Справа № 758/481/17
У Х В А Л А

про залишення позову без руху

31 липня 2018 року місто Київ

Подільський районний суд м.Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Горбані О.В.,

за участю: представника позивача - адвоката Вербицького Д.В.,

представника відповідача - Янголь О.О.,

розглянувши у підготовчому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про визнання припиненими зобов`язання та визнання припиненим правочину, -

В С Т А Н О В И В :

В січні 2017 р. позивач ОСОБА_1 , інтереси якого представлені адвокатом Вербицьким Д.В., звернувся до суду з позовом, в якому просить: 1) визнати припиненим зобов`язання позивача за кредитним договором № 37.3/АА-00050.08.2 від 24.06.2008 р., укладеним між позивачем та відповідачем ПАТ «Родовід Банк»; 2) визнати припиненим договір застави транспортного засобу № 37.3/АА-00050.08.2-3 від 24.06.2008 р. та вилучити запис про обтяження з реєстрів щодо транспортного засобу - автомобіля марки ВАЗ, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

Посилаючись на захист прав споживача, позивачем не сплачений судовий збір.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 25.01.2017 р. (суддя Роман О.А.).

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 14.11.2017 р. матеріали вищевказаної справи передані для розгляду судді Ларіоновій Н.М.

Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) відбувається за нормами ЦПК України, чинного з 15.12.2017 р., в порядку загального позовного провадження.

В підготовчому засіданні на обговорення учасників процесу поставлене питання про залишення вищевказаного позову без руху в зв`язку з несплатою судового збору та про залучення як третю особу без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_2 , який є поручителем за вищевказаним кредитним договором.

Представник позивача заперечував проти залишення позову без руху, посилаючись на те, що позивач, як споживач фінансових послуг, звільнений від сплати судового збору. Проти залучення до участі в справі третьої особи не заперечував.

Представник відповідача вважала за необхідним, щоб позивач доплатив судовий збір, та залучення третьої особи.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом від 12 травня 1991 р. № 1023-XII "Про захист прав споживачів". Цим Законом установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з п.22 ч.1 ст.1 Закону № 1023-ХІІ споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно із ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів»,крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цьогоЗаконута пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо:1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції;2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення;3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору;4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач;5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію;6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою;7) ціну продукції визначено неналежним чином;8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Із п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція -замовлення, квитанція-зобов`язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

Крім того, Верховним Судом України неодноразово наголошувалось на тому, що Закон № 1023-XII застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 2 грудня 2015 р. у справі № 6-1341цс15).

Як вбачається з вищевказаного позову, підставою звернення позивача з вищевказаним позову не є порушення відповідачем Закону України «Про захист прав споживача», а є зобов`язальні відносини за кредитним договором та договором застави, при цьому правове обгрунтування вимог позивача - ст.559 ЦК України (припинення зобов`язання).

А відтак, на правовідносини, що виникли між сторонами за вищевказаним позовом, не є захистом прав споживача, а тому на них не поширюються вимоги Закону України «Про удовий збір». В зв`язку з чим вищевказаний позов підлягає оплаті судовим збором за ставками, що діяли на час звернення позивача до суду.

Відповідно до ст.4 ч.2 п.1 п.п.2 Закону України «Про судовий збір» позовні вимоги немайнового характеру, до яких відносяться вимоги позивача, заявлені фізичною особою, оплачуються судовим збором в розмірі 0,4 розмірі прожиткового мінімум фізичних осіб, що на час звернення позивача до суду дорівнювалось 640,0 грн.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України "Про судовий збір" у разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до п.13 вищезазначеної Постанови якщо в позовній заяві об`єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов`язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Таким чином, сума судового збору за вищевказаним позовом становить 1 280,0 грн. (640,0 х 2).

Отже, для розгляду вищевказаного позову в поданому вигляді стороні позивача необхідно сплатити судовий збір в розмірі 1 280,0 грн. до державного бюджету.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про залишення вищевказаного позову без руху з наданням позивачам строку для усунення вказаних вище недоліків, а саме: доплатити судовий збір (або подати уточнену позовну заяву в межах сплаченого судового збору), з роз`ясненням того, що в разі їх не усунення у встановлений судом термін вищевказана позовна заява буде залишена без розгляду на підставі ст.257 ч. 1 п. 8 ЦПК України.

Крім того, відповідно до ст.53 ЦПК України суд залучає до участі в справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, якщо рішення по справі може вплинути на їх права та обов`язки щодо однієї зі сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, поручителем за вищевказаним кредитним договором, укладеним між позивачем та відповідачем, є ОСОБА_2 .

Враховуючи характер поруки (похідний, залежний від основного зобов`язання), то рішення по справі за вищевказаним позовом може вплинути на права та обов`язки ОСОБА_2 як поручителя.

За таких обставин ОСОБА_2 підлягає залученню до участі в справі як 3 особа без самостійних вимог на стороні відповідача.

Оскільки стороні позивача необхідно усунути недоліки за позовною заявою та до участі підлягає новий учасник судового процесу, то підготовче засідання необхідно відкласти.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.53, 185, 258-260, 261, 353 ЦПК України, п.9, 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) -

У Х В А Л И В :

Залишити без руху позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про визнання припиненими зобов`язання та визнання припиненим правочину.

Залучити до участі в справі як третю особу, що не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ).

Підготовче засідання у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання припиненими зобов`язання та визнання припиненим правочину - відкласти на 26 листопада 2018 р. о 11.00 год.

Копію ухвали надіслати третій особі ОСОБА_2 - для відома.

Про час та місце розгляду справи повідомити осіб, що беруть участь в справі.

Ухвала в частині сплати судових витрат може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва з подачею апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 15 днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

СуддяН. М. Ларіонова