У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Астахової О.О.,

при секретарях Томіленко В.В., Якименко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за скаргою боржника ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, стягувач: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,-

в с т а н о в и в :

19 липня 2018 року до Дніпровського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 в якій просить поновити строк на звернення зі скаргою. Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М. щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 24.05.2018 року у виконавчому провадженні №56440224. Зобов'язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М. усунути порушення та поновити порушені права ОСОБА_1 Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М. від 24.05.2018 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 56440224.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25.12.2012 року, яке набрало законної сили 04.01.2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість в розмірі 91 221,91 грн.

18.12.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист на виконання означеного судового рішення.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва 12.08.2016 року у справі № 2604/24371/12 поновлено строк пред'явлення виконавчого документа до виконання. Таким чином, на думку заявника, судом поновлено строк пред'явлення виконавчого документа до виконання на один рік з огляду на п.2 ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження». Тобто, на думку заявника, до 05.01.2014 року.

Підставою відкриття виконавчого провадження та винесення оскаржуваної постанови приватного виконавця є виконавчий лист виданий 18.12.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва

Відповідно до постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 24.05.2018 року, документ на підставі якого видано виконавчий лист, вступив в законну силу (набрав чинності) 04.03.2013 року.

У виконавчому листі зазначено строк пред'явлення його до виконання 04.01.2014 року. Тобто, у річний строк з огляду вимог п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції 1999 року чинній на час видачі виконавчого листа).

Постановою приватного виконавця Щербакова І.М. від 24.05.2018 року накладено арешт на кошти на рахунках в банках які належать ОСОБА_1 під час виконавчого провадження №56440224 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості по кредитному договору в розмірі 91 221,91 гривень.

Оскільки ухвалу суду про поновлення строку пред'явлення виконавчого документа було постановлено до набуття чинності Законом України «Про виконавче провадження» у редакції від 02.06.2016 року, відповідно до ч. 1 ст. 12 якого, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, тому приватний виконавець мав повернути виконавчий документ стягувачу протягом трьох днів з дня його пред'явлення.

Оскаржуваною постановою заблоковано рахунок заявника у ПАТ КБ «Приватбанк» щодо заробітної плати, що позбавляє його засобів на існування.

Враховуючи те, що постанову про накладення арешту від 24.05.2018 року боржник отримав 29.06.2018 року, про що свідчить конверт відправника та розписка про отримання поштового відправлення, ОСОБА_1 також просить поновити йому строк на звернення із скаргою до суду.

17.10.2018 року від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова І.М. до суду надійшов відзив на скаргу, в якому він просить відмовити в задоволені скарги як безпідставної та не обґрунтованої (а.с. 17-18).

Мотивуючи свої заперечення приватний виконавець посилається на те, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження № 56440224, відкрите на підставі виконавчого листа №2604/24371/12 від 18.12.2015 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості в розмірі 91 221,91 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.08.2016 року поновлено пропущений ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» строк для пред'явлення зазначеного виконавчого документа до виконання.

05 жовтня 2016 року набрали чинності Закон України «Про виконавче провадження» та Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», відповідно до пункту І розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення».

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи пред'являються до примусового виконання протягом трьох років.

Отже, на момент звернення стягувача до приватного виконавця з заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 2604/24371/12 від 18.12.2015 року виданого Дніпровським районним судом м. Києва, строк пред'явлення до виконання даного виконавчого листа не було пропущено.

А тому, винесення постанови про арешт коштів боржника ОСОБА_1 від 24.05.2018 року під час відкриття виконавчого провадження № 56440224, здійснено приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербаковим І.М. відповідно до вимог законодавства та спрямоване на реальне, повне, своєчасне виконання рішення суду, яке на даний час боржником не виконується.

У судове засідання учасники справи не з'явились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, направили до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Зі змісту заяви представника стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Васюк І.О. убачається, що стягувач просить відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця у повному обсязі.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби і звернень учасників виконавчого провадження» неявка в судове засідання в зазначених справах заявника або заінтересованої особи, якім повідомлено про час та місце його проведення, не перешкоджає розгляду скарги.

За таких обставин, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність нез'явившихся осіб.

Суд, дослідивши матеріали справи, належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 448 ЦПК України).

Згідно із пунктом а) ч. 1 ст. 449 ЦПК України скарга може бути подана до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Як убачається із матеріалів справи, боржник 29.06.2018 року отримав оскаржувану постанову про накладення арешту, що підтверджується конвертом та повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення. (а.с. 5, 53).

Зі скаргою до суду ОСОБА_1 звернувся 19.07.2018 року. Заявник просить поновити йому строки на звернення з даною скаргою до суду.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Суду розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права. Розглядувана категорія разом із такими елементами як остаточність судового рішення та своєчасність виконання остаточних рішень є невід'ємними складовими права на суд, яке, у свою чергу, посідає одне з основних місць у системі фундаментальних цінностей будь-якого демократичного суспільства.

За положенням ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Забезпечуючи доступ до правосуддя, а також право кожного на справедливий розгляд справи в суді, закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод незалежним і безстороннім судом, зважаючи на практику Європейського Суду з прав людини, суд приходить до висновку про задоволення клопотання ОСОБА_1 на звернення з даною скаргою до суду та вважає за можливе поновити боржнику строк встановлений ст. 449 ЦПК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16.10.2018 року витребувано у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова І.М. належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження №56440224, відкритого на підставі виконавчого листа №2604/24371/12, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 18.12.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості в розмірі 91 221,91 грн. (а.с. 15).

На виконання вимог зазначеної ухвали суду, надійшли належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №56440224 (а.с. 24-110).

Судом встановлено, що 18.12.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №2604/24371/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 90318,72 грн. заборгованості по кредитному договору та 903,19 грн. сплаченого судового збору, а всього 91221,91 грн. (а.с. 26).

За положеннями ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції 1999 року із змінами і доповненнями діючій на момент видачі виконавчого листа), виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 серпня 2016 року задоволено заяву Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» за участю заінтересованої особи ОСОБА_1 про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання. Поновлено пропущений заявником строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання (а.с. 28).

05 жовтня 2016 року набрали чинності Закон України «Про виконавче провадження» та Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», відповідно до п.1 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення».

Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи пред'являються до примусового виконання протягом трьох років.

Відповідно до пункту 5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом, тобто протягом трьох років.

24.05.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Щербаковим І.М., на підставі заяви стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 18 травня 2018 року, відкрито виконавче провадження №56440224 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 18.12.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва по справі №2604/24371/12 (а.с. 25, 32).

24.05.2018 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, що містяться на рахунках ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця 100 344,10 грн. (а.с. 33).

Тобто, приватним виконавцем 24.05.2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого проваджені у строки встановлені Законом України «Про виконавче провадження» і твердження боржника про наявність законних підстав для повернення виконавчого документа у зв'язку із пропуском приватним виконавцем встановленого законом строку пред'явлення виконавчого документа до виконання є помилковим.

Відповідно до ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За положеннями ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема:

-накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

-накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, за результатами скарги учасника виконавчого провадження, поданої в порядку ст.447 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Будь-яких доказів, які вказували б на порушення приватним виконавцем чинного законодавства та прав заявника, як сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення суду, не встановлено.

З огляду на означене, суд приходить до висновку, що приватний виконавець діяв у спосіб визначений законом та вжив передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи щодо примусового виконання рішень. А тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 12-13, 259-261, 353, 355, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення із скаргою до суду.

Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Щербакова Ігоря Миколайовича, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, стягувач: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного, суду, шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.О. Астахова