КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 759/4174/17

номер провадження: 22-ц/824/3860/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Савченка С.І., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Рубан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 серпня 2018 року у складі судді Величко Т.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності людини та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності людини та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що відповідач ОСОБА_2 на своїй сторінці у соціальній мережі Фейсбук розмістив у принизливій та образливій формі тексти, в яких обізвав його, ОСОБА_1, «мудаком», «моральним інвалідом», «господарем злиднів». Вказував, що поширена відповідачем вказана інформація про його психічне здоров'я є неправдивою, яка розповсюджена на велику кількість користувачів мережі «Інтернет», чим принижено його честь та гідність. Такими діями відповідач порушив душевний спокій позивача та наніс йому серйозну моральну травму. Розмір заподіяної моральної шкоди позивач оцінив у 50 000 грн.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просив зобов'язати ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію через мережу «Інтернет» та стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 23 серпня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію через мережу Інтернет у спосіб її поширення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в цій частині та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув увагу на погіршення здоров'я позивача внаслідок пережитого стресу та сорому перед рідними і друзями, внаслідок поширення відповідачем неправдивої та образливої інформації. Вказував, що у зв'язку з цим він змушений був проходити амбулаторне та стаціонарне лікування у військовому санаторію. Зазначав, що суд першої інстанції безпідставно відмовив йому у проведені судово-медичної експертизи для визначення ступеня ушкодження здоров'я та не сприяв йому в реалізації прав, передбачених ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що судом обґрунтовано відмовлено позивачу у задоволенні його позовних вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки ОСОБА_1 не довів заподіяння йому моральної шкоди внаслідок поширення щодо нього недостовірної інформації. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Доводів в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію через мережу Інтернет у спосіб її поширення, апеляційна скарга не містить, тому відповідно до положень ч.1 ст.376 ЦПК України законність ухваленого у цій частині рішення суду першої інстанції колегією суддів не перевіряється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що позивач ОСОБА_1 не довів належними та допустимими доказами заподіяння йому моральної шкоди.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна, виходячи з такого.

Відповідно до положень ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що відповідач ОСОБА_2 у соціальній мережі Фейсбук розмістив у принизливий та образливій формі тексти, у яких обізвав ОСОБА_1 «мудаком», «моральним інвалідом», «господарем злиднів».

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 23 серпня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 про захист честі, гідності людини задоволено та зобов'язано ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію через мережу Інтернет у спосіб її поширення. При цьому суд першої інстанції дійшов висновку, що вказана вище інформація є недостовірною й такою що принижує честь та гідність ОСОБА_1 Рішення суду в цій частині відповідачем не оскаржене та набрало законної сили.

Тому обставини поширення ОСОБА_2 недостовірної інформації стосовно ОСОБА_1, яка принижує честь та гідність останнього, не підлягають доказуванню відповідно до положень ст.82 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з п.4 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Отже, враховуючи наведені вимоги закону та встановлені обставини справи, які свідчать про те, що внаслідок поширення відповідачем ОСОБА_2 недостовірної інформації порушено немайнові права позивача, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1моральної шкоди.

Вирішуючи спір в цій частину, суд першої інстанції наведеного вище не врахував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди не ґрунтується на матеріалах справи, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1. про стягнення з ОСОБА_2 на його користь моральної шкоди, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, колегія суддів враховує характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач у зв'язку з приниженням його честі та гідності, внаслідок поширення відповідачем ОСОБА_2 стосовно нього недостовірної інформації, й виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення справи, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 серпня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.

У решті позовних вимог про стягнення моральної шкоди відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: