Справа № 203/8736/13-ц
Провадження № 6/204/135/18 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про видачу дубліката виконавчого листа, виданого по заочному рішенню Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2014 року у цивільній справі № 203/8736/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулося Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» з заявою про видачу дубліката виконавчого документа по заочному рішенню Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2014 року у цивільній справі № 203/8736/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В обґрунтування заяви зазначено, що заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2014 року позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 було задоволено і видано виконавчий лист. Разом з тим, зазначений виконавчий документ був втрачений.

Представник заявника Мазай В.О. в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк».

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причину своєї неявки суду не повідомила.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В судовому засіданні було встановлено, що заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2014 року у цивільній справі № 203/8736/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - було задоволено позовні вимоги позивача, а саме:

-Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» заборгованість у сумі 28662 грн. 42 коп. за кредитним договором № б/н від 09.06.2005 року та витрати по сплаті судового збору у сумі 286 грн. 62 коп., а всього 28949 грн. 04 коп. (а.с.66-68).

Вказане рішення суду скасоване не було і набрало законної сили 20 лютого 2015 року.

На підставі зазначеного рішення суду 20 лютого 2015 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська був виданий відповідний виконавчий лист.

Разом з тим, згідно листа Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 18.05.2018 року за № 870, зазначений виконавчий лист на виконанні у Чечелівському відділі державної виконавчої служби м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області не перебуває. Оскільки ВД не було отримано стягувачем, існує вірогідність того, що оригінал виконавчого документа був втрачений при поштовій пересилці.

Таким чином, виконавчий лист вважається такими, що втрачений. Станом на дату постановлення даної ухвали виконавчий лист фактично не виконаний і стягнення за ним не відбувається.

Відповідно же до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 18 ЦПК України, рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Крім того, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї та практику Суду як джерело права.

Аналогічні положення мають ч. ч. 4, 8 ст. 10 ЦПК України, згідно яких суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У разі невідповідності правового акта міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір України.

Так, Європейський суд з прав людини при здійсненні правосуддя, зокрема, у рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, у п. 40 зазначає, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу- у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов'язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід'ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Також, Європейським судом з прав людини було постановлене «пілотне» рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine) від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04, де Суд зазначає, що ця справа стосується існуючої проблеми, яка постійно нагадує про себе, породжуючи порушення Конвенції, які найчастіше виявляє Суд у справах проти України; більше ніж половина рішень, винесених Судом у справах проти України, стосуються питання тривалого невиконання остаточних судових рішень, відповідальність за які несуть органи влади України.

Окрім того, Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях зазначав, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог.

У зв'язку з вищевказаним, суд вважає необхідним застосувати у даних правовідносинах вищевказану практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За таких обставин, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, в порядку п. 17.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд вважає можливим видати Публічному акціонерному товариству комерційний банк «Приват Банк» дублікат виконавчого листа, виданого 20.02.2015 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» заборгованості у сумі 28662 грн. 42 коп. за кредитним договором № б/н від 09.06.2005 року та витрат по сплаті судового збору у сумі 286 грн. 62 коп., а всього 28949 грн. 04 коп. - для подальшого виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129-1 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 18, 76, 77, 81, 182-183, 247, 258-261, 352-355, п. 17.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про видачу дубліката виконавчого листа, виданого по заочному рішенню Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2014 року у цивільній справі № 203/8736/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Видати Публічному акціонерному товариству комерційний банк «Приват Банк» дублікат виконавчого листа, виданого 20.02.2015 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» заборгованості у сумі 28662 грн. 42 коп. за кредитним договором № б/н від 09.06.2005 року та витрат по сплаті судового збору у сумі 286 грн. 62 коп., а всього 28949 грн. 04 коп. - для подальшого виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Самсонова