Дата документу 21.12.2018
Справа № 334/9520/18
Провадження № 6/334/300/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лиходід А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі подання старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про примусове проникнення до житла боржника, -

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло подання старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла ОСОБА_2, яка мешкає за адресою: м. Запоріжжя вул. Фадєєва,14.

В обґрунтування подання зазначено, що у Дніпровському відділі державної виконавчої служби м. Запоріжжя перебуває виконавче провадження № 50432636 по виконанню виконавчого листа № 2-1983, виданого 17.01.2012 року Хортицьким районним судом м Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу за договором позики у розмірі 16000,00 грн. індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 1827,20 грн. та 3% річних за порушення грошового зобовязання у розмірі 558,36 грн., а всього 18385,56 грн.

10.03.2016 року на підставі ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та направлена сторонам виконавчого провадження для виконання та для відома за вихід. № 1732.

Згідно відповіді УПФУ встановлено, що боржниця пенсію не отримує, але за трудовими та цивільно-правовими договорами працює ТОВ «ВЕЛЬМУТ - Запоріжжя».

Згідно відповіді ДФС, за боржницею не зареєстровано жодних номерів рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах.

Згідно довідки користувача бази даних АІС та НАІС «Автомобіль», за боржницею транспортні засоби не зареєстровані.

25.07.2018 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою: м. Запоріжжя вул. Фадєєва,14, де від ОСОБА_2 було відібрано пояснення, які долучено до матеріалів справи. Вжитими діями державного виконавця встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у боржниці відсутнє нерухоме майно.

Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради надав відповідь, що боржниця зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Державним виконавцем здійснено вихід за вказаною адресою для перевірки майнового стану боржниці, але потрапити до будинку та здійснити перевірку майнового стану було неможливо у звязку з тим, що двері ніхто не відчинив, про що було складено відповідний акт та в поштовій скриньці залишено виклик державного виконавця. Згідно пояснень сусідів боржниця фактично мешкає за вищезазначеною адресою.

02.11.2018 року старшим державним виконавцем здійснено вихід на дільницю для перевірки майнового стану боржника та встановлення фактичного місця проживання боржника за адресою: м. Запоріжжя вул. Фадєєва, 14, але потрапити до будинку та здійснити перевірку майнового стану, було неможливо у звязку з тим, що двері ніхто не відчинив, про що, було складено відповідний акт державного виконавця.

23.11.2018 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржниці та направлено до підприємства для виконання. Однак, боржницею заборгованість не сплачена та станом на теперішній час виконавче провадження не виконано, оскільки ОСОБА_2 жодних заходів не вживається щодо виконання рішення суду.

З урахуванням вищевказаного, враховуючи свідоме невиконання боржницею законних вимог державного виконавця, останній вважає за необхідне здійснити примусове проникнення до житла ОСОБА_2 за фактичною адресою її мешкання: м. Запоріжжя, вул. Фадєєва,14 для встановлення соціально-побутових умов проживання, рухомого майна, грошових коштів та інших цінностей для забезпечення фактичного, повного виконання рішення суду.

Державний виконавець подала суду клопотання про слухання справи без її участі. На задоволенні подання наполягає та просить суд постановити вмотивоване рішення про примусове проникнення до приміщення боржниці, розташоване за адресою: м. Запоріжжя вул. Фадєєва, 14, для належного виконання виконавчого листа №2-1983, виданого 17.01.2012 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу за договором позики у розмірі 16000,00 грн., індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 1827,20 грн. та 3% річних за порушення грошового зобовязання у розмірі 558,36 грн., а всього стягнути 18385,56 грн.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 439 ЦПК України, подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані заявником письмові докази, суд вважає що у задоволенні подання слід відмовити виходячи з наступного.

За положеннями ст. 30 Конституції України, ст.311 ЦК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла передбачено Загальною декларацією прав людини 1948 року, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року; Міжнародним пактом про громадянські і політичні права 1966 року, котрі згідно ч.1 ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Згідно із ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Згідно зі ст. 439 ЦПК, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Судом встановлено, що на виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби м. Запоріжжя перебуває виконавче провадження № 50432636 по виконанню виконавчого листа № 2-1983/11, виданого 17.01.2012 року Хортицьким районним судом м Запоріжжя на підставі рішення від 06.12.2011 року про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 суми боргу за договором позики у розмірі 16000,00 грн., індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 1827,20 грн. та 3% річних за порушення грошового зобовязання у розмірі 558,36 грн., а всього 18385,56 грн.

10.03.2016 року на підставі ст.25 Закон України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження (ВП № 50432636).

26.07.2018 року державним виконавцем було зроблено запит до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради щодо надання інформації про надання відомостей про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1).

Згідно відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 01-17/02/4491 від 10.07.2018 року, ОСОБА_2 з 18.02.2014 року по теперішній час зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

25.07.2018 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою: м. Запоріжжя вул. Фадєєва,14 де від ОСОБА_2 було відібрано пояснення, згідно яких остання пояснила, що від виконання рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя № 2-1983/11 вона не відмовляється, станом на 25.07.2018 року перебуває у дикретній відпустці та має досить скрутне мате6ріальне становище. До заяви додала копії свідоцтв про народження своїх дітей та копію Довідки № 074 про зареєстрованих осіб у будинку №116 по вул. Істоміна в м. Запоріжжі, згідно якої за вказаною адресою окрім неї зареєстровані також її чоловік ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та діти: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Вжитими діями державного виконавця встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у боржниці відсутнє нерухоме майно, про що також у своїх письмових поясненнях від 25.07.2018 року зазначала боржниця.

