Справа № 713/1765/18
Провадження №2/713/664/18
РІШЕННЯ

іменем України

26.12.2018 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Пилип'юка І.В., з участю секретаря Паучек Є.В., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вижниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, про поділ майна подружжя, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, про поділ майна подружжя.

У позові вказувала, що з 26.10.2002 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 Заочним рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 28.11.2016 року по справі №713/1640/16-ц шлюб між ними розірвано і їй змінено прізвище на дошлюбне «ОСОБА_1». В шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з нею. Відповідач сплачує аліменти згідно наказу Садгірського районного суду м. Чернівці від 21.07.2017 року та ухвали Садгірського районного суду м. Чернівці від 06.10.2017 року по справі №726/1157/17 у розмірі 50% прожиткового мінімуму, що є недостатнім для фізичного та духовного розвитку для хлопців чотирнадцятирічного та п'ятнадцятирічного віку.

Зазначала, що за час проживання у шлюбі з ОСОБА_4 вони збудували житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1, загальною площею 135,50 кв.м, житловою площею 81,10 кв.м (житловий будинок літ. «А», сарай літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Г», сарай літ. «Д», колодязь літ. «К»).

Частину коштів на будівництво будинку вони заробили з відповідачем працюючи за кордоном. Іншу частину у розмірі 20000 доларів США їй на будівництво будинку подарувала її сестра ОСОБА_7 в рахунок спадщини, яку вона отримала після смерті їх матері. Грошові кошти ОСОБА_7 передала їй 29.08.2011 року у присутності ОСОБА_4, а також свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Також даний факт можуть підтвердити свідки: ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 Її сестра ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_10.

На період 2010 року вони звели будинок та викопали колодязь, але не було грошей для завершення будівництва будинку, проведення зовнішніх та внутрішніх будівельних робіт, будівництва надвірних споруд та будівель. На кошти подаровані сестрою ОСОБА_7, вони добудували будинок, а також побудували надвірні будівлі та господарські споруди.

Закінчивши будівництво ОСОБА_4 у липні 2012 року подав декларацію про готовність об'єкта до експлуатації. Оскільки на той час вони жили добре, виховували двох дітей, тому домовилися зареєструвати право власності на спірний житловий будинок за відповідачем.

Після розлучення намагалася домовитися з ОСОБА_4 про поділ спільного майна, але він відмовляється і каже, що будинок є його особистою власністю, оскільки право власності зареєстроване на нього.

Наведене стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Також зазначала, що у будівництво будинку з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 було вкладено 20000 доларів США її власних коштів, що за офіційним курсом НБУ станом на 29.08.2011 року складало 159400,00 грн. Відповідно до технічного паспорту на спірний будинок його інвентаризаційна вартість складає 497458,00 грн. Таким чином: 159400,00 грн. х 100 / 497458,00 грн. = 32% - частка вкладених нею особистих коштів від інвентаризаційної вартості будинку складає 100% - 32% = 68% - спільна власність подружжя 68 / 2 = 34% , що приблизно складає 1/3 частку ОСОБА_4 1 - 1/3 = 2/3 - її частка.

Згідно висновку про вартість майна, складеного оцінювачем ОСОБА_13 11.09.2018 року, ринкова вартість спірного житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами складає 496608,00 грн. Вона просить визнати за нею право власності на 2/3 частини будинку, отже вартість її частки складає 496608,00 х 2/3 = 331072,00 грн.

Посилаючись на ст.ст.57, 60, 69, 70 СК України, ст.368 ЦК України просила: Визнати житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1, загальною площею 135,50 кв.м, житловою площею 81,10 кв.м об'єктом права спільної сумісної власності подружжя; Визнати за нею право власності на 2/3 частини вказаного будинку, а іншу 1/3 частину житлового будинку залишити у власності ОСОБА_4, припинивши право спільної сумісної власності на це майно; стягнути з ОСОБА_4 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3310,72 грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заявлений позов підтримали, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини, просили позовні вимоги задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 підтримав відзив на позов, у якому зазначив, що відповідач позов визнає частково і вважає, що нерухоме майно повинно бути поділено між ними порівну.

Підтвердив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.10.2002 року по 28.11.2016 року. У шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, які проживають з позивачем, а відповідач сплачує аліменти на їх утримання.

Зазначив, що відповідач додатково допомагає дітям, коли вони потребують такої допомоги, надсилає їм посилки з одягом та продуктами харчування. Влітку діти проживали у відповідача в Італії більше 50 днів. Він оплатив їм дорогу, повністю одягнув. Старшому синові дав на навчання 5000,00 грн. Дає дітям все, що вони просять.

Сторони фактично припинили сімейно-шлюбні відносини у 2011 році. Діти залишилися з матір'ю відповідача і проживали з нею до 2013 року. За той час позивач не допомагала дітям матеріально, не приходила до них і взагалі не цікавилася їх життям.

З 2004 року по 2007 рік сторони були на роботі в Іспанії. Потім повернулись додому, але в 2008 році знову виїхали за кордон і повернулися лише у 2009 році. За кордоном заробили певну суму коштів, і повернувшись додому у 2009 році, розпочали будівництво житлового будинку в АДРЕСА_1. У 2010 році будинок був майже готовий, залишилися деякі внутрішні роботи.

Також підтвердив, що сестра позивача дійсно передавала їй якісь кошти, але їх не можна вважати подарунком, і те, що їх було потрачено тільки на будівництво житлового будинку. У розписці не зазначено, що сестра дарує ці кошти позивачу особисто. Якщо погоджуватись, що вона подарувала гроші на будівництво, то можна вважати, що вона подарувала їм обом. Але позивач із зазначених коштів нічого не витрачала для проведення робіт у будинку, оскільки у 2010 році будинок вже був збудований. Всупереч вимогам ч.5 ст.719 ЦК України нотаріально посвідченого письмового договору дарування валютних коштів немає.

За частину отриманих позивачем коштів купували деякі будівельні матеріали для будівництва господарських будівель та оплачували роботи по їх будівництву, але це були незначні кошти. Більшість коштів з отриманої від сестри суми позивач потратила на свої потреби, але відповідач не цікавився куди саме, а вона не звітувала перед ним. Відповідачу відомо, що частину грошей позивач передала своєму братові ОСОБА_15.

У будівництві будинку відповідачу допомагав його батько ОСОБА_16 Він придбав і передав йому 29,4 куб.м лісоматеріалів.

Вважає, що оскільки сторони обоє працювали за кордоном, на спільні кошти збудували будинок, їм допомагав батько відповідача, також відповідач сплачує аліменти на дітей і постійно надає їм додаткову матеріальну допомогу, тому немає жодних підстав для збільшення частки позивача у спільному майні подружжя.

Просив позов ОСОБА_1 задовольнити частково та визнати за нею право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку.

Ухвалою суду від 10.12.2018 року за клопотаннями представників сторін викликано у судове засідання свідків: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_17, ОСОБА_14, ОСОБА_18, ОСОБА_1, ОСОБА_19, ОСОБА_20 та ОСОБА_21, яких попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду.

У судовому засіданні допитана в якості свідка позивач ОСОБА_1 показала, що з відповідачем разом були за кордоном, де заробляли на будинок. Їй не вистачало коштів на будівництво господарських будівель і сестра їй подарувала 20000,00 доларів США. Вона поміняла дані кошти на гривні і у липні або серпні 2011 року передала свекрусі, яка керувала будівництвом і купувала будівельні матеріали. Свекруха їй не звітувала, куди вона витрачала кошти, і вона їй довіряла. Але вказаних коштів все-одно не вистачало і будівництво зупинилося. Про те, що їй подарувала кошти сестра знали ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Своєму братові ніяких коштів не передавала. Під час будівництва діти проживали з нею, згодом деякий час у свекрухи, а потім у м. Чернівці. Відповідач сплачує аліменти на утримання дітей.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що в кінці літа 2011 року до неї звернулася ОСОБА_1 і попросила засвідчити передачу їй коштів. У її присутності сестра позивача ОСОБА_7 передала ОСОБА_1 20000,00 доларів США купюрами по 100 доларів. Вона розписалася у розписці в якості свідка передачі коштів. Їй невідомо, як ОСОБА_1 розпорядилася вказаними коштами, але їй знає, що вона передала їх своєму чоловікові.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що позивач сестра її матері ОСОБА_7 Їй відомо, що сторони побудували будинок, разом їхали на заробітки за кордон, але ОСОБА_1 заробляла більше за відповідача. Повернувшись з-за кордону, за зароблені кошти лікували зуби, одягли дітей і почали будівництво будинку. Вони переїхали проживати в м. Чернівці, а будинок будували у с. Велике. Їм не вистачало коштів на будівництво і її мати ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_1 20000,00 доларів США, які в неї були від продажу спадкової квартири. Бачила, як її мати передавала ці кошти позивачу під розписку. Вона працювала у банку і поміняла ОСОБА_1 20000,00 доларів США на гривні. Потім ОСОБА_1 повезла ці кошти у село до свекрухи. Вона не бачила, як ОСОБА_1 передавала ці кошти своїй свекрусі. Зі слів ОСОБА_1 відомо, що її свекруха ці кошти потратила на придбання будівельних матеріалів та будівництво сараю та стодоли.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_20 показав, що позивач рідна сестра його дружини ОСОБА_7 Відомо, що ОСОБА_1 зі своїм чоловіком ОСОБА_4 працювали за кордоном. Потім його дружина продала спадкову квартиру своєї матері і віддала ОСОБА_1 20000,00 доларів США. Він був проти. ОСОБА_1 сказала, що вони не добудували будинок, оскільки їм не вистачило коштів. У спірному будинку робив електрику. Потім бачив, що там добудували стодолу і сарай. Також відомо, що цими коштами керувала мати ОСОБА_4 Спірний будинок повинен бути спільним.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_19 показав, що ОСОБА_1 його сестра. Відомо, що вона зі своїм чоловіком ОСОБА_4 працювала за кордоном, потім разом будували будинок, а після закінчення будівництва розійшлися. Також відомо, що сестра ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_1 20000,00 доларів США, які отримала від продажу спадкової квартири після смерті їх матері. Потім ці гроші були передані матері ОСОБА_4 на будівництво спірного будинку та добудову сараю, гаража та стодолі. На залишок коштів придбали автомобіль «Нива». Допомагав будувати спірний будинок. Але йому невідомо, що саме сторони купляли за отримані від ОСОБА_7 кошти.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показала, що відповідач її син. Вони будували спірний будинок на земельній ділянці, яку подарувала дочка її брата. Будівництво організовував її чоловік ОСОБА_16 Кошти на будівництво давали ОСОБА_1 та її син ОСОБА_4, які під час будівництва перебували на заробітках за кордоном. Вони з чоловіком за кошти сторін купили всі необхідні будівельні матеріали, але деревину давав її чоловік. Але коштів не вистачало, і вони робили все необхідне, щоб будівництво продовжувалося. Будівництво спірного житлового будинку розпочали у 2009 році, а закінчили у 2010 році. Зазначила, що ОСОБА_1 їй ніяких грошей не давала. Про отримання нею у 2011 році 20000,00 доларів США їй нічого не відомо. Про походження грошей, які їй давали сторони на будівництво нічого не відомо. Після 2010 року біля спірного житлового будинку нічого не добудовували. Її син висилає гроші на сплату аліментів на дітей. Вважає, що будинок потрібно поділити порівну.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_22 показав, що є сусідом ОСОБА_4 Бачив, що батько ОСОБА_4 працював на будівництві спірного будинку. Він теж там допомагав. Деревину розпилювали на пилорамі. Працює на автобусі і через нього неодноразово передавали в м. Чернівці сумки, посилки та гроші для ОСОБА_1 Будівництво спірного будинку було розпочато у 2009 році, а у 2010 році будинок був готовий. Відомо, що сторони працювали за кордоном і заробляли гроші на будинок. Чи передавала ОСОБА_1 якісь кошти на будівництво, йому не відомо. Будинок, стайня та стодола були збудовані у 2010 році.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_23 показала, що вони з ОСОБА_4 сусіди. Відомо, що сторони почали будівництво будинку у 2009 році і за один рік його збудували. Вони заробляли гроші за кордоном і будували будинок. Також батьки ОСОБА_4 багато допомагали. Вона допомагала на будівництві. Будинок будували батьки ОСОБА_4 Після 2010 року там добудували господарські споруди.

