05.11.2018 Єдиний унікальний номер 205/5183/18
Єдиний унікальний номер судової справи: 205/5183/2018
Номер провадження: 2/205/2639/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», про визначення ідеальної частки в спільній сумісній власності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», про визначення ідеальної частки в спільній сумісній власності.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконкомом міської ради народних депутатів від 16.06.2000 року їй, ОСОБА_1, ОСОБА_2 (далі Відповідач -1) та ОСОБА_3 (далі Відповідач -2), на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1. Позивач вказує, що вказана квартира була приватизована під час шлюбу її батьків, тобто відповідачів по даній справі, і її, як неповнолітньої дитини. Однак, останнім часом між відповідачами виникають сварки, у яких порушується питання про розірвання їх шлюбу та реалізації даної квартири в порядку поділу майна подружжя. Також, відповідачі її повідомили про те, що будь яких стосунків до спірної квартири вона не має, оскільки була приватизована квартира за часів коли вона була неповнолітньою, а тому будь яких грошових вкладень для її придбання не здійснювала. Позивач зазначає, що вказані твердження відповідачів грубо порушують її право власності, у звязку з чим вона змушена звернутися до суду та просити суд визначити розмір часток у квартирі усіх співвласників по 1/3 частині кожному.

Відповідачі у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк, відзиви на позовну заяву не подали.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі по мотивам, що викладені у позовній заяві. У судовому розгляді справи по суті позивач участі не приймала, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити в повному обсязі (а.с.79).

Відповідач-1 - ОСОБА_2 у підготовче судове засідання та у засідання з приводу розгляду справи по суті не з'явилася, про день та час проведення таких судових засідань повідомлялася належним чином, про причини неявки в судові засідання не повідомила, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду від такого учасника справи не надходило.

Відповідач -2 - ОСОБА_3 у підготовчому судовому засідання позовні вимоги визнав в повному обсязі. У судовому розгляді справи по суті відповідач-2 участі не приймав, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, просив позов задовольнити (а.с.80).

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 27.07.2018 року заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення ідеальної частки в спільній сумісній власності було повернуто заявнику, разом із всіма додатками.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконкомом міської ради народних депутатів від 16.06.2000 року на підставі розпорядження № 6/487-2000 від 16.06.2000, квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.22).

Судом також встановлено, що вказане нерухоме майно є предметом іпотеки відповідно до Договору № 0301/1007/88-391-Z-1, укладеного 12.10.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк») та ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Судом також встановлено, що у сторін виник спір стосовно розміру часток співвласників у вказаному нерухомому майні, а відтак він підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

В силу положень ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України, всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної сумісної власності.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

За правилами ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» в осіб, які приватизували житло (квартиру, кімнату, будинок, далі житло), виникає право спільної власності. Згідно з ч. 2 ст. 8 зазначеного Закону передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність.

Відповідно до ст. ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України.

За ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. У разі ж спільної сумісної власності, частки взагалі не визначаються (ч. 1 ст. 368 ЦК України), але при виділі частки з майна, що є у спільній сумісній власності, кимось із співвласників, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч. 2 ст. 370 ЦК України).

З аналізу норми ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

В даному випадку судом встановлено, що передача сторонам в порядку приватизації спірного майна у вигляді квартири АДРЕСА_2 була здійснена в спільну сумісну, а не часткову власність, про що вказано у свідоцтві про право власності на житло від 16.06.2000 року.

Доказів, на підтвердження між співвласниками домовленостей, щодо визначення часток учасниками справи суду не надано.

З урахуванням вищевказаних норм матеріального закону та встановлених судом обставин справи, суд вважає за можливе позовні вимоги в частині визначення частки ОСОБА_1 у спільній сумісній власності на квартиру задовольнити, встановивши, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: 49000, АДРЕСА_3, становить 1/3 частину кожного власника.

Суд також зазначає, що визначення часток власників у праві спільної сумісної власності не може змінювати чи припиняти будь-яких зобовязань сторін за договорами, предметом яких є обтяження такого нерухомого майна на користь кредиторів за грошовими зобовязаннями.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Також, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з вимогами ч.1 статті 142 ЦПК України, у разі укладання мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі викладеного, суд вважає, що 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету, а решту 50 відсотків - стягнути з відповідачів на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 317, 319, 358, 364, 365, 368, 369, 372 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 81, 82, 90, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_3, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» (місце знаходження: 04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 18 літ. Б), про визначення ідеальної частки в спільній сумісній власності задовольнити частково.

2. Встановити, що частка ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) у праві спільної сумісної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: 49000, АДРЕСА_3, становить 1/3 частину.

3. Встановити, що частка ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_3, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2), у праві спільної сумісної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: 49000, АДРЕСА_3, становить 1/3 частину.

4. Встановити, що частка ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2), у праві спільної сумісної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: 49000, АДРЕСА_3, становить 1/3 частину.

5. Зобов'язати Управління Державної казначейської служби України у Новокодацькому районі м. Дніпра повернути ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) із державного бюджету судовий збір у розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп., згідно квитанції № 249686419 від 25.07.2018 року.

6. Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) понесені та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 176 (сто сімдесят шість) грн. 20 коп.

7. Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_3, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) понесені та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 176 (сто сімдесят шість) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан