Справа № 459/872/18
Провадження № 2/459/553/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2018 року м. Червоноград

Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Рудакова Д.І.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

Справа № 459/872/18

Позивач: ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_3 акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

Вимоги позивача: про захист прав споживачів та стягнення коштів

Особи, які зявилися в судове засідання:

позивача ОСОБА_2,

представник позивача ОСОБА_4,

представник відповідача ОСОБА_5,

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 2 000,00 доларів США неповернутого депозиту по договору № SAMDNWFD901 від 13.01.2017 року, 151,67 доларів США відсотків, передбачених по договору № SAMDNWFD901 від 13.01.2017 року за період з 13.01.2017 року по 14.03.2018 року, 96 455,31 грн. пені за прострочення повернення цього вкладу за період з 18.01.2018 року по 19.03.2018 року включно.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 13.01.2017 року між ним та відповідачем було укладено договір № SAMDNWFD901, відповідно до умов якого ним внесено на депозит 2 000,00 доларів США. Термін дії вказаного договору до 14.07.2017 року, дію договору було продовжено автоматично на підставі п.15 вищевказаного договору до 17.01.2018 року. Відповідно до п.21 зазначеного договору він має право протягом 5 календарних днів після дати закінчення строку вкладу з 17.01.2018 року по 21.01.2018 року отримати вклад. 17.01.2018 року, звернувшись до відповідача за адресою: м. Червоноград, вул.. Корольова, 14а, прим.59 для отримання коштів, йому у задоволенні такого було відмовлено.

27.06.2018 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

Суд, розглядаючи справу по суті вирішував наступні клопотання та заяви сторін.

Ухвалою судді Червоноградського міського суду Львівської області від 20.03.2018 року відкрито провадження у справі.

В процесі розгляду даної справи представником відповідача подавалися клопотання про участь представника банку в режимі відео конференції, тому ухвалами суду від 23.04.2018 року, 18.06.2018 року, 02.07.2018 року, 31.07.2018 року такі клопотання були задоволені, доручалося Шевченківському районному суду м. Львова забезпечити проведення відео конференції судових засідань за участі представника ПАТ КБ «Приватбанк».

13.06.2018 року представником відповідача було подано до суду клопотання про залишення позову ОСОБА_2 без розгляду, однак останній в судовому засіданні 18.06.2018 року відмовився від поданого ним клопотання.

Згідно ч.5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження та з ініціативи суду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав, вказаних у позовній заяві. Просять позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що позов вважає безпідставним, договір № SAMDNWFD901 був пролонгований двічі, договір діє 6 місяців, в липні 2017 року договір був пролонгований, під яку відсоткову ставку сторона повинна довести.

Інші процесуальні дії по справі не проводились.

Судом встановлено наступні фактичні обставини.

13.01.2017 року між сторонами у справі було укладено договір № SAMDNWFD901 вклад «Стандарт» строковий на 6 міс., відповідно до умов якого вклад «Стандарт» строковий на 6 місяців, початкова сума вкладу 2000,00 доларів США, вклад на 6 місяців до 13.07.2017 року включно, період нарахування процентів за вкладом 1 місяць, на суму вкладу нараховуюься проценти за ставкою 6,5% річних.

Підтвердженням цього слугує також й копія квитанції (а.с. 7) про внесення позивачем на депозитний рахунок відповідача 2 000,00 доларів США.

Відповідно до п.21 вказаного вище договору позивач може повернути вклад протягом 5 календарних днів після дати закінчення кожного строку вкладу. Дія договору припиняється після виплати усієї суми вкладу разом із процентами, належними йому відповідно до умов договору. Якщо закінчення строку вкладу припадає на вихідний день, то виплата суми вкладу здійснюється в перший робочий для банка день.

17.01.2018 року позивач подав до Червоноградського відділення ЗРУ ПАТ «Приватбанк» заяву про відмову продовжувати, зокрема, дію депозитного договору № SAMDNWFD901, тому просить видати йому кошти по цьому договору.

Дану заяву позивач надав представнику відповідачу про що склав в присутності двох свідків акт, однак представник банку від підпису відмовився (а.с. 9).

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 17.01.2018 року у відділенні банку в м. Червонограді по вул.Корольова позивач вручив керівнику банку письмову відмову від депозиту. При цьому був присутній керівник відділу, позивач, він і ще один свідок.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що 17.01.2018 року підписував акт про передачу позивачем заяви ПАТ КБ «Приватбанк» про повернення йому депозиту, дослівно не памятає.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законних і обґрунтованим.

Частиною першою статті 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення статті 1059 ЦК України врегульовують питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8); договір банківського вкладу укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174, передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі її здійснення в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Підпунктами 1.1, 1.3, 1.17 глави 1 «Загальних вимог до оформлення касових документів» розділу IV «Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами» Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174, передбачено, що до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать, зокрема - квитанція, чек банкомата, що формуються платіжними пристроями. Касові документи мають містити такі обов'язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію.

