У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2018 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді САВЛУК Т.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження заяву про закриття провадження у справі, яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, та зняття з реєстраційного обліку за місцем реєстрації, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом до відповідача ОСОБА_2, з вимогами: «Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1; зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку квартири АДРЕСА_1», що є предметом позову.

10 вересня 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

23 жовтня 2018 року представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 подав до суду відзив на позов, просив закрити провадження у справі, у зв'язку із відсутністю предмета спору, мотивуючи тим, що відповідач у 2016 році самостійно виселився з квартири АДРЕСА_1, забрав свої речи та, з цього часу в квартирі не проживає, крім того, після розірвання шлюбу з позивачем, відповідач 12 жовтня 2018 року знявся з реєстрації місця проживання за вказаною адресою, тому за наведених обставин вимоги позивача є безпідставними та свідчать про відсутність предмету спору.

Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідач та представник відповідача - адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши наведені відповідачем підстави для закриття провадження у справі, суд приходить до наступного.

Зі змісту статті 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони у справі на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами щодо предмета спору (частина 3 статті 13 ЦПК України), а суд на засадах змагальності сторін, зберігаючи об'єктивність та неупередженість, може лише сприяти учасникам судового процесу в реалізації таких прав, ураховуючи при цьому засади (принципи) верховенства права, рівності учасників процесу перед законом та судом.

За змістом положень пункту 2 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Пороте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Позов у цивільному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, що складається з вимоги процесуального характеру та вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право). А предмет позову - це матеріальний зміст цієї вимоги.

Таким чином, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняте судове рішення. Цей матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

З урахуванням наведеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Виходячи з підстав позову, позивач посилається на наступне, що з грудня 2016 року відповідач ОСОБА_2 проживає в квартирі АДРЕСА_1, проте його реєстрація за вказаною адресою призводить до нарахування комунальними службами оплати за житлово-комунальні послуги з урахуванням відповідача, який цими послугами не користується, внаслідок чого позивач вимушена сплачувати зайві кошти на утримання майна.

Отже, фактичною підставною для звернення з даним позовом до суду є саме обставина реєстрації відповідача в квартирі АДРЕСА_1, що призводить до нарахування зайвих платежів з розрахунку на особу, яка послуги не отримає, та відповідно зайвих витрат на утримання майна.

В свою чергу, у відзиві на позов відповідач визнає той факт, що з 2016 року він в квартирі АДРЕСА_1 не проживає та добровільно знявся з реєстрації місця проживання 12 жовтня 2018 року, що підтверджується копією паспорту відповідача, яка долучена до відзиву на позов.

Враховуючи предмет позову та суб'єктний склад учасників справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки наведені сторонами обставини та долучені до справи докази, які підтверджують факт зняття відповідача 12 жовтня 2018 року з реєстрації місця проживання в квартирі АДРЕСА_1, свідчать про відсутність предмета спору, що дає підстави для застосування положень п. 2 ч.1 ст.255 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Згідно ч.2 ст. ст.255 Цивільного процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Положеннями п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 255, 256, 258-261, 263, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користув ання житловим приміщення, та зняття з реєстраційного обліку за місцем реєстрації.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп., який сплачено на підставі квитанції №ПН428 від 04 липня 2018 рокуна рахунок №0005, МФО №820019, відкритий в ГУ ДКСУ в м. Києва, отримувач УДКСУ у Дніпровському районі міста Києва.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп., який сплачено на підставі квитанції №ПН558 від 23 серпня 2018 рокуна рахунок №0005, МФО №820019, відкритий в ГУ ДКСУ в м. Києва, отримувач УДКСУ у Дніпровському районі міста Києва.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С у д д я