Справа № 310/8882/18
РІШЕННЯ

Іменем України

26 грудня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

за участі: секретаря судового засідання Бевз О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька. В обґрунтування позову вказує на те, що вона з 2012 року по 2007 рік перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу в них народилась донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу спору щодо визначення місця проживання дочки між ними не виникало. Вона разом з дочкою проживала за адресою: АДРЕСА_1. З грудня 2014 року в зв'язку з проведенням антитерористичної операції вони з дочкою були вимушені виїхати з м. Шахтарська Донецької області. На цей час вона з дочкою проживає в АДРЕСА_2. Наразі у неї виникла необхідність виїхати з дочкою до Російської Федерації в м. Краснодар для забезпечення повноцінного відпочинку дитини і для підвищення рівня світогляду, покращення стану здоров'я, фізичного, духовного і морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов'язків. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. Зв'язок із відповідачем відсутній, оскільки він знаходиться в м. Шахтарську, на тимчасово непідконтрольній території України. За таких обставин у неї існують перешкоди для отримання нотаріально оформленої згоди батька ОСОБА_2 на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за межі України. Посилаючись на ЗУ «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну», просила надати неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, тимчасовий дозвіл на виїзд за межі України до Російської Федерації до міста Краснодар у період з 01 січня 2019 року до 01 березня 2019 року, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, або інших осіб, уповноважених за нотаріально посвідченою згодою матері ОСОБА_1, без згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Ухвалою суду від 24.10.2018 року було відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 14.11.2018 року було здійснено заміну третьої особи служби у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради на орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судової влади України, оскільки УДППЗ «Укрпошта» не здійснює доставку кореспонденції в м. Шахтарськ Донецької області.

Представник орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради Вареник Я.Є. в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, при винесенні рішення просить врахувати висновок органу опіки та піклування щодо розв'язання спору та копію довідки з місця навчання дитини.

За таких підстав, суд ухвалив розглянути справу за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в заочному порядку, за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд встановив таке.

З копії свідоцтва про народження ОСОБА_3, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 видно, що її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, тобто позивач та відповідач по цій справі (а.с. 6).

Як зазначає позивач в позові, вона разом з дитиною зараз проживають АДРЕСА_2, і зареєстровані за вказаною адресою як внутрішньо переміщені особи (а.с.6,7).

Згідно з довідкою №928 від 19.12.2018 року неповнолітня ОСОБА_3 є студенткою Комунального вищого навчального закладу «Дніпропетровський базовий медичний коледж».

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно статті 141 СК України, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, батьки, відповідно до положеньст.151СК України, вправі обирати самі. Згідно ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст.154 СК України батьки мають право звернутися до суду за захистом прав та інтересів дитини.

В статті 313 ЦК України зазначено - фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Статтею ст. 3 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» визначено, що перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред'явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Відповідно до пунктів 3,4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року, встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється зокрема на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Позивач зазначає в позові про те, що вона не має можливості отримати від відповідача нотаріально посвідчену згоду на виїзд дитини за кордон, оскільки втратила зв'язки з відповідачем, який проживає в м. Шахтарську, на території, яка тимчасово непідконтрольна Україні.

Орган опіки та піклування надав суду висновок №01-8570/47 віл 22.12.2018 року про доцільність надання дозволу неповнолітній ОСОБА_3 на тимчасовий виїзд за кордон України, до Російської Федерації в м. Краснодар, на період з 01 січня 2019 по 01 березня 2019, без згоди та супроводу батька.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про можливість та доцільність задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст.313 ЦК України, ст. 150,155 СК України, ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року, ст.ст.76-81,223,247,280-284,263-268,273,354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Надати неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, тимчасовий дозвіл на виїзд за межі України до Російської Федерації до міста Краснодар у період з 01 січня 2019 року до 01 березня 2019 року, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, або інших осіб, уповноважених за нотаріально посвідченою згодою матері ОСОБА_1, без згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, якщо не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено 28.12.2018 року.

Суддя І. П. Прінь