На допиті свідків ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_21 позивач та представники сторін не наполягали.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, свідків: ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_20, ОСОБА_19, ОСОБА_17, ОСОБА_22, ОСОБА_23, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

На підтвердження позовних вимог позивачем ОСОБА_1 надано суду такі докази.

Копію заочного рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 28.11.2016 року по цивільній справі №713/1640/16-ц (провадження №2/713/714/16), яким встановлено, що 26.10.2002 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 прийняла прізвище ОСОБА_1.

Даним рішенням суду шлюб між сторонами розірвано і ОСОБА_1 відновлено дошлюбне прізвище ОСОБА_1. Рішення набрало законної сили 17.01.2017 року.

Копії свідоцтв про народження дітей серія НОМЕР_2 від 16.12.2002 року та серія НОМЕР_3 від 25.11.2003 року, виданих Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції, з яких вбачається, що у сторін є двоє спільних дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судовим наказом Садгірського районного суду м. Чернівці від 21.07.2017 року та ухвалою вказаного суду від 06.10.2017 року по справі №726/1157/17 з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.07.2017 року і до досягнення дітьми повноліття.

Копію свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_4, виданого 13.05.2017 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, згідно якого 13.05.2017 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєструвала шлюб із ОСОБА_26, ІНФОРМАЦІЯ_6 і прийняла прізвище ОСОБА_1.

Довідку ПП «Садгора-Сервіс» №4600 від 06.09.2018 року, з якої вбачається, що позивач ОСОБА_1 разом з дітьми ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5., ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровані та проживають в АДРЕСА_2.

Копію свідоцтва про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 серія НОМЕР_5 від 12.06.1983 року, копію свідоцтва про народження ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8 серія НОМЕР_6 від 08.02.1969 року, копію свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_20, з яких встановлено, що позивач є рідною сестрою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8.

Копію розписки від 29.08.2011 року, з якої вбачається, що позивач в присутності свого чоловіка ОСОБА_4 29.08.2011 року отримала від ОСОБА_7 сплату спадщини в розмірі 20000,00 доларів США, які вкладають в забудову їх будинку, земельна ділянка якого зареєстрована на прізвище ОСОБА_4, яка знаходиться в с. Велике Вижницького району. Розписка підписана ОСОБА_7, ОСОБА_1 та ОСОБА_4, а також свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_28

Копію свідоцтва про смерть серія НОМЕР_7 від 19.11.2012 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, з якого вбачається, що ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_10.

Копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_8, виданого 30.08.2012 року виконавчим комітетом Мигівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області на підставі рішення №27 від 22.08.2012 року вказаного виконавчого комітету на ім'я ОСОБА_4 про право приватної власності на житловий будинок загальною площею 135,50 кв.м, житловою площею 81,10 кв.м з надвірними та господарськими спорудами: сарай «Б», сарай «В», сарай «Г», сарай «Д», колодязь «К», що розташовані по АДРЕСА_1.

Копію Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта №137628021 від 13.09.2018 року, з якої вбачається, що 30.08.2012 року на підставі свідоцтва про право власності серія НОМЕР_8 від 30.08.2012 року у Реєстрі прав власності на нерухоме майно за №37502431 проведено державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_4 на житловий будинок загальною площею 135,50 кв.м, житловою площею 81,10 кв.м, що розташований по АДРЕСА_1.

Копію технічного паспорту на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1, виготовленого КП «Вижницьке РБТІ» станом на 08.11.2016 року на ім'я ОСОБА_1, з якого вбачається, що загальна вартість нерухомого майна становить 497458,00 грн., рік побудови житлового будинку «А» - 2010, рік побудови сарая «Б», сарая «В», сарая «Г» та сарая «Д» - 2011, рік побудови колодязя «К» - 2010.

Висновок про вартість майна, складений Суб'єктом оціночної діяльності оцінювачем ОСОБА_13 12.09.2018 року на замовлення ОСОБА_1, з якого вбачається, що ринкова вартість житлового будинку літ. «А», загальною площею 135,50 кв.м з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 станом на 12.09.2018 року становила 496608,00 грн. без ПДВ.

