Справа № 359/7618/18
Провадження № 2/359/2610/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
«22» грудня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.
при секретарі - Степаненко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Сеньківська сільська рада Бориспільського району Київської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що є власником будинку №188, розташованого за адресою: Київська область, Бориспільський район, с.Велика Стариця, вул.Стасюка на підставі договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами від 16 листопада 2013 року №4556. Відповідач ОСОБА_2 була зареєстрована за вказаною адресою з 22 жовтня 2009 року під час перебування у шлюбі з позивачем. Також зазначає, що з часу розірвання шлюбу 30 грудня 2016 року, відповідач фактично не проживає за місцем реєстрації у належному позивачу будинку, не користується житловим приміщенням, і її місцезнаходження позивачу невідоме. У звязку з цим він вимушений надмірно нести витрати за житлово-комунальні послуги та позбавлений права на отримання субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. Посилаючись на вимоги ст.ст.317,319,321 ч.2, 383 ч.1, 391 ЦК України, позивач стверджує, що як власник вправі вимагати усунення порушень свого права власності. Також, посилаючись на вимоги ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п.26 Постанови КМУ від 2 березня 2016 року №207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного демографічного реєстру», зазначає, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, а також, що органом, що має надані законом повноваження щодо зняття з реєстрації місця проживання відповідача є Сеньківська сільська рада Бориспільського району Київської області.
В судове засідання позивач не зявився, подав письмову заяву, відповідно до якої, позовні вимоги підтримує, просить справу розглянути без його присутності, судові витрати залишає за собою (а.с.32).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином за відомим суду зареєстрованим місцем проживання. В підготовче засідання відповідач також не зявилась, відзив на позовну заяву, а також заяву про розгляд справи за її відсутністю до суду не направила, причини неявки не повідомила.
Представник третьої особи Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області в судове засідання не зявився. Від Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області надійшла заява про розгляд справи без присутності їх представника, за змістом якої зазначили, що позовну заяву Сеньківська сільська рада визнає в повному обсязі.
Відповідно до вимог ст.223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши подані заяви, письмові матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно ч.1 ст.4 та ч.1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частинами 3, 4 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
У судовому засіданні встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок №188 з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в селі Велика Стариця Бориспільського району Київської області по вулиці Стасюка, що підтверджується Договором дарування житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами від 16 листопада 2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 за реєстровим №4556 (а.с.9).
Домоволодіння було отримано позивачем в дар від його батька ОСОБА_4, та належав останньому на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Сеньківською сільською радою Бориспільського району київської області 05.05.2009 року за №695, зареєстрованого Бориспільським районним бюро технічної інвентаризації Київської області 25.05.2009, номер запису 1009 в книзі 4. Наведене підтверджується, як змістом вищевказаного Договору дарування, так і актом обстеження проживання від 14 червня 2017 року та довідкою Сеньківської сільської ради №779 від 08.08.2018 року (а.с.11,13), відповідно до яких в будинку зареєстрований та проживає батько ОСОБА_1 ОСОБА_4.
Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу Серії І-БК №180673, виданого 30 грудня 2016 року Дніпровським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с.10), шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвано, про що 30 грудня 2016 року складено відповідний актовий запис №522. Після державної реєстрації розірвання шлюбу відповідачу присвоєно прізвище ОСОБА_2.
З актів обстеження проживання, складених депутатом Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, від 14 червня 2017 року та від 08.08.2018 року (а.с.11,12), вбачається, що за адресою : по вул.Стасюка, 188 в с.В.Стариця зареєстрована, але фактично не проживає ОСОБА_2, що підтвердили зазначені в актах сусіди.
Факт не проживання відповідача ОСОБА_2 також підтверджується довідкою №779 від 08.08.2018 року, виданою Сеньківською сільською радою Бориспільського району Київської області (а.с.13).
Наведені встановлені судом фактичні обставини дають суду підстави дійти висновку, що відповідач була зареєстрована за вказаною в позовній заяві адресою в будинку, який на той час належав батькові позивача ОСОБА_4, як дружина сина власника будинку, та в подальшому залишилась зареєстрованою в будинку після набуття права власності на домоволодіння позивачем, а також, що відповідач відсутня за зареєстрованим місцем проживання більше одного року.
Суд враховує, що відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;
Відомості про те, що право особистої приватної власності позивача на вищевказане домоволодіння не визнається та оспорюється відповідачем, у суду відсутні.
Таким чином, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 як колишній член сімї власника фактично вибула та більше одного року не проживає в житловому приміщенні за місцем реєстрації, будь-якої участі в утриманні житла не приймає.
Докази, які б спростовували вищенаведені висновки суду, відповідачем надано не було.
Наявність зареєстрованої повнолітньої особи, а саме ОСОБА_2, ускладнює позивачу отримання житлових субсидій, оскільки для призначення субсидій необхідно враховувати заробітну плату усіх повнолітніх членів сімї.
Бездіяльність відповідача ОСОБА_2, яка виражається у не вчиненні дій по зняттю самостійно з реєстрації за місцем, де вона фактично не проживає, перешкоджає позивачу у реалізації його законних прав та інтересів.
Згідно ч.1 та 2 ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
За змістом ч.1 та 2 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог ч.1 ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
За змістом ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
За змістом ч.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.
Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
За змістом ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до ч.1 ст.8 Цивільного кодексу України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).
Так, за змістом ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Суд також враховує, що відповідно до ст.10 Закону Правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Так, відповідно до п.26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 2 березня 2016 року №207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, з якою позивач не перебуває ні в сімейних ні в договірних правовідносинах, та яка тривалий час, більше одного року, фактично не проживає за місцем реєстрації, втратила право користування належним позивачу житловим приміщенням в будинку №188 по вул.Стасюка в с.Велика Стариця Бориспільського району Київської області.
У зв'язку з цим, позовні вимоги в цій частині а також щодо зняття відповідача з реєстрації за вищевказаною адресою, суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Водночас, позовна вимога в частині зобовязання Сеньківську сільську раду Бориспільського району Київської області примусово зняти відповідача з реєстраційного обліку, позивачем належним чином не обґрунтована, оскільки Сеньківська сільська рада як орган реєстрації місця проживання, не є відповідачем у справі, а залучена позивачем в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Докази того, що між позивачем та Сеньківською сільською радою Бориспільського району Київської області виник цивільно-правовий спір, відсутні. Крім того, оскільки підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку є рішення суду, яке набрало законної сили, звернення позивача до суду з вимогою про зобовязання виконати таке рішення, є передчасним.
В звязку з цим позов в частині зобовязання Сеньківську сільську раду Бориспільського району Київської області примусово зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає.
Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України позивач подав заяву, відповідно до якої понесені ним судові витрати по сплаті судового збору від залишає за собою (а.с.32), інші судові витрати по справ не значаться.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,12,13,81,82,89,141,258,259,263-265,266,280-284 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлений 09.01.2019.
Суддя І.В.Муранова-Лесів