Провадження №2/428/1913/2018
17 грудня 2018 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі головуючого судді - Журавель Т.С., при секретарі - Андрусишин Н.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 05.02.1992р. на підставі ордеру на житлове приміщення № 158н позивач отримала квартиру АДРЕСА_2 на склад сімї з 5-х осіб. У даній квартирі зареєстрована, але не проживає з 2013 року відповідач ОСОБА_2 За весь час своєї відсутності за місцем реєстрації відповідач не приймала участі у сплаті комунальних послуг, всі оплати здійснює позивач, що ставить її у вкрай скрутне матеріальне становище. З огляду на зазначене, позивач звернулася з даним позовом до суду.
Сторони, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не зявилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Причини неявки відповідача суду не відомі.
У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно ст. 71 ЖК України, громадянин може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, якщо більше 6 місяців не проживає без поважних причин в спірній квартирі.
У відповідності до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
Судом встановлено, що квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 була видана ОСОБА_3 на підставі ордеру на житлове приміщення № 158н від 05.02.1992р. на склад сімї з 5-ти осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, про що свідчить копія ордеру наявна в матеріалах справи.
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії 1ЕД №150330, виданого 04.08.2012р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Троїцького районного управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 04.08.2012 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 25. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_8.
Згідно листа Управління житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міської ради № 105 від 29.11.2018 року, квартира за адресою: АДРЕСА_1 станом на 28.11.2018 року не приватизована.
Згідно акту встановлення факту проживання (не проживання) № 1049, затвердженого 27.08.2018 року директором Комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» ОСОБА_12, у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_4, фактично проживають: ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_9. Крім зазначених осіб з 2013 року у квартирі ніхто не мешкає.
Аналізуючи викладене вбачається, що у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_3, відповідач не мешкає з 2013 року. Наміру проживати у вказаній квартирі відповідач не має, перешкод у користуванні квартирою позивач не чинить.
З огляду на викладене та враховуючи, що відповідач не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад передбачені законодавством строки та втратив інтерес до житла, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 258, 259, 263-265, 280-283, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_3.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. С. Журавель