Провадження № 2/369/3623/18
РІШЕННЯ

Іменем України

10.12.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Дубас Т.В.,

за участю секретаря - Ріпка Л.Ю.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до районного суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.04.2016 року з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на період навчання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та до досягнення дочкою 23-річного віку у розмірі ? частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 22.03.2016 року. В даний час його матеріальний стан значно погіршився, змінився сімейний стан та погіршилось здоров'я. 03.07.2018 року йому встановлена 3 група інвалідності, він не працює. З ним проживає мати, яка потребує постійного догляду та матеріальної підтримки, а також на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей - ОСОБА_3, 2005 року народження, та ОСОБА_4, 2017 року народження.

Тому просив суд ухвалити рішення про зменшення розміру аліментів до розміру 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, що стягуються з нього згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.04.2016 року на користь ОСОБА_2 на період навчання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення дочкою 23-річного віку.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.09.2018 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін у даній цивільній справі.

26.10.2018 року до суду надійшов відзив ОСОБА_2 на позовну заяву ОСОБА_1 Свої заперечення обґрунтувала тим, що позивачем не надано до суду жодного доказу на зміну його матеріального стану, яке погіршилось із часу ухвалення рішення від 12.04.2016 року про стягнення аліментів. Посилання позивача на те, що він має доглядати за хворою матір'ю також є необґрунтованими, оскільки мати позивача є пенсіонеркою та отримує пенсію за віком. Окрім того, про стан здоров'я матері позивачу було достеменно відомо на момент ухвалення оспорюваного рішення. Окрім того, посилання позивача на утримання малолітніх дітей також не є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки ОСОБА_3 народився 20.08.2005 року, тому ця обставина була врахована під час ухвалення рішення, а на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4, батьки отримують допомогу до досягнення дитиною трьохрічного віку. Тому просила суд відмовити у задоволенні позову.

06.11.2018 року до суду надійшла відповідь ОСОБА_1 на відзив ОСОБА_2, у якому позивач додатково звернув увагу, що внаслідок інвалідності він втратив роботу та отримує пенсію у розмірі 1452 грн, хоча за останнім місцем роботи отримував заробітну плату у розмірі 2750 грн. Окрім того, догляд за матір'ю внаслідок її похилого віку та хворобливого стану потребує не лише додаткових коштів, внаслідок мізерності її пенсії, але й не дає йому можливості влаштуватися на постійну роботу. Тому просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Просив суд задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

У судовому засіданні відповідач заперечувала проти позову у повному обсязі. Просила суд відмовити у його задоволенні.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження кошті в;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

В п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

При розгляді справи судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.04.2016 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на період навчання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та до досягнення дочкою 23-річного віку у розмірі ? частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 22.03.2016 року.

Обставини, встановлені рішенням суду, зокрема, у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (частина четверта статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, далі ЦПК України).

Відповідно довідки №976 від 07.12.2018 року встановлено, що ОСОБА_3 є студенткою Інституту енергозбереження та енергоменеджменту КПІ ім. Ігоря Сікорського денної форми навчання і закінчує університет 31.12.2019 року.

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія АВ №1052773 від 03.07.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 з 03.07.2018 року має третю групу інвалідності.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ПФУ Києво-Святошинського об'єднаного управління ПФУ і отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1452 грн.( відомості за серпень-вересень 2018), що підтверджується довідкою №4189 від 02.11.2018 року.

З довідки про склад сім`ї зареєстрованих у житловому приміщенні осіб вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_1 (заявник), ОСОБА_5 (дружина), ОСОБА_3 (син), ОСОБА_4 (син), ОСОБА_6 (мати).

З матеріалів справи та пояснень сторін встановлено, що на утриманні ОСОБА_1 перебуває двоє малолітніх дітей - ОСОБА_3, 2005 року народження, та ОСОБА_4, 2017 року народження.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст.ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов'язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим.

При визначенні розміру аліментів суд враховує потреби дитини з урахуванням її віку та стану здоров'я.

Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Разом з тим статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Таким чином, підставою для зменшення розміру стягнутих аліментів, є перелік обставин, за яких суд може ухвалити рішення.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3„Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Суд, з'ясувавши фактичні обставини справи та виходячи з скрутного матеріального становища позивача, погіршення його стану здоров'я, приходить до висновку про необхідність зменшення розміру стягуваних аліментів до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) до закінчення ОСОБА_3 навчання в навчальному закладі, але не пізніше досягнення 23-річного віку .

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, на що звернув увагу в п. 23 Постанови Пленуму N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" Верховний Суд України від 15.05.2006 року.

Оскільки, у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з часу набрання даним рішенням законної сили та враховуючи наявність на виконанні виконавчого документа - рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.04.2016 по справі N 369/2678/16-ц про стягнення аліментів в розмірі, встановленому до ухвалення цього рішення, керуючись ст. 267 ЦПК України, суд вважає за необхідне визначити, що стягнення за вищевказаним рішенням слід припинити станом на день набрання законної сили даним судовим рішенням та повернути виконавчий документ до суду після завершення виконання (погашення заборгованості по аліментах).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 84, 180, 181, 182, 183, 191,199 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 5, 11, 76-80, 81, 141, 200, 206, 241, 247, 258, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2, (РНОКПП НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1), аліментів на період навчання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно з часу набрання рішенням суду законної сили і до закінчення останньою навчання в навчальному закладі, але не пізніше досягнення 23-річного віку.

Стягнення за виконавчим листом N 369/2678/16-ц щодо примусового виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, ІПН НОМЕР_1, проживаючого АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_2, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на період навчання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму громадян щомісячно, починаючи з 22.03.2016 року та до досягнення ОСОБА_3 23-х річного віку - припинити станом на день набрання чинності даним судовим рішенням та повернути виконавчий документ до суду після завершення виконання (погашення заборгованості по аліментах).

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Повний текст рішення суду складено 14.12.2018 року.

Суддя: Дубас Т.В.