Провадження №2/523/2109/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2018 р. місто Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

при секретарі Мица А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №22 у м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Одеська міська рада, про встановлення факту сумісного проживання та визнання права власності у порядку спадкування за законом, та за зустрічним позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання спадщини відумерлою та виселення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, в якому просить встановити факт її сумісного проживання однією сім'єю з ОСОБА_4 у період з 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 (по день його смерті) та визнати за нею право власності на 156/1000 частки квартири АДРЕСА_1, - у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4. Ухвалою суду було прийнято уточнену позовну заяву та задоволено клопотання позивачки про замінену неналежного відповідача Одеську міську раду на належного відповідача - ОСОБА_2, при цьому Одеську міську раду судом залучено як третю особу. Одеська міська рада звернулась із самостійними позовними вимогами до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання спадщини відумерлою та виселення, посилаючись на те, що спадщину ніхто не прийняв і ОСОБА_1 неправомірно користується майном померлого.

Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити повністю, у задоволенні зустрічної позовної заяви Одеської міської ради про визнання спадщини відумерлою та виселення просили відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 про встановлення факт сумісного проживання та визнання за ОСОБА_1 право власності на 156/1000 частки квартири АДРЕСА_1, - у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 визнав, не заперечував проти її задоволення, в задоволенні зустрічної позовної заяви Одеської міської ради про визнання спадщини відумерлою та виселення просив відмовити.

Представник Одеської міської ради заперечувала щодо задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту сумісного проживання та визнання за ОСОБА_1 право власності на 156/1000 частки квартири АДРЕСА_1, - у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4, та наполягала на задоволенні зустрічного позову Одеської міської ради до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання спадщини відумерлою та виселення.

Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, допитавши свідка, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі, а вимоги Одеської міської ради задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4.

Позивачка ОСОБА_1 проживала однією сім'єю з ОСОБА_4 у період з 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме по день його смерті, що підтверджується наявними у неї особистими документами померлого, правовстановлюючими та технічними документами на квартиру, розрахунковими книжками, а також поясненнями допитаної у судовому засіданні як свідка сусідки - ОСОБА_5, котра повідомила, що позивачка з 2009 року постійно відвідувала ОСОБА_4, який був одинокою людиною і потребував допомоги, допомагала йому по господарству, зазначивши, що крім позивачки його ніхто не відвідував, та після його смерті ОСОБА_1 за свої кошти здійснила його поховання.

Після смерті залишилась спадщина у вигляді 156/1000 частки квартири АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_4 на праві власності на підставі договору дарування від 31.12.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк Іриною Миколаївною, зареєстрованого в реєстрі за №14882. Право власності на нерухоме майно зареєстроване в електронному Реєстрі 15.02.2005 року.

23.03.2016 року ОСОБА_1 звернулася до Четвертої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_4, була відкрита спадкова справа за номером 58748081 у спадковому реєстрі, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус відмовив, що і змусило звернутися позивача ОСОБА_1 до суду.

Отже, на даний час позивачка позбавлена права на отримання свідоцтва про право на спадщину у встановленому законом порядку, що вказує на її право на захист свого інтересу в судовому порядку.

Згідно відповіді Четвертої Одеської державної нотаріальної контори від 28.09.2017 року, спадкова справа №252/2016 заведена за заявою позивачки, інші спадкоємці не звертались, як спадкоємиці четвертої черги за законом їй рекомендовано звернутися до суду з відповідним позовом.

Таким чином, на момент відкриття спадщини у квартирі разом зі спадкодавцем проживала лише позивачка та фактично прийняла спадщину, своєчасно звернулася до нотаріуса Четвертої Одеської державної нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, однак їй було відмовлено та роз'яснено, що при проживанні зі спадкодавцем однією сім'єю вона є спадкоємцем четвертої черги за законом і питання прийняття спадщини може вирішувати лише у судовому порядку.

У відповідності до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Як роз'яснено у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідач є племінником спадкодавця, що сторонами не заперечувалось, однак спадщину не приймав та заявив про визнання позову.

Відповідно до положень ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини; прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини; племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини; двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини; якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну; при спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення.

Посилання представника Одеської міської ради на ту обставину, що спадкодавець ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі у період з 26.06.2010 року по 29.03.2012 року, як на підставу для відмови у позові, суд до уваги не приймає, оскільки вимога заявлена про встановлення факту проживання однією сім'єю, а не факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2.

За приписами ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Зважаючи на викладене, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, дають підстави вважати, що ОСОБА_1 довела той факт, що вона сумісно проживала однією сім'єю зОСОБА_4 у період з 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 (по день його смерті), що в свою чергу вказує на прийняття ним спадщини після смерті останнього, як спадкоємцем четвертої черги. Крім того, факт її проживання на час відкриття спадщини вказує на те, що вона прийняла спадщину в силу ч.3 ст.1268 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частина 1 ст.1297 ЦК України визначає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ч.1 ст.1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

На підставі викладеного, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що пред'явлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом визнання за позивачем права власності на спадкову частину квартири в порядку спадкування за законом. Суд вважає, що таке набуття права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, направлено на захист охоронюваних законом прав та інтересів спадкоємця, у якого на даний час існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку.

Зустрічна позовна заява Одеської міської ради до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про визнання спадщини відумерлою та виселення задоволенню не підлягає з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3. Після смерті відкрилась спадщина, що складається з 156/1000 частки квартири АДРЕСА_1.

23.03.2016 року ОСОБА_1 звернулася до Четвертої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_4. Червертою одеською нотаріальною конторою була здійснена реєстрація спадкової справи за номером 58748081 у спадковому реєстрі.

Тобто матеріали справи містять інформацію щодо звернення спадкоємців із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який розпочинається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку встановленого статтею 1270 ЦК України не подав заяву про відкриття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ст.1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування зобовязаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ст.278 ЦПК України, суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовились від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що з моменту смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 у спадкодавця були можливі спадкоємці, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_1, та той факт, що остання звернулася 23.03.2016 року до Четвертої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_4 та Четвертою одеською нотаріальною конторою була здійснена реєстрація спадкової справи за номером 58748081 у спадковому реєстрі, суд

вважає необхідним у задоволенні позовної заяви залученої до участі у справі третьої особи Одеської міської ради до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про визнання спадщини відумерлою та виселення, - відмовити повністю, первісні позовні вимоги ОСОБА_1, з урахуванням визнання їх відповідачем у справі - задовольнити повністю.

Керуючись ст.ст.9-13, 76-83, 95, 128-131, 133, 141, 211, 223, 247, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Встановити факт сумісного проживання ОСОБА_1 однією сім'єю з ОСОБА_4 у період з 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 - по день його смерті.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІІН - НОМЕР_1, право власності на 156/1000 частки квартири АДРЕСА_1, - у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4.

У зустрічному позову Одеської міської ради - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено 26.12.2018 року.

Суддя: