Справа № 445/875/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2018 року Золочівський районний суд Львівської області

в складі: судді Бакаїм М. В.

з участю секретаря Стеців Н.Р.

представники позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Золочеві Львівської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.02.2009 року померла її матір- Маєвич О.С., батько - ОСОБА_5 помер ще 1998 році. Після смерті матері відкрилася спадщина на її майно. Вона є єдиним спадкоємцем, оскільки сестра на спадщину не претендує. Взимку 2018 року , переглядаючи старі документи в будинку батьків, вона знайшла заповіт, тому строк, визначений для подання заяви про прийняття спадщини, вона пропустила з поважної причини. В зв"язку з цим просить позов задоволити.

Представники позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги позову підтримали та дали пояснення аналогічні за змістом позовної заяви.Просили позов задоволити.

Відповідач -ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги позову визнала та не заперечила, щоб його задоволили.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він є чоловіком відповідачки та підтвердив той факт, що позивачка не знала про існування заповіту, він знайшовся серед документів лише взимку 2018 року.

Згідно частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази та вивчивши матеріали справи, з'ясувавши позицію відповідача по суті заявлених позивачкою позовних вимог, суд знаходить, що позовні вимоги підтверджені доказами, зібраними по справі, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, виходячи з наступного.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-СГ № 165304, 27.02.2009 року померла ОСОБА_7

Встановлено, що позивачка є донькою померлої ОСОБА_7, що підтверджено свідоцтвом про народження серії ГД№ 897378 та свідоцтвом про шлюб серії 1-СГ № 367331.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_8 залишилось спадкове майно, зокрема земельна ділянка розміром 2,26 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі відповідно до Сертифікату на право на земельну ділянку (пай), а також інше спадкове майно.

З заповіту складеного 20.05.2008 р. в с. Словіта Золочівського району Львівської області, згідно якого ОСОБА_7 заповіла усе своє майно позивачці у справі- Загакайло Н.П.

Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 Про судову практику у справах про спадкування, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Враховуючи доводи позивача суд визнає поважними причини пропуску останнім цього строку.

При цьому суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і дії принцип верховенства права.

У ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права.

Згідно з ч. ч. 1 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов»язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом також встановлено, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин справи, всебічно та повно з"ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Суд вважає, що два місяці буде достатньо для подання позивачем заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ч. 1 ст. 8, ст. 41, ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1272 ЦК України, п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 2, 4, 5, 10, 11, 12, 13, 81, 89, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, п. 15.5) розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити .

Визначити ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_7, яка померла 27.02.2009 року в с. Словіта Золочівського району Львівської області терміном два місяці від дня набрання чинності цим рішенням суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя ОСОБА_10