Справа № 466/7465/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.,

секретаря с/з Грицак Е.В.,

справа №466/7465/18

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Львові цивільну справу за позовною заявою органу опіки та піклування - Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради в інтересах малолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

за участю представника позивача Брикси Р.З., -

у с т а н о в и в:

14.09.2018 орган опіки та піклування - Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради звернувся до суду з позовною заявою в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, в якій просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3; стягувати з ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей на користь державного закладу або фізичної особи, якій будуть передані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1500 грн у твердій грошовій сумі, що підлягає індексації згідно закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_6, яка є матір'ю малолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 належним чином не виконувала свої батьківські обов'язки та не подолала складних життєвих обставин, внаслідок чого діти були прилаштовані на повне державне утримання. Відповідачка неодноразово зобов'язувалась належно виконувати обов'язки щодо виховання та утримання дітей. ОСОБА_4 роз'яснювалось про юридичну відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків. Відповідач запевняла, що виправиться, належно виконуватиме батьківські обов'язки та забезпечить належні умови для виховання та проживання дітей.

Вжиті заходи відділом «Службою у справах дітей» Шевченківського району та заходи соціального впливу відділу соціальної роботи Шевченківського району м.Львова не дали позитивних результатів. Мама належних висновків з вищевикладеного не зробила, надалі продовжує неналежно виконувати покладені на неї обов'язки, фактично за весь час відсутності дітей не вжила дієвих заходів з метою повернення їх на виховання.

З боку відповідачки прослідковується повне та систематичне ігнорування і свідоме нехтування батьківськими обов'язками щодо дітей. Оскільки мати самоусунулася від виконання обов'язків, покладених на неї законом, з метою захисту прав дитини позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 17.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі призначено підготовчі засідання на 16.10.2018 та 23.11.2018.

Ухвалою від 23.11.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Судове засідання призначено на 05.12.2018.

В судовому засіданні представник позивача Брикса Р.З., який діє на підставі довіреності від 05.09.2018 №36-вих-3866 /а.с.55/ позовні вимоги підтримав, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялася про час, дату та місце слухання справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, та повідомленням про вручення поштового рекомендованого відправлення, що повернулося на адресу суду та долучені до матеріалів справи, оголошенням розміщеним на сайті судової влади, відзиву на позовну заяву нею подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-282 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Суд встановив такі обставини.

Згідно свідоцтв про народження: матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н та ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_4, копії свідоцтв про народження містяться в матеріалах справи /а.с.13,14/. Батько дітей записаний зі слів матері на підставі статті 135 Сімейного кодексу України, що стверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька /а.с.25,45/.

На підставі розпорядження голови Шевченківської районної адміністрації від 23.03.2016 року №125, малолітні ОСОБА_2, ОСОБА_3 влаштовані у Будинок дитини №2 м.Львова /а.с.43/.

Розпорядженням голови Шевченківської районної адміністрації № 151 від 11.04.2016 року малолітні ОСОБА_2, ОСОБА_3 повернуті на виховання матері ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ос. /а.с.47/.

Проте, ОСОБА_4 змінювала неодноразово місце проживання та не подолала складних життєвих обставин. У зв'язку із тим дитина ОСОБА_3 влаштована відділом у справах дітей Червоноградської міської ради від 30.03.2018 року лист №175/4-11 у Будинок дитини №1 за адресою: м. Львів, вул. Комаринця, 2, а малолітня ОСОБА_2 влаштована розпорядженням голови Шевченківської районної адміністрації від 25.06.2018 року № 342 в Дитячий дошкільний будинок дитини №1 за адресою: м. Львів, вул. Таджицька, 21. До цього з 25.03.2018 року перебувала в притулку для дітей Служби у справах дітей Львівської обласної державної адміністрації.

Отже, діти тривалий час перебувають на повному державному утриманні та вихованні, яке обумовлене не створення мамою умов для проживання та утримання дітей, ухилення від виконання батьківських обов'язків впродовж кількох років та змушені перебувати фактично в установах, які не пов'язані із сімейними формами виховання. Діти не отримують належної уваги, спілкування та любові. На даний час діти залишились без законного представника. ОСОБА_4 життям та здоров'ям дітей не цікавиться, не утримує, намірів працевлаштуватись немає, постійного місце проживання не має, на пропозиції соціальних служб щодо допомоги не відкликається часто міняє місця проживання.

ОСОБА_4 згідно вироку Галицького районного суду м.Львова від 03.05.2018 року, справа №461/2851/18 та постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24.06.2014 року, справа №442/4473/14-п. була притягнута до кримінальної відповідальності.

Батько дітей, записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

Позивач як доказ неналежного виконання батьківських обов'язків ОСОБА_4 та про те, що вона не цікавилася перебуванням дітей на державному утриманні надано такі докази, які дослідженні судом:

- лист головного лікаря Комунального закладу ЛОР «Будинок дитини №1 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушення психіки» /а.с.6/;

- лист №121/10 від 04.07.2018 завідувача Притулку для дітей /а.с.23/;

- лист №277 від 18.06.2018 головного лікаря Комунального закладу ЛОР «Будинок дитини №1 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушення психіки».

Згідно долученого до матеріалів справи висновку органу опіки та піклування Ше6вченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 25.07.2018 року №36-3189, з метою захисту інтересів дітей, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Статтею 164 СК України врегульовано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини передбачені ст. 150 Сімейного кодексу України, та полягають, зокрема, в наступному: батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та інше.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Статтею 12 вищезгаданого Закону передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї.

Як зазначено у пунктах 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року із змінами і доповненнями від 19.12.2008р., позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. З Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

В контексті пункту 2 ст. 8 Конвенції про права дитини, ЄСПЛ наголосив, що в усіх випадках основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції, визначення компетентними органами, що розлучення дитини з батьками необхідне застосовувати в якнайкращих інтересах дитини може бути необхідне у випадку, коли батьки не піклуються про дитину.

Відповідно до ст. 18. Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Ураховуючи вищенаведене, оцінюючи в сукупності зібрані докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, а саме: не піклується про побут дітей, фінансово дітей не підтримує, не цікавиться духовним розвитком дітей, не відвідує їх у дитячих будинках, а відтак, суд приходить до переконання, що є достатньо підстав для позбавлення батьківських прав відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відтак, з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 потрібно стягувати на користь державного закладу або фізичної особи, якій будуть передані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. на кожну дитину, що підлягає індексації згідно закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.09.2018 і до досягнення дітьми повноліття.

В силу ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

В силу статті 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача судові витрати в користь держави у розмірі 704,00 гривень судового збору.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-266, 268, 280-282 ЦПК України, ст.ст.150, 155, 164, 165, 166, 180, 181, 182 Сімейного кодексу України, суд

ухвалив :

позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 та малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (центр обліку та нічного перебування громадян) на користь державного закладу або фізичної особи, якій будуть передані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. на кожну дитину, що підлягає індексації згідно закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.09.2018 і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1 на користь держави 704,00 грн. (сімсот чотири гривні) витрат зі сплати судового збору.

Позивач: Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, місцезнаходження: м.Львів, вул.Липинського,11.

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 14.12.2018 року.

Суддя П. С. Невойт