П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 року м. Київ

Справа № 757/31770/18-ц

Провадження: № 22-ц/824/2825/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

секретар Глухенька М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест» на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 6 липня 2018 року, постановлену під головуванням судді Кирилюк І.В., у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ресурс Трейд Енерджі», ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Професіонал», про визнання результатів торгів недійсними та визнання недійсним договору,

в с т а н о в и в :

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «ФК «Інвент», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ТОВ «Ресурс Трейд Енерджі», ОСОБА_2, ТОВ «Професіонал», в якому просила визнати недійсним результати електронних торгів з продажу прав вимоги за кредитним договором №153/К-08 від 07 березня 2008 року, укладеним між Приватною торгово-виробничою фірмою «Деснянська» та ТзОВ «Укрпромбанк», згідно протоколу електронних торгів № UA-EA-2018-05-15-000034-b від 24 травня 2018 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав № 643/К від 22 червня 2018 року, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвент», та стягнути з відповідачів на її користь понесені судові витрати.

Одночасно з поданням позовної заяви ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просила заборонити ТОВ «Фінансова компанія «Інвент» відчужувати в будь-який спосіб придбані по договору купівлі-продажу майнових прав № 643/К від 22.06.2018 року права вимоги третім особам, а також вчиняти будь-які дії, спрямовані на звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до Іпотечного договору № 153/Zkin-08 dsl від 07.03.2008 року.

Свої вимоги мотивує тим, що невжиття заходів забезпечення позову, виходячи із предмету позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки у позивача наявні підстави вважати, що в ході розгляду справи відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Інвент» може вчинити дії щодо відчуження прав вимоги за кредитним договором або задоволення права вимоги за рахунок предмета іпотеки.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 6 липня 2018 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Заборонено ТОВ «ФК «Інвент» відчужувати в будь-який спосіб придбані за договором купівлі-продажу майнових прав №643/К від 22 червня 2018 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Інвент», права вимоги третім особам, а також вчиняти будь-які дії, спрямовані на звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до Іпотечного договору № 153/Zkin-08 dsl 7 березня 2008 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2, ОСОБА_1

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «ФК «Інвент» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів необхідності забезпечення позову, ОСОБА_1 не була стороною кредитного договору № 153/К-08 від 07.03.2008, не брала участі в публічних торгах та не була стороною оскаржуваного договору, а відтак результат публічних торгів не міг вплинути на права чи обов'язки позивача.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 24 жовтня 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Фінансова компанія «Інвент» на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 6 липня 2018 року.

Учасники справи відзив на апеляційну скаргу у встановленому законом порядку не подавали.

У судовому засіданні ОСОБА_4 в інтересах ТОВ «ФК «Інвент» просив апеляційну скаргу задовольнити з підстав, наведених в ній, ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила.

Розгляд справи, призначений на 21 листопада 2018 року відкладався, зокрема, у зв'язку з неявкою позивача, для повторного її повідомлення.

Судом апеляційної інстанції здійснювались всі необхідні заходи для повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи, надсилалась кореспонденція за адресою, наявною в матеріалах справи (а. с. 101, 103, 105, 116, 121), однак судові повістки-повідомлення повернуті на адресу суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

За весь час перебування справи в провадженні суду ОСОБА_1 не цікавилася рухом справи, не знайомилася з матеріалами справи та в порушення вимог чинного законодавства позивачем не було повідомлено суд про зміну місця проживання.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 № 3236/03, § 41«Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

За таких підстав, суд вважав можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та інших учасників справи відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції, вивчивши письмові докази, враховуючи предмет позову, дійшов висновку про наявність для цього підстав.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що судом порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений ч. 1 ст. 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як убачається з матеріалів справи у липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «ФК «Інвент», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ТОВ «Ресурс Трейд Енерджі», ОСОБА_2, ТОВ «Професіонал», в якому просила визнати недійсним результати електронних торгів з продажу прав вимоги за кредитним договором №153/К-08 від 07 березня 2008 року, укладеним між Приватною торгово-виробничою фірмою «Деснянська» та ТзОВ «Укрпромбанк», згідно протоколу електронних торгів № UA-EA-2018-05-15-000034-b від 24 травня 2018 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав № 643/К від 22 червня 2018 року, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвент», та стягнути з відповідачів на її користь понесені судові витрати (а. с. 5-11).

Також ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, шляхом заборони ТОВ «ФК «Інвент» відчужувати в будь-який спосіб придбані по договору купівлі-продажу майнових прав № 643/К від 22.06.2018 року права вимоги третім особам, а також вчиняти будь-які дії, спрямовані на звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до іпотечного договору «153/Zkin-08 dsl від 07.03.2008 року.

В обґрунтування поданої заяви зазначила, що невжиття заходів забезпечення позову, виходячи із предмету позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки у позивача наявні підстави вважати, що в ході розгляду справи відповідач може вчинити дії щодо відчуження прав вимоги за кредитним договором.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9 вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

На підставі викладеного можливо зробити висновок про те, що заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору, наприклад, укладати договір, проводити платежі, передавати майно. При цьому не допускається заборона дій, вчинення яких не утруднює виконання рішення в майбутньому.

Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У даному випадку позивачем заявлено вимогу немайнового характеру, предметом якої є визнання недійсними результатів електронних торгів з продажу прав вимоги за кредитним договором та визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав.

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просить заборонити ТОВ «Фінансова компанія «Інвент» відчужувати в будь-який спосіб придбані по договору купівлі-продажу майнових прав № 643/К від 22.06.2018 року права вимоги третім особам, а також вчиняти будь-які дії, спрямовані на звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до Іпотечного договору № 153/Zkin-08 dsl від 07.03.2008 року.

Разом з тим, обраний позивачем спосіб забезпечення позову не відповідає заявленим позовним вимогам. Позивачем у заяві про забезпечення позову не було наведено жодних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання у майбутньому ймовірного рішення суду у даній справі.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Подана позивачем заява про забезпечення позову не відповідає вищевказаним нормам права.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач не позбавлена можливості повторного звернення до суду із заявою про забезпечення позову, яка буде співмірною із заявленими позовними вимогами та відповідати нормам ЦПК України.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вбачається, що при встановленні відповідності виду забезпечення позову слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, законодавець зобов'язав суд при вирішенні питання щодо забезпечення позову з'ясовувати ряд обставин, в тому числі обставини, які б виключили можливість при вирішенні вказаного питання перешкоджати господарській діяльності юридичної особи, порушення прав третіх осіб, які не є сторонами справи.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Спосіб забезпечення позову визначений позивачем призведе до перешкод господарській діяльності ТОВ «ФК «Інвест» (порушення прав власності на майно).

На вищевикладене суд першої інстанції уваги не звернув, неповно встановив обставини, що мають значення для справи, не з'ясував причини, у зв'язку із якими необхідно вжити заходи забезпечення позову, не дослідив існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позову, співмірність поданої заяви заявленим позовним вимогам.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене та вимоги ч. 2 ст. 376 ЦПК України ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 6 липня 2018 року скасувати та постановити нову про відмову в забезпеченні позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 22 грудня 2018 року.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

А.А.Пікуль