006 року про надання службових жилих приміщень співробітникам у м. Балаклія по вул. Куйбишева, 2-А, - ОСОБА_1 - трикімнатної квартири № 203 у житловому будинку №2-А по вулиці Центральній (колишня назва вул. Куйбишева), на склад сімї 3 особи; на службове приміщення видано ордер.

20 листопада 2006 року між Головним управління ДНС України у Харківській області та ОСОБА_1 укладено договір найму службового житлового приміщення для тимчасового проживання на період отримання постійного житла на час проходження служби позивачем. ОСОБА_1 по теперішній час проходить службу цивільного захисту в підрозділах управління та є наймачем квартири.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 проживає та зареєстрований за вказаною адресою.

Також, за вказаною адресою з 24 грудня 2006 року зареєстрована ОСОБА_3 та син сторін, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Статтею 64 Житлового кодексу України передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжений наймодавцем, а в разі спору судом.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно розяснень, які містяться в п.п.10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування

судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім'ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо).

На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Сторони з 16 вересня 2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 20 березня 2017 року шлюб між ними розірвано. ОСОБА_3 в 2012 році виселилась із вказаної квартири та з цього часу в ній не проживає.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із акту обстеження матеріально побутових умов від 11 липня 2018 року складеного депутатом Балаклійської міської ради Харківської області ОСОБА_7 у присутності свідків, які є сусідами: Зубаренко J1.C., ОСОБА_8, відповідач ОСОБА_3 не проживає у квартирі № 203 житлового будинку № 2-А по вул. Куйбишева у м. Балаклія Харківської області з 2012 року.

Факт не проживання відповідачки за місцем реєстрації також підтвердили допитані в суді першої інстанції свідки.

Як вбачається із рішення про розірвання шлюбу ОСОБА_3, як на підставу для розірвання шлюбу посилалася на те, що вони з ОСОБА_1 проживають окремо та спільне господарство не ведуть, фактично сімейні відносини припинені з 2012 року.

Факт не проживання за місцем реєстрації не заперечується самою відповідачкою.

У своєму відзиві на позовну заяву вона зазначає, що не проживає за вказаною адресою з листопада 2012 року.

Посилання ОСОБА_3, що позивач перешкоджав їй у користуванні квартирою і з цього приводу вона зверталась із заявою до органів поліції, колегією суддів не приймаються.

Як вбачається із відповіді РВ ГУМВС України в Харківській області за 2013 рік за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 проведено перевірку, під час якої встановлено, що в листопаді 2012 року за сімейними обставинами вона переїхала від свого чоловіка ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_2 та по теперішній час там мешкає.

При цьому, ОСОБА_3 пояснила, що у 2012 році вона вимушена була піти з квартири, звернулася до поліції. Після звернення ОСОБА_1 передав її ключі від квартири, вона вселилась, однак через деякий час знову вимушена була піти з квартири.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 з листопада 2012 року по теперішній час у квартирі не проживає. З заявою про продовження строку збереження за нею житлового приміщення не зверталася.

Як пояснив в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1, відповідач не мешкає в квартирі з 2012 року. Вона зверталася до поліції у 2012 році, потім вселилася в квартиру і він видав їй ключі від квартири, однак, через декілька днів вона знову виселилась.

Наразі він у 2017 році одружився, є дитина. При цьому він спілкується з їх з відповідачкою сином; він не заперечує аби син залишався проживати в квартирі. З питанням про визнання сина таким, що втратив право на житло він не звертається.

ОСОБА_3 підтвердила, що також перебуває у зареєстрованому шлюбі; має дитину від шлюбу і зараз перебуває у декретній відпустці.

Обговоривши представлені докази колегія вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідач з 2012-2013р.р не проживає в квартирі; жодних дій по вселенню протягом 5 років не вчиняла; вселитись не намагалася, позов нею про вселення не предявлявся; одружена, має іншу сімю; що свідчить про втрату нею інтересу до цього житла.

Кожна із сторін має іншу сімю, дітей; квартира є службовою.

Посилання ОСОБА_3, що вона не предявляла позовів про вселення, оскільки бажала зберегти сімю безпідставне. З позовом про розірвання шлюбу звернулася саме ОСОБА_3, зазначивши, що вони не мешкають разом з 2012 року.

Не приймаються судовою колегією і її пояснення, що ОСОБА_1 принижував її, бив, погрожував.

Жодного доказу з цього приводу нею надано не було.

З урахування викладеного суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Згідно п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне зясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

Частинам 1, 2, 13 ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову на відповідача. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Державної служби України з надзвичайних ситуацій та ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Держава України в особі Державної служби України з надзвичайних ситуацій про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою №203 у будинку №2-А по вулиці Центральна (колишня назва вулиця Куйбишева) в місті Балаклія Харківської області.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_3, ідентифікаційний код №) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_3, ідентифікаційний код №) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1057,20грн. (одна тисяча пятдесят сім гривень 20коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_3, ідентифікаційний код №) на користь Державної служби України з надзвичайних ситуацій (місце знаходження: вул. Гончара Олеся, буд.№55-А, м. Київ, ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1057,20грн. (одна тисяча пятдесят сім гривень 20 коп.).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 26 грудня 2018 року.

Головуючий Овсяннікова А.І.

Судді Коваленко І.П.

ОСОБА_9