Підставою для звернення до суду з даним позовом стало те, що відповідач відмовляється визнати право власності позивача на частину спірного нерухомого майна.

На підтвердження заперечень проти позову та спростування позовних вимог представником відповідача ОСОБА_3 надано суду такі докази.

Копію товарно-транспортної накладної серія ЛГ №0003 від 16.05.2009 року, згідно якої ОСОБА_16 замовив у ПП ОСОБА_29 пиломатеріали хвойної породи обрізні, довжиною 4-6 м, об'ємом 10,00 куб.м на суму 7000,00 грн.

Копію товарно-транспортної накладної серія ЛГ №188 від 16.07.2009 року, згідно якої ОСОБА_16 замовив у ПП ОСОБА_30 брус хвойної породи 15х15 та 18х18, довжиною 4-11 м, об'ємом 19,40 куб.м на суму 14550,00 грн.

Копію квитанції до прибуткового касового ордера №188 від 16.07.2009 року, з якої вбачається, що ПП ОСОБА_30 отримав від ОСОБА_16 14550,00 грн. за брус об'ємом 19,40 куб.м.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України останній застосовується також щодо цивільних відносин, які виникли до набрання ним чинності, та продовжують існувати після цього.

Оскільки шлюб укладено до набранням чинності ЦК України, а майно набуте у спільну сумісну власність з моменту його реєстрації під час дії ЦК України, відносини між подружжям існували після набрання ним чинності, то до спірних правовідносин слід застосовувати норми Цивільного та Сімейного кодексів України.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11 роз'яснено, що вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України.

У статті 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до пп.22, 23 вищевказаної постанови Пленуму ВСУ, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України.

У силу статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Статтею 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Згідно ч.1 ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

За правилами ч.3 ст.372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З досліджених у судовому засіданні належних та допустимих доказів судом установлено, що у період 2009-2010 років, тобто в період шлюбу, ОСОБА_1 та ОСОБА_4, на спільні кошти, побудували житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1, а тому зазначене нерухоме майно є спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та виходячи з принципу рівності часток у майні подружжя, частки кожного з них складають по 1/2.

Разом з тим, з наданих ОСОБА_1 доказів судом не встановлено підстав для відступлення від принципу рівності часток подружжя, передбачених ч.2 ст.372 ЦК України та частинами 2 та 3 ст.70 СК України, а саме, що:

відповідач ОСОБА_4 не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1;

приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї;

розмір аліментів, які одержує ОСОБА_1, недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Навпаки судом установлено, що у період будівництва спірного нерухомого майна відповідач ОСОБА_4 разом з позивачем ОСОБА_1 перебував на тимчасових заробітках за кордоном, і зароблені кошти витрачав на будівництво даного майна та утримання спільних дітей.

Вимоги про визнання особистою приватною власністю частки у житловому будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1, що відповідає розміру вкладених позивачем особистих коштів у розмірі 20000,00 доларів США - позивачем не заявлено і жодним доказом не доводилось.

Належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що позивач ОСОБА_1 використала отримані 29.08.2011 року від ОСОБА_7 20000,00 доларів США на будівництво спірного житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами суду не надано, а покази допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_10, ОСОБА_20 та ОСОБА_19 у суду викликають обґрунтовані сумніви у їх достовірності, оскільки зазначені свідки перебувають у родинних відносинах з позивачем.

Враховуючи встановлені обставини та викладені вимоги законів, Суд дійшов до висновку, що спірне нерухоме майно необхідно визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_1, визнавши за останньою право власності на 1/2 ідеальну частку даного майна та припинивши право спільної сумісної власності на вказане нерухоме майно.

Таким чином, наведені доводи, аналіз доказів та їх належна оцінка переконують суд в тому, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення із стягненням з відповідача на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладено, ст.ст.16, 21, 328, 368, 370, 372 ЦК України, ст.ст.60-63, 69-71 СК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-82, 141, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 354 України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП: НОМЕР_1 право власності на 1/2 ідеальну частку житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_9, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстрованої та жительки АДРЕСА_2, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2483,04 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят три гривні 04 коп.).

Складання повного тексту рішення відкладено на строк десять днів з дня оголошення вступної та резолютивної частин рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Вижницький районний суд до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: І. В. Пилип'юк