№ 207/2612/18
№ 2/207/1445/18
29 грудня 2018 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Тюлюнової В.Г.
при секретарі Куцевол Л.В.
за участю представника позивача адвоката ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Камянське цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Третя особа - Відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб Адміністрації Південного району Кам'янської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3, Третя особа - Відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб Адміністрації Південного району Кам'янської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що у відповідності до договору купівлі-продажу, укладеному 05 квітня 2002 року, реєстраційний напис №146 від 11.04.2002 року, він є власником квартири №18 по вул. Затишна (Беспалова) в будинку 1А в м. Камянське.
Згідно довідки про реєстрацію та склад сімї, крім позивача ОСОБА_2, в квартирі №18 по вул. Затишній також зареєстрована ОСОБА_3 Анатоліївна08.08.1962 року народження. Відповідно до Акту №606 про не проживання від 07.07.2018 року, затвердженого директором КМ КМР «УКОЖФ», ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично не проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 з лютого 2017 року, про що свідчать та підписують сусіди будинку.
Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги просив задовольнити повністю, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, про поважні причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надано, відзиву на позовну заяву не направлено, тому суд вважає за можливе згідно зі ст..280 ЦПК України розглянути позовні вимоги за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач та його представник не заперечують проти такого вирішення справи.
Представник Третьої особи: Відділу реєстраціїмісця проживанняфізичних осіб Адміністрації Південногорайону Кам'янськоїміської ради в судове засідання не з'явився, голова адміністрації Південного району Камянської міської ради надав заяву з проханням справу розглядати за їх відсутності на підставі повного та всебічного дослідження доданих до позовної заяви матеріалів, у відповідності до норм чинного законодавства України.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.280 та відповідно до ч.1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що пред'явлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:
У судовому засіданні встановлено,що позивач на підставі договору купівлі-продажу, укладеному 05 квітня 2002 року, реєстраційний напис №146 від 11.04.2002 року, є власником квартири №18 по вул. Затишна (Беспалова) у будинку 1А в м. Камянське Згідно довідки про реєстрацію та склад сімї, крім позивача ОСОБА_2, в квартирі №18 по вул. Затишній також зареєстрована ОСОБА_3 Анатоліївна08.08.1962 року народження. Відповідно до Акту №606 про не проживання від 07.07.2018 року, затвердженого директором КМ КМР «УКОЖФ», ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично не проживає без поважних причин за адресою АДРЕСА_1 з лютого 2017 року, про що свідчать та підписують сусіди будинку.
Відповідно до ухвали Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 12.06.2018 року по справі №207/1935/18, відкрито провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.
Згідно з ч. 1 статті 317 Цивільного кодексу України власникові належить право володіти, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до 1, 2, статті 319 Цивільного кодексу України власник володіти, користуватися розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Пунктом 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації.
Згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи те, що відповідачка не проживає у спірній квартирі без поважних причин понад рік, тому, згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України вона вважається такою, що втратила право на користування цим житлом.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Виходячи з того, що Закон «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК; ст. 405 ЦК). Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 р. (справа №6-57цс11).
Таким чином, оскільки відповідачка тривалий час не мешкає у спірній квартирі і при цьому зареєстрована у ній, суд вважає, що тим самим відповідач ОСОБА_3 безпідставно чинить позивачу ОСОБА_2 перешкоди в користуванні квартирою №18 будинку 1А по вул. Затишна, отже позов необхідно задовольнити.
При зверненні до суду позивач як учасник бойових дій звільнений від сплати судового збору у розмірі 704,80 грн. Суд задовольнив його вимоги в повному обсязі, тому відповідно до вимог ст..141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача у прибуток держави судовий збір 704,80грн.
Керуючись ст.ст. 319, 383, 391 Цивільного кодексу України,ст.ст.12, 13, 81, 141, 256-268, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Третя особа - Відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб Адміністрації Південного району Кам'янської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2, що є підставою для зняття її з реєстраційного обліку у зазначеній квартирі
Витрати, повязані з розглядом справи у вигляді судового збору 704 грн. 80 коп., стягнути з ОСОБА_3РНОКПП: НОМЕР_1 у прибуток держави.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач та третя особа має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Головуючий суддя ОСОБА_4