Номер провадження: 22-ц/785/4546/18
Номер справи місцевого суду: 496/3827/16-ц
Головуючий у першій інстанції Драніков С. М.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2018 року м. Одеса

Справа № 496/3827/16-ц

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря - Драганової Ю.С.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_4,

- відповідач - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заапеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Біляївського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Дранікова С.М. 03 березня 2018 року,

встановив:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із уточненим у січні 2017 р. позовом, в якому остаточно просить стягнути на його користь з відповідача: 1) відшкодування майнової шкоди у розмірі - 44 704,81 грн.; 2) відшкодування моральної шкоди у розмірі - 125 000,00 грн..

ОСОБА_4 обґрунтовує свої вимоги тим, що вказана шкода була завдана йому внаслідок транспортної пригоди, яка відбулася з вини відповідача, внаслідок якої йому були завдані значні тілесні ушкодження, які потягли за собою тривале лікування, значні матеріальні витрати. Також, внаслідок цієї події він зазнав і продовжує зазнавати фізичного болю і страждань, порушений його звичний спосіб життя (а. с. 1 - 3, 23 - 25, 57 - 59)

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 05.03.2018 р. вищезазначений позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4: - матеріальну шкоду в сумі - 27 312,56 грн.; - відшкодування моральної шкоди в сумі - 27 000,00 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, щовироком Біляївського районного суду Одеської області від 26.05.2016 р. ОСОБА_5 визнаний винним у порушенні чинних на транспорті правил, що убезпечують рух, що спричинило тяжкі наслідки, зокрема, спричинення ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень, а саме: закрита черепно-мозкова травма, яка проявилася у забої головного мозку, крововиливу в м'які мозкові оболонки, перелому лобної кістки, кісток лицевого скелету, множинних двосторонніх переламах ребер, перелому тіла грудини, двостороннього пневмогемотораксу.

Таким чином, рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено факт спричинення позивачеві тяжких тілесних ушкоджень з вини відповідача. Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, ця обставина доказуванню не підлягає.

Судом досліджені надані стороною позивача докази спричинення йому матеріальної шкоди. Суд враховує чеки та квитанції про придбання ликів та отримання медичних послуг, зокрема, проходження позивачем досліджень КТ та МРТ, відображені на сторінках справи - 33, 34, 134-151, 152 (за винятком квитанції про сплату благодійного внеску на суму - 600 грн., оскільки це не е обов'язковою витратою сторони), 153-155, на загальну суму - 27 312,56 грн., так як з урахуванням часу придбання та переліку медикаментів і послуг вбачається причинний зв'язок між отриманими внаслідок пригоди тілесними ушкодженнями та необхідністю їх придбання. Інші чеки та квитанції, надані стороною позивача, суд не враховує в якості належного та допустимого доказу спричинення позивачеві матеріальної шкоди, оскільки час їх придбання знаходиться поза межами розумного часу, необхідного для лікування отриманих ушкоджень, призначення ліків об'єктивно не розраховано на лікування вказаних ушкоджень, іншого стороною позивача не наведено.

Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача стягненню підлягає документально доведена шкода в сумі - 27 312,56 грн..

Суд безумовно погоджується з твердженням позивача, про те, що незаконними діями відповідача йому була спричинена моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнав у зв'язку з ушкодженням здоров'я, але вважає заявлений ним розмір шкоди завищеним. Справедливою, розумною та співмірною суд вважає суму шкоди -27 000 грн., яку належить стягнути з відповідача (а. с. 177 - 178).

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі оскаржує рішення в частині визначення розміру відшкодування майнової та моральної шкоди. Просить рішення суду першої інстанції в оскарженій частині скасувати. Ухвалити нове рішення про стягнення майнової шкоди у розмірі - 37 146,53 грн., моральної у розмірі - 125 000 грн..

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосування норм матеріального права.

Апелянт вказує, що суд безпідставно не врахував частину наданих ним квитанцій про оплату ліків тощо. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд не врахував тяжкість тілесних ушкоджень, тривалість та глибину фізичних страждань, дії відповідача, який не прийняв жодних мір щодо погашення завданої шкоди.

Апелянт та його представник у судовому засіданні підтримали викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

ОСОБА_5 відзиву на апеляційну скаргу не надав. У судове не з'явився.Про дату, час і місце розгляду справи сповіщений належним чином. Причини неявки не повідомив. Заяв та клопотань не надав.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, неодноразове призначення справи до розгляду, баланс інтересів сторін у як найшвидшому вирішенні спору, освідомленість відповідача про розгляд справи, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її інших учасників.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі вищевказаним вимогам законодавства не відповідає.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів, вірно встановив вищевказані обставини по справі щодо завдання майнової та моральної шкоди. Дійшов правильного висновку про існування між сторонами правовідносин із завдання фізичній особі майнової та моральної шкоди злочином, необхідність стягнення на користь позивача відшкодування майнової у розмірі - 27 312,56 грн. та моральної шкоди. Висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 1166, 1167 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 263, 264 ЦПК України) права.

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Наявними у справі доказами підтверджено, що позивач поніс витрати на проходження медичних обстежень, придбання ліків, пов'язаних із завданням йому тілесних ушкоджень, завданих скоєнням злочину, на загальну суму - 27 312,56 грн..

Доводи апелянта про те, що суд не врахував деякі чеки та квитанції не відповідають встановленим по справі обставинам, принципу належності доказів, а тому колегія суддів відхиляє ці доводи.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди

Статтями 16, 23, 1167 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. п. 9, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з подальшими змінами та доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування завданої моральної шкоди у сумі - 27 000,00 грн., суд першої інстанції, не врахував тяжкість тілесних ушкоджень, тривалість та глибину фізичних страждань, що особа, яка винна у завданні тілесних ушкоджень після їх завдання не вчинила жодних дій щодо їх погашення.

Враховуючи вищенаведене, вимоги щодо розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає, що на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди, завданої скоєнням ОСОБА_5 злочину, необхідно стягнути грошову суму в розмірі - 70 000,00 грн., змінивши таким чином рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди.

Доводи апелянта щодо неврахування судом першої інстанції тяжкості тілесних ушкоджень, тривалості та глибини фізичних страждань, дій відповідача після завдання шкоди,є обґрунтованими.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_4 є частково обґрунтованою, а тому її треба задовольнити частково.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення суду першої інстанції. Підставою для зміни рішення суду є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції вищевказаних норм матеріального права, порушення норм процесуального права призвело до неправильного визначення розміру відшкодування моральної шкоди, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині необхідно змінити за вищевказаного обґрунтування.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4- задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 03 березня 2018 року в частині стягнення відшкодування моральної шкоди- змінити.

Стягнути з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) відшкодування моральної шкоди у розмірі - 70 000 (сімдесят тисяч) грн. 00 коп..

В решті рішення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 27 грудня 2018 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе