Справа № 627/1209/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2018 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - Вовк Л.В.

з участю секретаря - Казакової О.С.,

представника позивача- ОСОБА_3.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області в порядку загального провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області про визнання права власності на спадкове майно, -

у с т а н о в и в :

В грудні 2017 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Козіївської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка була власником земельної ділянки площею 3,0234 га , що розташована на території Козіївської сільської ради. За життя ОСОБА_2 склала заповіт ,яким заповідала позивачу вище вказану земельну ділянку. Позивач має намір оформити спадщину та успадкувати земельну ділянку , однак в нотаріальному порядку оформити спадщину неможливо, оскільки він пропустив строк для прийняття спадщини. Прохав визнати право власності в порядку спадкування на земельну ділянку.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов , просить задовольнити.

Відповідач до суду не з»явився , подав заяву слухати справу у його відсутність , прохав вирішити справу на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи , дійшов до наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець - ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Козіївка Краснокутського району Харківської області , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим виконавчим комітетом Козіївської сільської ради від 03.01.2017 р.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина ,яка складається з земельної ділянки.

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 3,0234 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , яка розташована на території Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області . Вказаний державний акт на право приватної власності на землю зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю громадян за №230.

Заповітом , посвідченим приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу від 12.01.2016 р. ОСОБА_2 заповідала вище вказану земельну ділянку ОСОБА_1

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину ) від 06.06.2018 р. вбачається , що у спадковому реєстрі будь-яка інформація про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 відсутня.

Як визначено ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон чи договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Отже, особа може скористатись не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який здатен захистити інтереси власника суб'єктивного права та припинити їх порушення на майбутнє або усунути загрозу його порушення.

Згідно до вимогст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірне, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтями 1217, 1258 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

У відповідності до положень частин першої та другоїстатті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. He допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Згідно зі ст.ст. 1297, 1298 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно положень пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно абзаців 1, 15, 16 п. 3.1 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається:

1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори;

2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК України, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК України.

Отже, вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини, а тому звернення ОСОБА_1 до суду з позовними вимогами про визнання за ним права власності на спадкове майно, без заявлення позовних вимог про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини, є передчасним.

Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно , у позовній заяві позивач вказав саме на те, що пропустив встановлений законом строк звернення до нотаріальної контори , однак ні позивачем , ні його представником не надано суду доказів , які б підтверджували звернення позивача до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про прийняття спадщини.

Крім того , позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно , на думку суду , є передчасні , що не позбавляє позивача звернутися до суду з заявою про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного суд вважає в позові ОСОБА_1 відмовити.

Керуючись ст. ст. 1220,1223,1296 ЦК України, ст. ст. 10,12,13,81,263-265,354 ЦПК України, суд,

ухвалив :

В позовних вимогах ОСОБА_1 до Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Вовк Л. В.