Провадження № 2/760/3353/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді - Лазаренко В.В.

з участю секретаря - Каліщук М.В.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» /Код , 04071, м. Київ, вул. Межигірська, 22/ до ОСОБА_2 /ІПН НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1/, ОСОБА_3 /ІПН НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_1/, третя особа: Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного теріторіального управління юстиції у місті Києві /, адреса: м. Київ, проспект Повітрофлотський, 76 А/, про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В :

24.07.2017 року позивач ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» через представника ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та, на яку накладено арешти на підставі постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданих відділом державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 27.08.2014 у виконавчих провадженнях № 44501700 та № 44501658.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 12.09.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0.

В забезпечення належного виконання зобов'язання за вищевказаним кредитним договором, 12.09.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки № 93662, за умовами якого відповідачі передали в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту нерухоме майно, а саме квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

13.02.2012 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» було укладено договір факторингу № 2, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «УкрСиббанк» передало ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, про що було внесено запис до Державного реєстру іпотек.

Оскільки відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, то відповідач, керуючись положеннями Закону України «Про іпотеку», має намір скористатися правом задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Однак, 25.04.2017 позивачу при зверненні до нотаріуса стало відомо про існування арештів на квартиру, яка є предметом договору іпотеки, які були накладені постановами ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві.

Таким чином, позивач вважає, що існування вказаних арештів порушує його право як іпотекодержателя на переважне перед іншими кредиторами право задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, а тому просить позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримав позов та просив задовольнити з наведених у ньому підстав.

Відповідачі та третя особа в судове засідання не з'явилися, про місце та час судового засідання повідомлялися, у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, а тому суд без виходу до нарадчої кімнати ухвалив розглядати справу у їх відсутності, проти чого не заперечував представник позивача.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи і оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.09.2008 між відповідачем ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, у якості забезпечення виконання зобов'язань за даним договором про надання споживчого кредиту 12.09.2008 між ОСОБА_3, ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений договір іпотеки № 93662, за умовами якого ОСОБА_3 та ОСОБА_2 передали в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1.

13.02.2012 ПАТ «УкрСиббанк», яке є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», та ТОВ «Кей-Колект» уклали договір факторингу №2, за яким ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект» свої права вимоги за зобов'язаннями, в тому числі і за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 12.09.2008.

13.02.2012 ПАТ «УкрСиббанк», яке є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», та ТОВ «Кей-Колект» уклали договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, за яким ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект» свої права вимоги за зобов'язаннями, в тому числі і за договором іпотеки, який був укладений у якості забезпечення зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 12.09.2008.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 85803124 слідує, що станом на 25.04.2017 за квартирою АДРЕСА_1, значиться арешт згідно постанов державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.08.2014 у виконавчих провадженнях № 44501700 та № 44501658.

З даної довідки також вбачається, що особою, в інтересах якої встановлено обтяження є ТОВ «Кей-Колект».

З копій постанов державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві від 27.08.2014, винесених в рамках виконавчих проваджень № 44501700 та № 44501658 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження вбачається, що вказані арешти, які зараз просить зняти позивач, були накладені за його заявою в рамках виконавчих проваджень, відкритих на підставі виконавчих листів №2-1226/13, виданих Солом'янським районним судом м. Києва 09.07.2014 про звернення стягнення на двокімнатну квартиру, яка належить ОСОБА_3, ОСОБА_2 для задоволення вимог ТОВ «Кей-Колект». Стягувачем у даних виконавчих провадженнях є ТОВ «Кей-Колект».

Згідно ст. 34 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Враховуючи наведене вище та положення закону, судом встановлено, що позивач має право задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, питання про звернення стягнення на предмет іпотеки вже було предметом судового розгляду, про що свідчать відкриті виконавчі провадження № 44501700 та № 44501658.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що арешти, які просить зняти позивач були накладені державним виконавцем за заявою самого ж позивача, який є стягувачем у виконавчих провадженнях, з метою фактичного повного виконання рішення суду. Даних про закінчення вказаних виконавчих проваджень та виконання рішення суду на виконання, якого вони були відкриті, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Статтями 40, 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено випадки, за яких державний виконавець своєю постановою знімає арешти, накладені на майно боржника, зокрема арешти знімаються у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав.

Також, у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Таким чином, судом встановлено, що позивач є стороною, а саме стягувачем у виконавчих проваджень, в рамках яких накладено арешти на квартиру АДРЕСА_1, більш того, дані арешти були накладені за заявою і в інтересах самого позивача, а тому наявність вказаних арештів жодним чином не порушує права позивача.

Крім того, з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 85803124 вбачається, що іпотекодержателем квартири АДРЕСА_1, значиться первісний кредитор АКІБ «УкрСиббанк», а не позивач.

З наведених підстав суд приходить до висновку про відсутність підстав для зняття за рішенням суду арешту з квартири АДРЕСА_1, більш того, зняття вказаних арештів за рішенням суду буду втручанням у здійснення державним виконавцем виконавчих дій по виконанню рішення суду, у зв'язку з чим приходить до висновку про відмову в задоволені позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ЗУ «Про іпотеку», ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 6,7, 12-13, 76-81, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю 'КЕЙ-КОЛЕКТ' до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Солом"янський районний відділ державної виконавчої служби м.Київ Головного теріторіального управління юстиції у місті Києві про звільнення майна з-під арешту - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Дата складення повного судового рішення 22.06.2018.

Суддя В.В. Лазаренко