26.09.2018 року за № 52912 державним виконавцем було зроблено виклик за адресою: м. Запоріжжя вул. Фадєєва,14, згідно якого ОСОБА_2 було зобовязано зявитись до виконавця з метою сплати боргу, зазначеного у виконавчому листі або для надання документів, які б підтвердили про самостійну сплату заборгованості.

Згідно відповіді УПФУ від 26.09.2018 року № НОМЕР_2 ОСОБА_2 працює на ТОВ «Вельтум-Запоріжжя».

02.11.2018 року на адресу мешкання ОСОБА_2: м. Запоріжжя вул. Фадєєва,14 державним виконавцем повторно було надіслано Вимогу про надання доказів щодо добровільної сплати заборгованості, встановленої рішенням Хортицького районного суду від 06.12.2011 року.

Згідно долучених до матеріалів подання копій Актів від 02.11.2018 року, державним виконавцем було здійснено вихід за адресами реєстрації (м. Запоріжжя вул. Істоміна,116) та мешкання (м. Запоріжжя вул. Фадєєва,14) боржниці. Згідно вказаних актів, державним виконавцем зі слів сусідів було встановлено, що ОСОБА_2 фактично мешкає за адресою: м. Запоріжжя вул. Фадєєва,14, а не за адресою своєї реєстрації, проте потрапити до будинку та здійснити перевірку майнового стану, було неможливо у звязку з тим, що двері за обома адресами ніхто не відчинив, у звязку з чим у поштовій скриньці за адресою мешкання ОСОБА_2 було залишено виклик з вимогою зявитись до державного виконавця.

На запит державного виконавця від 13.11.2018 року за № 60564, ТОВ «Вельтум-Запоріжжя» 21.11.2018 року надало відповідь № 1452, згідно якої було встановлено, що ОСОБА_2 з підприємством перебуває з 01.06.2018 року не в трудових, а в цивільно-правових відносинах, про що було надано копію Цивільно-правової угоди (по кварталу № 36-кк Дніпровського району) від 31.05.2018 року, укладену між ТОВ «Вельтум-Запоріжжя» та ОСОБА_2, де адресою останньої зазначена: м. Запоріжжя вул. Істоміна/пр. Кубинський.116/1.

Разом з тим, не знайшло свого підтвердження посилання державного виконавця на те, що ним при примусовому виконанні рішення Хортицького районного суду від 06.12.2011 року щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 18385,56 грн. задля встановлення майнового стану боржниці були зроблені запити до АІС «Автомобіль», до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно та до Державної фіскальної служби України.

Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Оскільки боржниця, будучи зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, фактично мешкає за адресою: м. Запоріжжя вул. Фадєєва,14, то державним виконавцем вже було здійснено вихід за даною адресою, проте під час здійснення виконавчих дій за зазначеною адресою особами, що перебували у вказаному будинку було відмовлено в доступі державного виконавця до будинку. Як підставу відмови у доступі державного виконавця до належного боржнику житлового будинку було повідомлено те, що даний будинок на теперішній час винаймається не є власністю ОСОБА_2 і вона там фактично не мешкає.

Відповідно до ст. 439 ЦПК України судом вирішується питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Державному виконавцю при здійснені ним виконавчих дій боржницею було надано документи, які підтверджують що остання разом зі своєю сімєю зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, а житловий будинок №14 по вул. Фадєєва в м. Запоріжжі не є житлом боржниці та не перебуває у її володінні, майно боржниці у даному будинку відсутнє.

Отже натепер будинок №14 по вул. Фадєєва в м. Запоріжжі не є володінням боржниці та у ньому відсутнє майно останньої, а тому підстави для примусового проникнення до вказаного домоволодіння відповідно до ст. 439 ЦПК України відсутні.

Крім цього, як вбачається із аналізу ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 439 ЦПК України, умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

Постановою державного виконавця примусовому виконанні виконавчого провадження від 23.11.2018 року звернуто стягнення на доходи боржниці у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу. Копію постанови направлено для виконання до ТОВ «Вельтум-Запоріжжя», з яким ОСОБА_2 встановлені цивільно-правові відносини, причини невиконання рішення суду та постанови державного виконавця не повідомлені.

З огляду на наведене, суд вважає, що висновок державного виконавця про необхідність проникнення до житлового будинку №14 по вул. Фадєєва в м. Запоріжжі, який боржниці не належить є необґрунтованим, не доведено наявність майна боржниці за зазначеною адресою, а також неможливість виконання рішення в інший спосіб, тому у задоволенні даного подання слід відмовити.

Керуючись ст. 439 ЦПК України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про примусове проникнення до житла ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Запорізького апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Особа, без участі якої було постановлено ухвалу, має право подати апеляційну скаргу протягом пятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Турбіна Т. Ф.