Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2605/18

Номер провадження: 2/511/977/18

27 грудня 2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Ільяшук А. В.,

секретаря судового засідання - Чернецької А.В.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бецилівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок з господарчими спорудами по праву спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Бецилівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, в якому просив визнати за ним право власності по праву спадкування за заповітом на житловий будинок з господарчими спорудами, що розташований по вул. Центральній,1 с. Бецилове Роздільнянського району Одеської області, який складається з: «А» - житлового будинку, загальною площею 43,50 кв.м., в тому числі житловою 20,0 кв.м., та господарчих споруд: «Б» - сарай, «В» - комора, «Г» - літня кухня, «Д» - погріб, «І» - криниця, що належав ОСОБА_2, яка померла 08.05.2018 року.

В позові зазначив, що 22.08.1999 року помер ОСОБА_3. На момент його смерті разом з ним, за адресою: вул. Набережна, 1 с. Бецилове Роздільнянського району Одеської області, була зареєстрована та постійно проживала однією родиною, ОСОБА_2 (дружина померлого). 08 травня 2018 року померла ОСОБА_2. Після її смерті відкрилась спадщина на належний їй житловий будинок з господарчими спорудами по вул. Набережна, 1 с. Бецилове Роздільнянського району Одеської області. За життя померла ОСОБА_2 склала заповіт, яким спадкоємцем належного їй будинку номер один по вулиці Набережна в селі Бецилове Роздільнянського району, вона призначила ОСОБА_1. Коли він у встановленому порядку звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини то йому було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, оформленого відповідно до вимог законодавства України та пропоновано звернутися до суду щодо вирішення питання стосовно спадкування на зазначене майно. Тому просив визнати за ним право власності по праву спадкування за заповітом на житловий будинок з господарчими спорудами, що розташований по вул. Центральній,1 с. Бецилове Роздільнянського району Одеської області, що належав ОСОБА_2, яка померла 08.05.2018 року.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 грудня 2018 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд у порядку загального позовного провадження.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_4, який діяв на підставі договору про надання правничої допомоги від 14.11.2018 року, не зявився, надавши заяву про підтримання позовних вимог та з проханням справу розглянути у його відсутність ( а.с. 121).

Відповідач Бецилівська сільська рада Роздільнянського району Одеської області про час та місце слухання по справі були сповіщені належним чином, надали суду заяву, в якій позовні вимоги ОСОБА_1 визнали в повному обсязі та просили слухати справу у відсутність їх представника. ( а.с. 120)

Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання.

У звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши представлені докази, оглянувши спадкову справу, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 серпня 1999 року помер ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №537814, виданого повторно Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області,від 31.07.2018 року, на підставі актового запису №14 (а.с.17).

На момент смерті ОСОБА_3 разом з ним, за адресою: вул. Набережна,1 с. Бецилове Роздільнянського району Одеської області, була зареєстрована та постійно проживала однією родиною, ОСОБА_2 (дружина померлого), що підтверджується довідкою №374, виданою Бецилівською сільською радою Роздільнянського району Одеської області від 10.12.2018 року( а.с. 97)

08.05.2018 року померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії І-ЖД №524027, виданого Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 11.05.2018 року, на підставі актового запису №256.(а.с.18).

При житті ОСОБА_2 на праві власності належав житловий будинок з господарчими споруди, що розташований по вул. Набережна,1 с. Бецилове Роздільнянського району Одеської області, що підтверджується виписками з погосподарської книги № 2 с. Бецилове, особовий рахунок № 107 за 1996-2000, 2011-2015 роки Бецилівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області ( а.с.10-15).

Факт володіння померлою ОСОБА_2 вищезазначеним житловим будинком з господарчими спорудами також підтверджується довідкою №348 виданою Бецилівською сільською радою Роздільнянського району Одеської області від 15.11.2018 року, житловий будинок який знаходиться за адресою: село Бецилове, вул. Набережна,1 Роздільнянського району Одеської області згідно погосподарської книги №2, особовий рахунок №01-0101-01, сторінка9, Бециловської сільської ради Роздільнянського району Одеської області належав ОСОБА_2 на праві приватної власності. ( а.с.19).

Наявність будинку підтверджується технічним паспортом на житловий будинок, станом на 17.11.2018 року, згідно якого, за адресою: вул. Набережна,1 с. Бецилове Роздільнянського району Одеської області, зареєстрований житловий будинок та господарчі споруди, який складається з: «А» - житлового будинку, загальною площею 43,50 кв.м., в тому числі житловою 20,0 кв.м., та господарчих споруд: «Б» - сарай, «В» - комора, «Г» - літня кухня, «Д» - погріб, «І» - криниця, ( а.с.22-24).

