ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1708/18 Справа № 2-5468/11 Суддя у 1-й інстанції - Шелестов К.О. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

13 грудня 2018 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_1, ознайомившись з апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26 квітня 2011 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк до Товариства з обмеженою відповідальністю Тіссані груп, Товариства з обмеженою відповідальністю Рондо торгівля та фінанси, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю Українське фінансове агентство Верус про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26 квітня 2011 року заявлені позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк задоволено.

Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіссані груп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Рондо торгівля та фінанси», ОСОБА_4; ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 85-Д/07 від 22 листопада 2007 року 4 849 120, 50 грн. та 2 342 466, 02 грн. у рахунок погашення суми штрафу за вказаним кредитним договором. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

З таким рішенням не погодились відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, 23 червня 2018 року подали до суду свої апеляційні скарги кожна окремо.

13 грудня 2018 року справу за даними скаргами було знято з апеляційного розгляду та закрито апеляційне провадження. Апеляційні скарги повернуто до апеляційного суду для вирішення питання щодо відкриття провадження.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись з апеляційною скаргою ОСОБА_2 також звернулась з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду від 26 квітня 2011 року, мотивуючи тим, що строк на подання апеляційної скарги пропущений з поважних причин, оскільки про існування оскаржуваного рішення районного суду вона дізналась лише в червні 2018 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 також ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду від 26 квітня 2011 року, посилаючись на поважність його пропуску, оскільки про існування оскаржуваного рішення вона дізналась в травні 2018 року.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що підстави для відкриття апеляційного провадження у справі відсутні, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 294 ЦПК України в редакції 2004 року, що діяв на момент ухвалення оскаржуваного рішення, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

П.п. 13 Перехідних положень розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України в редакції 2017 року, який набрав законної сили з 15.12.2017 року, визначено, що судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, дана справа переглядалась судом апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_7 на рішення суду від 26 квітня 2011 року. Ухвалою апеляційного суду від 10 листопада 2011 року зазначену скаргу прийнято до розгляду та ухвалою суду від 11 листопада 2011 року справу призначено до апеляційного розгляду, після чого копії апеляційної скарги було надіслано учасникам справи, в тому числі ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Отримання апеляційної скарги та подальших судових повісток при апеляційному розгляді даної справи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджується поштовими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які містяться у другом томі справи на аркушах 36, 37, 87, що свідчить про обізнаність заявників про апеляційне оскарження рішення суду від 26 квітня 2011 року.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що інтереси ОСОБА_2 в суді під час апеляційного оскарження рішення суду від 26 квітня 2011 року представляв ОСОБА_9, що підтверджується відповідною довіреністю /т.ІІ, а.с.87/. Представник ОСОБА_2 приймав участь у судових засіданнях під час апеляційного перегляду даної справи, надавав пояснення від імені заявника щодо законності та обгрунтованості рішення суду від 26 квітня 2011 року, що свідчить про її обізнаність про існування рішення на час даного апеляційного розгляду.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 10 червня 2015 року знайомився з матеріалами справи, в тому числі зі змістом рішення суду від 26 квітня 2011 року.

Відтак, зазначена в заяві апелянтами інформація щодо обізнаності про існування оскаржуваного рішення спростовується матеріалами справи.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були належним чином повідомлені про апеляційне оскарження рішення суду від 26 квітня 2011 року ще в 2012 році та в 2015 році представник заявника знайомився з матеріалами справи, в тому числі зі змістом оскаржуваного рішення.

Проте, як вже зазначалось вище, апеляційні скарги на рішення суду були подані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 лише 23 червня 2018 року кожна окремо, що підтверджується відмітка на поштовому штемпелі.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 358 ЦПК України, незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Виходячи з наведеної норми слід дійти висновку, що сплив річного строку з дня складання повного тексту рішення є підставою для відмови у відкритті провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Як вже було зазначено раніше, заявники були обізнані про існування рішення суду та належним чином повідомлені про розгляд даної справи у судах першої та апеляційної інстанції. На обставини непереборної сили заявники не посилались.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 6 грудня 2007 року).

За таких обставин суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_10 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2016 року.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26 квітня 2011 року.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту її підписання.

Суддя Т.Р. Куценко