Справа № 264/2581/18
Провадження № 2/638/3852/18
20 грудня 2018 року м. Маріуполь
Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:
Головуючого: судді Семіряд І.В.,
При секретарі: Комлєву Д.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні дзержинського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом заступника військового прокурора Маріупольського гарнізону в інтересах в/ч НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення суми переплаченого грошового забезпечення,
Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що з старший лейтенант ОСОБА_1 , з 27.02.2016 проходив військову службу за контрактом у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 та тимчасово виконував обов`язки заступника командира з озброєння зенітно ракетної батареї військової частини.
04.01.2017 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , було переведено до іншого місця служби, а саме до Монастирського районного військового комісаріату Тетрнопільської області.
Представник позивача Прокурор військової прокуратури Харківського гарнізону Чехунов М., в судове засідання не щявився, надав суду заяву з проханням слухати справу без участі представника військової прокуратури , просив позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, причину не явки суду не повідомив, продень та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.
Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у поряду загального позовного провадження не надходило.
Відзив від відповідача до суду не надходив.
Суд керуючись ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача та не подання відзиву відповідачем ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не з`явився на підставі наявних у матеріалах справи даних та доказів.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.
Перешкод для розгляду справи немає.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Відповідач старший лейтенант ОСОБА_1 , з 27.02.2016 року проходить військову службу за контрактом у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 та тимчасово виконував обов`язки заступника командира з озброєння зенітно ракетної батареї військової частини.
04.01.2017 старшого лейтенанта ОСОБА_1 було переведено до іншого місця служби, а саме до Монастирського районного військового комісаріату Тернопільської області.
Дана переплата відбулася внаслідок порушення вимог пункту 31.5 наказу Міністра Оборони України № 260 від 11.06.2008 року « Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам».
Згідно п.31.5. Наказу Міністра оборони від 11.06.2008 року № 206 Командир військової частини позбавляє військовослужбовців премії частково на:
10% - у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення « догана»;
20% - у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення « сувора догана »;
40% - у разі накладення на військовослужбовця двох дисциплінарних стягнень « догана », « сувора догана»;
50% - у разі накладення на військовослужбовця трьох дисциплінарних стягнень «догана», « сувора догана».
Командир військової частини позбавляє премії частково за календарний місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення , або за місяць, у якому у військову частину надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром ( начальником).
Відповідно до вимог ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 р. № 548-ХІV, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до п. 2 ст. 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 р. № 551-XIV, стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Згідно вимог п. 24 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі затвердженимПостановою Верховної Ради України від 23.06.95 р. № 243/95-ВР, оголошеної наказом Міністра оборони України зід 14.08.95 р. № 201.
Вищий за підлеглістю командир (начальник) перевіряє обґрунтованість притягнення винної особи до матеріальної відповідальності, а також розміру стягуваної суми.
У виняткових випадках, з урахуванням матеріального стану винної особи, її сімейних обставин тощо, розмір суми, що підлягає стягненню, може бути зменшено.
Розмір стягуваних сум у цьому разі не може бути меншим, ніж це передбачено пунктом 10 цього Положення.
Відповідно до п. 31 Положення, у разі звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди.
Відповідно дост. 1212 Цивільного кодексу України, у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Вищезазначена стаття визначає загальні умови існування цивільно-правових зобов`язань, що виникають у зв`язку із так званим безпідставним збагаченням, тобто набуттям або збереженням майна без достатньої правової підстави.
Оскільки зобов`язання із безпідставного збагачення є загальною підставою для відновлення майнового стану осіб, норми ст.1212 ЦК України мають велике значення для вирішення спорів, пов`язаних із відновленням майнового стану.
Водночас правила ст. 1215 Цивільного кодексу України передбачають, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Верховний Суд України висловив правову позицію в постанові від 02.07.2014 у справі № 6-91цс14, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.
Правовий аналіз ст.ст.1212,1215 ЦК України, зміст цитованого вище правового висновку Верховного Суду України, дає підстави стверджувати про те, що у разі виплати особі без необхідності чи без правової підстави грошової допомоги або якщо відпала підстава для такої виплати, то платнику ці кошти поверненню не підлягають, крім випадків наявності рахункової помилки з боку платника і недобросовісності з боку набувача.
Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.
Враховуючи викладене, положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, інших осіб чи наслідком події. Змістом зобов`язань, що виникають внаслідок збереження або набуття майна без достатньої правової підстави є право позивача на повернення безпідставно отриманого або збереженого майна і обов`язок боржника повернути безпідставно одержане майно.
Стаття 1166ЦК України передбачає, що шкода спричинена майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному об`ємі особою, що її спричинила.
Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, суд також стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1762 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.141,263,265,268,272,354,355ЦПК України, ст.ст.1166,1212,1215, ЦК України, суд
Позов заступник військового прокурора Маріупольського гарнізону в інтересах держави в особі військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення суми переплаченого грошового забезпечення - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в сумі 1762 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.В. Семіряд