Справа № 310/4186/17
У Х В А Л А

19 грудня 2018 року м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

за участю позивачки ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - виконавчий комітет Миколаївської сільської ради Бердянського району Запорізької області, про встановлення факту родинних відносин, визнання заповіту недійсним,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - виконавчий комітет Миколаївської сільської ради Бердянського району Запорізької області, про встановлення факту родинних відносин, визнання заповіту недійсним.

В обґрунтування вимоги про визнання заповіту недійсним позивачка зазначила наступне. В тексті заповіту від 28 квітня 2015 року, складеного від імені ОСОБА_4, вказано, що у зв'язку із слабким зором заповідач сама не може прочитати та підписати заповіт, тому на її прохання і в її присутності заповіт прочитано і підписано ОСОБА_5 Жодного медичного документу на підтвердження неспроможності заповідача фізично особисто поставити підпис в заповіті немає, померла не перебувала на обліку у лікаря-офтальмолога, взагалі не оглядалась таким лікарем, за життя ОСОБА_4 не мала фізичних вад, тому могла особисто прочитати за допомогою окулярів та підписати заповіт. ОСОБА_4 в силу дуже похилого віку (на час посвідчення заповіту їй виповнилось 93,5 роки), психічного та фізичного стану здоров'я на момент укладення заповіту не могла усвідомлювати значення своїх дій та повністю керувати ними.

До початку розгляду справи по суті позивачкою було заявлено клопотання про проведення посмертної судово-психіатричної експертизи, яку ОСОБА_1 просила призначити після допиту свідків, оскільки пояснення свідків матимуть значення для експертів.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він був сусідом ОСОБА_7 та ОСОБА_4 Після смерті ОСОБА_7, яка була сестрою ОСОБА_4, остання дуже переживала, стала себе погано почувати. Свідок допомагав їй по господарству, оскільки ОСОБА_4 не могла сама справлятися. З роками вона перестала розуміти, що робить, не впізнавала людей, ходила в лахмітті, в будинку у неї було брудно, дуже часто змінювався її настій - вона то плакала, то лаялась. Останній час ОСОБА_4 на вулицю не виходила, їй було призначено соціального працівника. Зазначив, що не впізнавала ОСОБА_4 людей не тому, що у неї був слабкий зір, а в зв'язку із проблемами з пам'яттю.

Свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що вона працювала соціальним робітником, з 2005 року по 2015 рік її закріпили за ОСОБА_4 Після смерті сестри ОСОБА_4 дуже за нею сумувала, плакала, потім стала поводитись дивно - все забувала, перестала впізнавати людей, нічого не робила по господарству, не слідкувала за собою, ходила брудною, не давала її мити. Приблизно за 4 роки до смерті ОСОБА_4 стало зовсім погано - треба було їй готувати їжу та годувати її, прибирати після неї. Господарства у неї не було. В 2015 році ОСОБА_4 вже нічого не розуміла, грошима не користувалась, далі двору не виходила, людей не впізнавала та відносилась до них із остережністю, звіту своїм діям не віддавала. Коли помітили, що в будинку почали пропадати гроші та речі, її почали закривати в будинку.

Допитана судом свідок ОСОБА_9 пояснила, що з ОСОБА_4 вона вперше зустрілась в ІНФОРМАЦІЯ_2 на похороні її сестри ОСОБА_7 За проханням ОСОБА_1 вона приблизно один раз на місяць заїжджала до ОСОБА_4, щоб привезти їй харчі та ліки. Настрій у останньої був мінливий, в 2015 році вона вже майже нікого не впізнавала, спілкуватися з нею було важко. В будинку було холодно, брудно, господарство не велось. ОСОБА_4 стала агресивною, її закривали в будинку, щоб вона нікуди не пішла. Не впізнавала людей ОСОБА_4 не в зв'язку із поганим зором, а в зв'язку із поганою пам'яттю. З дня знайомства до смерті ОСОБА_4 психічний стан останньої дуже змінився, вона стала зовсім іншою людиною.

Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що ОСОБА_4 дуже важко перенесла смерть сестри ОСОБА_7, вона постійно плакала, скаржилась на запаморочення, погані сни. Стан ОСОБА_4 постійно погіршувався. Остання з великою обережністю ставилась до людей, які приходили до неї, з 2010 року вже не могла себе обслуговувати, перестала орієнтуватись в подіях, датах, дуже погіршився її психічний стан, вона нічого не пам'ятала, навіть скільки їй років, дату народження. За ОСОБА_4 доглядали дві жінки, які її годували, купали, прибирали за нею, залишатися одна та обслуговувати себе самостійно вона вже не могла. Свідку відомо, що ОСОБА_4 бездумно віддавала свою пенсію, подарувати кому-небудь щось свідомо вона не могла в силу стану свого здоров'я. На зір ОСОБА_4 не скаржилась, не впізнавала людей в силу поганої пам'яті.