За операціями з видачі готівки або приймання її для зарахування на відповідний рахунок із застосуванням платіжних пристроїв формується та роздруковується відповідний касовий документ (квитанція/чек банкомата, сліп) на паперовому носії, який видається клієнту. За операціями з видачі готівки із застосуванням банкомата формується і роздруковується чек банкомата на вимогу клієнта.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що між сторонами був укладений вищезазначений договір банківського вкладу, а позивачем - внесенні кошти на депозитний рахунок банку.

Відповідно до частини четвертої статті 1060 ЦК України якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

За таких обставин, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 00,00 доларів США вкладу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом.

Згідно з абз. 1 п.п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ 03.12.2003 року № 516, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 р. за N 1256/8577, банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю правовою природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором.

Враховуючи наведене, 3 % річних, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов'язання, складовою якого є, зокрема нараховані проценти за користування коштами, строки сплати яких визначено договором.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-2129цс16.

За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року N 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі № 6-771цс15.

Період, за який позивач просить стягнути з відповідача на свою користь відсотки за договором депозиту становить з 13.01.2017 року по 14.03.2018 року, тобто 424 дні.

Розрахунок відсотків повинен виглядати наступним чином: 2000,00 доларів США (сума вкладу) х 6,5% (відсоткова ставка) х 424 (дні) / 365 (днів) = 151,01 доларів США.

З урахуванням наведеного, саме таку суму 151,01 доларів США відсотків, передбачених вказаним вище договором слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Що стосується позову в частині стягнення з відповідача пені за прострочення повернення вкладу по вказаному вище договору, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Відповідно до частини п'ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі.

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п'ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення.

Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов'язання, яка має на меті, окрім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов'язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов'язання.

Крім того, до моменту вчинення порушення пеня відіграє забезпечувальну функцію, і навпаки, з моменту порушення - являє собою міру відповідальності.

Враховуючи викладене, слід дійти висновку про поширення положень Закону України «Про захист прав споживачів» на спірні правовідносин.

Зазначені правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року у справі № 6-37цс16 та від 1 червня 2016 року у справі № 2558цс15.

Визначаючи пеню в розмірі 3 % вартості послуги з 18.01.2018 року по 19.03.2018 року (період, за який просив стягнути пеню позивач), суд виходить з наступних розрахунків.

За укладеним сторонами договором, у якому вклад внесений у іноземній валюті на суму 2 000,00 доларів США, відсоток встановлений у розмірі 6,5 % річних (вартість послуги за один рік). З цього випливає, що вартість послуги за один день становить 0,0178082 % від суми вкладу (6,5 : 365). 0,0178082 х 3% = 0,000534246; 0,000534246 х 2 000,00 доларів США = 1,068492; 1,068492 х 61 день = 65,17 доларів США.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 65,17 доларів США, що станом 19.03.2018 року становить 1 717,44 грн.

Позивач поніс витрати на правову допомогу (калькуляцій оплати послуг з надання правової допомоги, акт виконаних робіт від 08.08.2018 року, копія квитанції до прибуткового кассового ор. №1 від 08.08.2018 року)

Враховуючи часткове задоволення позову суд, керуючись положенням ст..137, ч.1, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, вважає, що з відповідача на користь Державної судової адміністрації України слід стягнути 583.96 грн. (58396,55 грн. х 1531,51 / 153 151,81 грн.) та на корись позивача слід стягнути 1 233,50 грн. витрат на правову допомогу (58 396,55 грн. х 3 235,00 грн. / 153 151,81 грн.).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2:

- 2 000,00 доларів США неповернутого депозиту по договору № SAMDNWFD901 від 13.01.2017 року;

- 151,01 доларів США відсотків, передбачених по договору № SAMDNWFD901 від 13.01.2017 року за період з 13.01.2017 року по 14.03.2018 року;

- 65,17 доларів США пені за прострочення повернення цього вкладу за перід з 18.01.2018 року по 19.03.2018 року включно, що становить станом на 19.03.2018 року становить 1 717,44 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь Державної судової адміністрації України 583,96 грн. судового збору.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 1 233,50 грн. витрат на правову допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10.08.2018 року.

Позивач: ОСОБА_2 (80100, м. Червоноград, вул.. Стрілецька, 3, Львівська область, ІПН НОМЕР_1).

Представник позивача ОСОБА_4 (ордер серії ЛВ № 050557, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю за № 2004, виданого на підставі рішення ради адвокатів Львівської області від 08.09.2012 року №12).

Відповідач ОСОБА_3 акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ).

Суддя: Д. І. Рудаков