Житловий будинок з господарчими спорудами, що розташований за адресою: вул. Набережна,1 с. Бецилове Роздільнянського району Одеської області, розташований на земельній ділянці площею 0,54га (0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору (присадибна ділянка) та 0,29 га для ведення особистого селянського господарства. Рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність не приймалось, земельна ділянка не приватизована, що підтверджується довідкою № 347 виданої Бецилівською сільською радою Роздільнянського району Одеської області від 15.11.2018 року ( а.с. 20).

Згідно звіту по встановленню ринкової вартості вказаного житлового будинку його вартість складає 25688 грн. (а.с.51-65)

Згідно ст.1220 ч.1, ч.2 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлої.

Спадкуванням згідно ст.1216 ЦК України є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Ст.1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт від 20.04.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5 Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області та зареєстрований в реєстрі за №174, яким спадкоємцем належного їй будинку номер один по вулиці Набережна в селі Бецилове Роздільнянського району, вона призначила ОСОБА_1, ( а.с.6).

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Стаття 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивач ОСОБА_6 прийняв спадщину, звернувшись до приватного нотаріуса ОСОБА_7 Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа №39/2018 ( а.с.99-119), однак нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, оформленого відповідно до вимог законодавства України. ( а.с.21)

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п.4.15 розділу 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 видача свідоцтва про права на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Згідно п. 4.18 розділу 4 Порядку якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання судовому порядку.

Так, згідно з письмовими роз'ясненнями Державної архітектурно-будівельної інспекції України №40-19-7155 від 11.10.2012р., домоволодіння, завершені будівництвом до 05 серпня 1992 року, не підлягають введенню в експлуатацію, тобто право власності набувається забудовником за декларативним принципом шляхом отримання свідоцтва про право власності на майно в органах реєстраційної служби за місцем розташування об'єкту будівництва.

Згідно п. 3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 р. N 127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року;

Згідно з п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженим Наказом №91 від 24.06.2011 року, прийняття в експлуатацію об'єктів (крім закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них) здійснюється безоплатно територіальними органами Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - Інспекція) за результатами технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж та за наявності документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, шляхом реєстрації поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація), яка складається за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку.

За приписами абзацу 2 п.3.1 Порядку документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Після прийняття Верховною Радою України 17 лютого 2011 року Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» згідно з пунктом 9 розділу 5 Прикінцевих положень прийняття в експлуатацію збудованих до 31 грудня 2009 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, здійснюють інспекції державного архітектурно-будівельного контролю за результатами технічного обстеження таких об'єктів.

Відповідно до Звіту про проведення технічного обстеження від 28.11.2018 року та технічного паспорту на житловий будинок від 27.11.2018 року, житловий будинок зазначений в технічній документації під літ. «А», «Б» - сарай, «В» - комора, «Г» - літня кухня, «Д» - погріб, «І» - криниця, збудовані у 1956 року, і не є самовільними будовами.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність осіб. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності.

Вищевикладене свідчить про те, що правові засади прийняття в експлуатацію об'єктів, побудованих до 05 серпня 1992 року, наразі відсутні.

Разом з тим, Державна реєстраційна служба України у зв'язку з неоднозначністю правозастосовної практики в Листі від 12.03.2013 № 95-06-15-13 роз'яснила, що для проведення державної реєстрації прав з видачою свідоцтва про право власності на нерухоме майно, збудоване до 05.08.1992, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчу є прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

Зі змісту п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Тому суд вважає, що за ОСОБА_1 належить визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарчими спорудами, що розташований по вул. Центральній,1 с. Бецилове Роздільнянського району Одеської області, який складається з: «А» - житлового будинку, загальною площею 43,50 кв.м., в тому числі житловою 20,0 кв.м., та господарчих споруд: «Б» - сарай, «В» - комора, «Г» - літня кухня, «Д» - погріб, «І» - криниця, що належав ОСОБА_2, яка померла 08.05.2018 року.

Судовий збір по справі повністю сплачено позивачем при зверненні до суду.

На підставі ст.1216, 1217, 1223, 1261, 1268-1270, 1296, 1297 ЦК України, ст.3,4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", керуючись ст. 4,18,19, 48,76- 81, 95, 200, 223, 247, 258-259, 263- 265,273,354,355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Бецилівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок з господарчими спорудами по праву спадкування за заповітом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, право власності по праву спадкування за заповітом на житловий будинок з господарчими спорудами, що розташований по вул. Центральній,1 с. Бецилове Роздільнянського району Одеської області, який складається з: «А» - житлового будинку, загальною площею 43,50 кв.м., в тому числі житловою 20,0 кв.м., та господарчих споруд: «Б» - сарай, «В» - комора, «Г» - літня кухня, «Д» - погріб, «І» - криниця, що належав ОСОБА_2, яка померла 08.05.2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя А. В. Ільяшук