ОСОБА_1, допитана судом в якості свідка, пояснила наступне. Вона є двоюрідною онукою ОСОБА_4 М,Ф., рідною бабою свідка була ОСОБА_7 ОСОБА_4 та ОСОБА_7 були рідними сестрами, проживали через одну хату, підтримували одна одну. Смерть ОСОБА_7 дуже вразила ОСОБА_4, вона дуже плакала, говорила, що сестра їй постійно сниться. ОСОБА_1 приїжджала до ОСОБА_4, допомагала їй, привозила їжу, ліки. З роками ОСОБА_4 опустилася - не прала речі, в хаті було брудно. З 2005 року до початку 2016 року за нею доглядав соціальний працівник. Чужих людей ОСОБА_4 до себе не підпускала, сама не скуплялась, грошам ладу дати не могла. З кожним роком стан ОСОБА_4 погіршувався, у неї бували запаморочення, високий тиск, вона могла внаслідок цього впасти. Сільські лікарі допомогу їй не надавали, лише щороку переписували у картці її діагноз. ОСОБА_4 перенесла інсульт, потребувала консультації невропатолога, психіатра, Чому про це відсутні записи у медичній картці останньої - питання до лікарів. ОСОБА_4 перестала впізнавати родичів позивачки, одягалась лише із сторонньою допомогою, не слідкувала за порядком в будинку, не розуміла, що вона робить, не пам'ятала події, які були напередодні. В 2014-2015 роках соціальні працівники та сусіди зачиняли ОСОБА_4, щоб остання нікуди не пішла. Гроші у неї крали, вона не могола пояснити, куди вона їх поділа. Крім зазначеного, з 2014 року у ОСОБА_4 з'явились галюцинації, вона розмовляла з мерцями. Восени 2015 року ОСОБА_4 вже злягла, її купали, одягали, годували. Вона нічого не розуміла, не могла відповісти на питання, погано чула. Тесть відповідача є фермером, він збирає паї, тому приходив до ОСОБА_4 з метою заволодіння належного останній земельним паєм. Розуміти зміст заповіту та дії осіб, які до неї прийшли для складання заповіту, ОСОБА_4 не могла. Люди, які складали заповіт, значно молодші за ОСОБА_4, у них не було спільних інтересів, тому виникає питання, як вона могла їх до себе допустити, а тим більше - погодитися ні підписання заповіту. ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_4 не могла розуміти зміст заповіту та керувати своїми діями під час його підписання. Крім наведеного, на проблеми із зором остання не скаржилась, відсутні будь-які медичні документи на підтвердження того, що ОСОБА_4 погано бачила. Вважає, що особи, які складали і підписували від імені ОСОБА_4 заповіт, скористались її психічним станом.

Після надання пояснень свідками позивачка просила постановити ухвалу про призначення по справі судової посмертної експертизи, на вирішення якої поставити питання: 1) чи страждала померла ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яким-небудь психічним захворюванням на момент складання заповіту 28 квітня 2015 року? 2) чи могла ОСОБА_4 розуміти значення своїх дій та керувати ними під час укладення заповіту 28 квітня 2015 року?

Проведення експертизи просила доручити експертам КУ «Запорізька обласна психіатрична лікарня».

Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Представник відповідача не заперечував проти призначення експертизи, але зазначив, що у нього є сумнів в об'єктивності експертів вказаного позивачкою в клопотанні експертного закладу, оскільки позивачка та її представник мають на них вплив. Просив суд доручити проведення експертизи іншому закладу, визначеному судом.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов'язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов'язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного законодавства, що регулюють провадження до судового розгляду» для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів. Зокрема, призначення експертизи є обов'язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи є обов'язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров'я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Отже, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, необхідно проведення відповідної судово-психіатричної експертизи, так як в даному випадку висновок експерта має суттєве значення для вирішення спору, а тому вважає за необхідне клопотання позивачки задовольнити та призначити по справі посмертну судово-психіатричну експертизу.

Згідно із ч. 3 ст. 103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно.

Положення даної статті не передбачає призначення іншого експерта, ніж зазначено у клопотанні про призначення експертизи, у разі не досягнення згоди сторін. Оскільки представником відповідача не надано доказів в обґрунтування його сумнівів щодо неупередженості експертів КУ «Запорізька обласна психіатрична лікарня», суд приходить до висновку про необхідність призначення експертизи саме експертам КУ «Запорізька обласна психіатрична лікарня ».

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи. Враховуючи той факт, що для проведення зазначеної експертизи потрібний значний проміжок часу, на час проведення експертизи провадження у справі необхідно зупинити.

Керуючись ст.ст. 103, 104, 252, 260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Клопотання ОСОБА_1 про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи задовольнити.

Призначити по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - виконавчий комітет Миколаївської сільської ради Бердянського району Запорізької області, про встановлення факту родинних відносин, визнання заповіту недійсним посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручити експертам КУ «Запорізька обласна психіатрична лікарня» (69600, м. Запоріжжя, вул. Оріхівське шосе, 10а).

На вирішення експертів поставити питання:

1.Чи страждала померла ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яким-небудь психічним захворюванням на момент складання заповіту 28 квітня 2015 року?

2.Чи могла ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, розуміти значення своїх дій та керувати ними під час укладення заповіту 28 квітня 2015 року?

В розпорядження експертів надати матеріали цивільної справи

Витрати на проведення експертизи покласти на позивачку ОСОБА_1.

Попередити експертів про кримінальну відповідальність за свідомо неправдивий висновок і за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов'язків відповідно до ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України.

На час проведення експертизи провадження в справі зупинити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали складено 26 грудня 2018 року.

Суддя Бердянського

міськрайонного суду О.М. Вірченко