Провадження 2/521/4183/18
05 грудня 2018 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Коблової О.Д.,
за участю секретаря судового засідання Барвенко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Український ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У провадженні вказаного складу суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом Акціонерного товариства «Український ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову представник сторони позивача вказує, що 06 грудня 2017 року між АТ «Український ОСОБА_1» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № KR/F/03-1-0233. Відповідно до умов договору банк відкриває позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію, станом на 29 грудня 2017 року у сумі 10135900,00 гривень. Процента ставка за користування кредитом складає 22 проценти річних.
Однак, як зазначає представник банку, не зважаючи на взяті на себе зобовязання, ОСОБА_2 в порушення умов укладеного договору, порушила строки сплати процентів за користування кредитом, у звязку з чим банк звернувся з даним позовом до суду, заявляючи вимоги про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь банку суми заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 10686470,16 гривень.
Представник банку у відкрите судове засідання не зявився, банк повідомлявся судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки представника суду не відомі.
Відповідач у відкрите судове засідання не зявилася, повідомлялася судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі.
Згідно ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, суд зважав можливим розглядати справу в заочному порядку.
Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення позивача за суттю спору і підставами звернення в суд, надавши належну юридичну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Під час розгляду справи судом було встановлено, що 06 грудня 2017 року між АТ «Український ОСОБА_1» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № KR/F/03-1-0233.
Згідно п. 1.1. Кредитного договору Кредитодавець, на положеннях та умовах цього Договору, відкриває Позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію, станом на 29 грудня 2017 року у сумі 10135900,00 гривень на споживчі потреби.
Згідно з п. 1.2. Кредитного договору Кредит надається строком з 06 грудня 2017 року по 05 грудня 2018 року.
Згідно з п. 1.3. Кредитного договору процентна ставка за користування кредитом складає 22 проценти річних.
Сторони встановили, що Кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах строковості. повернення та плати за користування.
Надання кредиту може здійснюватися на розсуд Кредитодавця на поточний рахунок Позичальника, готівкою через касу Кредитодавця, шляхом оплати за письмовою заявою Позичальника наданих останнім платіжних документів.
Згідно з п. 2.3 договору сторони встановили, що обчислення строку надання кредиту, нарахування процентів по договору здійснюється за фактичне число календарних днів користування кредитом в період (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості за кредитом починаючи з дня надання кредиту (часткового надання кредиту) до дня повного погашення заборгованості за кредитом. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день повного погашення Кредиту. Згідно з п. 2.3.1. нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення Кредиту в повному обсязі.
Згідно з п. 2.4.1. Кредитного договору часткове погашення кредиту та остаточне погашення отриманого кредиту здійснюється у розмірах та в строки згідно Додатку №1 до цього договору.
Згідно з п. 2.9. Кредитного договору сторони домовились про те, що у випадку виникнення у Позичальника прострочення сплати частини Кредиту або відсотків за користування кредитними коштами, згідно з умовами цього договору, за будь-який період, банк має право достроково вимагати погашення наданого кредиту.
Згідно з п. 4.4.Кредитного договору Позичальник зобов'язується достроково здійснити поверненняпрострочених чергових платежів за кредитом, частини кредиту, що залишилась, процентів таінших платежів, що визначені цим Кредитним договором, у разі простроченнясплати частини Кредиту, відсотків за користування Кредитом, згідно з умовами цього Договору, за будь-який період; невиконання або неналежного виконання Позичальникомумов цього Договору та/або інших договорів, що забезпечують погашення кредиту; відмови від змін умов даного договору в порядку, передбаченому п. 5.1. договору.
Проте, як вбачається з матеріалів справи, в порушення вимог кредитного договору, відповідач умови договору не виконує, а саме порушено строки сплати процентів за користування кредитом.
Надаючи виниклим між сторонами по справі належну правову оцінку, суд зазначає, що згідно ст. 509 ч.ч.1,2 ЦК України, за якою зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно ст. 11 ч.1, ч.2 п.1 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.
Як встановлює ст. 626 ч.1 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Щодо ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.
В силу ст. 1054 ч.ч.1,2 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1055 ч.ч.1,2 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до положень ст. 1054 ч.2 ЦК України, судом звернуто увагу на наступне. Згідно ст. 1046 ч.1 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
З урахуванням даних норм закону та на підставі встановлених фактів по справі суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли кредитні правовідносини. Однак, відповідач не виконує відповідного грошового зобовязання.
Згідно положень ст. 1049 ч.ч.1,3 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як вказує ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 530 ч.1 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
В силу ст. 536 ч.ч.1,2 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Як наводить ст. 612 ч.1 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. А відповідно до ст. 614 ч.1 ЦК України, особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з п. 7.1. Кредитного договору за порушення строків повернення кредитної заборгованості та процентів та користування кредитом, передбачених положеннями цього Договору, Позичальник сплачує Кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період невиконання зобов'язань за цим Договором, від суми простроченого платежу та кожен день прострочення.
Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання він повинен передати кредиторові неустойку (штраф, пеню).
З приведеного вище аналізу досліджених судом відомостей сукупно випливає, що існує законне підґрунтя для задоволення вимог банку та за даним спором стягненню з відповідача підлягає вказана грошова сума.
Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору у розмірі 160297, 05 гривень.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 13, 19, 76, 81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 281, 282, ЦПК України, суд
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Український ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О.Д.Коблова