пр. № 2-з/759/74/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2018 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Сенько М.Ф., розглянувши заяву позивача представника ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк україни", третя особа: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про зняття арешту,

встановив:

У провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває вказана цивільна справа, за якою ОСОБА_2 просить звільнити з-під арешту нежитлові приміщення (будівля), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, площею 826,30 кв.м., що накладений Постановою відділу примусоівого виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.09.2018 р. відкрито провадження по справі.

28.12.2018 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 про забезпечення позову, якою просить суд, з метою забезпечення позову заборонити вчиняти виконавчі дії та зупинити продаж арештованого майна (нежитлові приміщення (будівлі) за адресою: АДРЕСА_1, площею 826,30 кв.м., на яке накладено арешт постановою старшого державного виконавця Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренком Сергієм Володимировичем у виконавчому провадженні № 53228700 від 16.07.2018 року.

В обґрунтування заяви представник позивача, посилається на те, що невжиття заходів до забезпечення позову перешкоджатиме чи взагалі зробить неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено судам, що розглядаючи таку заяву суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

З огляду на обставини справи, як вони викладені позивачем, суть спору, розмір вимог за позовом, суд знаходить заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст.149-153, 157 ЦПК України,

постановив:

Заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

З метою забезпечення позову заборонити вчиняти виконавчі дії та зупинити продаж арештованого майна (нежитлові приміщення (будівлі) за адресою: АДРЕСА_1, площею 826,30 кв.м., на яке накладено арешт постановою старшого державного виконавця Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренком Сергієм Володимировичем у виконавчому провадженні № 53228700 від 16.07.2018 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та підлягає негайному виконанню, а її оскарження не зупиняє її виконання.

Ухвала є обов'язковою на всій території України та може бути пред'явлена до примусового виконання протягом 3 (трьох) років в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі розгляду заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали до Київського апеляційного суду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Суддя : М.Ф. Сенько