Справа №752/9753/17
Провадження № 2/752/1120/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.10.2018 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Якушко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення,

в с т а н о в и в:

позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про виселення з кв.АДРЕСА_2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власницею квартири АДРЕСА_2.

Разом з нею проживає її колишній чоловік - ОСОБА_2.

Після розірвання шлюбу 23.06.2005 р. відповідач тривалий час не працює, зловживає спиртними напоми, постійно вчиняє сварки, що негативно впливає на позивача, він запрошує до квартири сторонніх людей, з якими вживає алкогольні напої, після чого влаштовує бійки, псує майно, порушує спокій і нормальне співжиття з іншими мешканцями будинку. Сусіди змушені були викликати поліцію для застосування заходів впливу на відповідача. Будучи неодноразово попереджений про недопустимість такої поведінки, відповідач належних висновків не зробив та продовжує вчиняти дії, які роблять неможливим спільне проживання в одній квартирі.

На підставі ст.116 ЖК України позивач просить виселити відповідача з кв.АДРЕСА_2.

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просила його задовольнити, посилаючись на те, що спільне проживання з відповідачем є неможливим. Позивач зазначила, що відповідач зловживаючи алкогольними напоями постійно влаштовує конфлікти, вчиняє біки і заходи впливу на нього не дають будь-якого результату. Спільне проживання з відповідачем в одній квартирі є неможливим.

Відповідач в судовому засіданні відповідач не визнав позов, зазначаючи на те,що вживання алкогольних напоїв не заборонено законом і це його спосіб відпочинку.

Вислухавши сторони, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власницею АДРЕСА_2, що підтверджується копією договору дарування від 05.03.2004 р., договором дарування від 07.06.2005 р., копією Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 25.03.2004 р. державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори Новицькою Р.М. (а.с.10-12).

Відповідач у справі, ОСОБА_2, є колишнім чоловіком позивачки, з яким 23.06.2005 р. шлюб було розірвано та Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського управління юстиції видано Свідоцтво про розірвання шлюбу.

Звертаючись до суду позивач, посилаючись на норми ст.116 ЖК Уркраїни, просять виселити відповідача з АДРЕСА_2 без надання іншого жилого приміщення, оскільки він постійно зловживає алкогольними напоями, вчиняє сварки, застосовує до неї фізичне насильство, робить неможливим спільне співжиття.

Відповідно до ч.1ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім»ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Тобто, право вимагати у судовому порядку виселення наймача, членів сім'ї або інших осіб має наймодавець або інша заінтересована особа за наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 116 ЖК України, зокрема, якщо вони систематичним порушенням правил співжиття, роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними.

Для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу маються на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача.

Крім того, згідно із п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року під час вирішення справ про виселення на підставі ст.116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів

В ході судового розгляду судом допитано свідка ОСОБА_4, яка підтвердила обставини, викладені позивачем та зазначила, що відповідач щодня вживає алкогольні напої, порушує спокій інших мешканців, які проживають в даному будинку і правила співжиття, а також зазначила, що до неї неодноразово зверталась ОСОБА_1 за допомогою, оскільки відповідач застосовував до неї фізичне насильство про допомогу і вона викликала працівників поліції.

Крім того, судом встановлено, що відносно ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, однак відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 21.11.2017 р. провадження у справі було закрито в зв»язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Також, в матеріалах справи наявний висновок ДОП Голосіївського УП ГУ НА у м.Києві Левандовської С.В. від 12.12.2017 р., та висновок від 23.02.2018 р., відповідно до яких за викликами ОСОБА_1 з приводу конфліктів з ОСОБА_2 були здійснені виїзду працівників патрульної поліції, які виявили ОСОБА_2 в стані алкогольного сп»яніння, з ним проведено профілактичну бесіду.

Враховуючи зазначені обставини, оцінюючий досліджені судом докази в їх сукупності, беручи до уваги те, що відповідач своєю поведінкою систематично порушує правила співжиття, що унеможливлює спільне з ним проживання інших членів сім»ї та мешканців даного будинку, і заходи профілактичного характеру не дали належних результатів, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1. про виселення ОСОБА_6 без надання іншого жилого приміщення на підставі положень ст..116 ЖК України, в зв»язку з чим вони підлягають задоволенню.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з квартири за адресою: АДРЕСА_2 без надання іншого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_2) судові витрати в розмірі 640 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя