29.12.2018 227/3309/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2018 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого cудді: Мацишин Л.С.

присяжних: ОСОБА_1, ОСОБА_2

за участю секретаря судового засідання: Овчиннікової Ю.О.,

заявника:ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Добропілля цивільну справу за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа Новодонецька селищна рада, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_3, звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з заявою про визнання громадянина України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця селища Новодонецьке м. Добропілля Донецької області, безвісно відсутнім з липня 2016 року.

В обґрунтування вимог зазначила, що проживала разом із сином ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1. Родини син не мав, бо часто міняв місце роботи. У березні 2015 року виїхав до РФ на роботу і з цього часу більше його не бачила. В липні 2016 року стало відомо, що речей сина у квартирі, де він мешкав у РФ не має, а також те, що на роботу він не ходить. З того часу не відомо місце знаходження ОСОБА_4 У звязку з викладеним, заявник звернулась до суду з даною заявою про визнання ОСОБА_4 безвісно відсутнім і вважає, що для цього є всі підстави, просить визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 - безвісно відсутніми.

Заявниця в судовому засіданні пдтримала заяву та просила суд її задовольнити та пояснила, що зверталась в поліцію, у звязку з тим, що її син пропав, проте результатів пошуку немає. Задоволення заяви ОСОБА_3 має для неї юридичне значення, так як дозволить їй оформити субсидію на сплату комунальних послуг на житло.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Звернулись в суд з заявою про розгляд спарви у їхній відсутності. Не заперечують, що справа буде розглянута на розсуд суду.

За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності представника відповідача.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що заявник ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка м. Бердянськ Запорізької області є матірю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження.( а.с.5)

Згідно довідки № 19299/403/2018 від 21 серпня 2018 року Добропільського ВП Покровського ВП ГУ НП в Донецькій області, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 не перебуває в місцях позбавлення волі. Згідно інтегрованої бази ППС « Армор» станом на 20 серпня 2018 року наявна інформація щодо знаходження у розшуку гр. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3. Причина розшуку безвісти відсутній. (а.с.41-43).

Згідно повідомлення Головного центру обробки спеціальної інформації, за результатами проведеної перевірки інформації, що зберігається в базі даних « Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», відомостей про перетинання державного кордону України громадянином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в базі даних не виявлено. (а.с.50)

Як вбачається з Акту складеного депутатом Новодонецької селищної ради ОСОБА_5, у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_4. З 15 березня 2015 року ОСОБА_4 за даною адресою не проживає.( а.с.17).

В Міністерстві соціальної політики інформація щодо ОСОБА_4 в ЄІБД ВПО відсутня. (а.с.60)

Згідно інформації УСЗН Добропільської міської ради від 07 листопада 2018 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в Єдиній інформаційній базі даних взятих на облік осіб, які перемішуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції по управлінню соціального захисту населення Добропільської міської ради не значиться. (а.с.85)

Згідно інформації наданої Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актових записів про народження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені та смерть відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у архіві відділу не виявлено. (а.с.96)

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Згідно ч. 3 ст. 43 ЦК України, порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

У відповідність до ч. 1 статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

З аналізу указаних норм можна дійти висновку, що фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.

Згідно з ст. ст.76, ч.2 ст.294 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З метою з'ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Факт відсутності ОСОБА_4 підтвердили також свідки, які, були допитані у судовому засіданні, зокрема, свідок ОСОБА_6, яка суду пояснила, що вона є рідною сестрою ОСОБА_4. В березні 2016 року її брат разом з її чоловіком ОСОБА_7 виїхали до Росії на заробітки. На початку серпня 2016 року її чоловік повернувся додому, а її брат залишився в Росії на роботі. Коли її чоловік на початку серпня 2016 року повернувся знову в Росію на роботу, то в місці, де вони проживали з її братом ОСОБА_4, ОСОБА_4 не було, не було і його речей. Її чоловік почав розпитувати людей про ОСОБА_4, проте ніхто не знав, де він пропав. На роботі також сказали, що ОСОБА_4 кілька днів вже не ходить на роботу. Брат сімї не мав і не міг ні до кого поїхати. Все життя він жив разом з їхньою мамою. З того часу невідомо місце знаходження ОСОБА_4

Також свідок ОСОБА_8, суду пояснив, що є сусідом ОСОБА_3, живе з нею в одному підїзді. ОСОБА_4 він не бачив вже 3-4 роки. Обставини за якими пропав ОСОБА_4 йому не відомі.

Відповідно до вимог ч. 2ст. 43 ЦК України, у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

Враховуючи те, що останні відомості про місце перебування ОСОБА_4 за останнім відомим місцем перебування зі слів свідка ОСОБА_6 відомі по серпень 2016 року, то безвісно відсутнім його слід визнати з 01 вересня 2016 року.

Враховуючи встановлені в ході судового засідання обставини, а також пояснення свідків та письмові докази, які свідчать про те, що останні відомості про місцеперебування ОСОБА_4 відоме до серпня 2016 року і з того часу встановити його місцезнаходження не можливо, оскільки жодних відомостей про нього не поступало, а також те, що протягом року в місці його проживання за зареєстрованою адресою відсутні відомості про місце його перебування, суд вважає, що доводи заявника про визнання ОСОБА_4 безвісно відсутнім знайшли своє підтвердження і тому у суду є достатньо підстав для визнання ОСОБА_4 безвісно відсутнім з 01 вересня 2016 року.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз'яснити положення ст. 45 ЦК України, відповідно до якої, якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з'явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Порядок скасування рішення визначений ст. 309 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.43 ЦК України ст.ст. 259, 263, 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1, адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4), заінтересована особа Новодонецька селищна рада ( ЄРДПОУ: 36297522, адреса місця знаходження: вул. Благовісна, буд. 3, смт. Новодонецьке м. Добропілля Донецької області 85010), про визнання особи безвісно відсутньою, задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5 - безвісно відсутнім.

Початком безвісної відсутності ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 вважати 01 вересня 2016 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Добропільський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подано апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий судя: ОСОБА_9

Присяжні: ОСОБА_1

ОСОБА_2

29.12.2018