КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 359/4335/17 Головуючий у суді першої інстанції: Борець Є.О.
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3341/2018 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М.

Секретаря судового засідання Маличівській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес» про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и в:

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником автомобіля марки «Nissan Qashqai», номерний знак НОМЕР_1. 18 грудня 2016 року приблизно о 19 годині 07 хвилин в м. Борисполі по вул. Київський шлях, 33 сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілю позивача були спричинені механічні пошкодження. Винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є ОСОБА_4, який, керуючи автомобілем марки «Chery Kimo», номерний знак НОМЕР_2, в порушення вимог п.10.2 ПДР України при виїзді з прилеглої території не надав перевагу у русі автомобілю марки «Nissan Qashqai», номерний знак НОМЕР_1, під керуванням позивача, що рухався по головній дорозі. Вартість матеріального збитку, заподіяного йому у зв'язку з пошкодженням його автомобіля, становить 88 277 гривень 77 копійок. Також він вимушений був понести витратити на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1 500 гривень, в розмірі 212 гривень 80 копійок - на друкування кольорових матеріалів, в розмірі 15912 гривень 88 копійок - на проведення судових експертиз, в розмірі 11072 гривень - на оплату правової допомоги та грошові кошти в розмірі 1689 гривень 75 копійок - на оплату судового збору. Через пошкодження його майна та протиправних дій відповідача він та його сім'я також зазнали душевних страждань. У такий спосіб йому заподіяна моральна шкода, розмір якої оцінив у 20 000,00 гривень.

У ході розгляду цивільної справи позивач уточнив позовні вимоги, посилаючись на те, що в результаті проведення додаткового огляду його автомобіля були виявлені приховані механічні пошкодження, ремонт яких коштує 17 187 гривень 72 копійки. ПрАТ «СК «Юнівес» виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 36 871 гривні 73 копійок. Тому розмір невідшкодованої частини матеріальної шкоди становить 68 593 гривні 76 копійок (88277,77 + 17187,72 - 36871,73). Крім того, ОСОБА_3 витратив грошові кошти в розмірі 750,00 гривень на проведення автотоварознавчого дослідження (а.с.111-116).

Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від добровільного відшкодування матеріальної та моральної шкоди, позивач остаточно просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 68 593 гривень 76 копійок, моральну шкоду в розмірі 20 000,00 гривень, витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 2 250 гривень, витрати на друкування кольорових матеріалів в розмірі 212 гривень 80 копійок, витрати на проведення судових експертиз в розмірі 15 912 гривень 88 копійок, витрати на оплату правової допомоги в розмірі 11 072 гривень та витрати на оплату судового збору в розмірі 1 689 гривень 75 копійок.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2018 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес» про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 5 465,49 грн. та моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати, пов'язані із проведенням експертиз в розмірі 2145 гривень 04 копійок, витрати, пов'язані з виконанням дій, необхідних для підготовки цивільної справи до її розгляду, в розмірі 25 гривень 13 копійок, витрати на правову допомогу в розмірі 1307 гривень 60 копійок та витрати на оплату судового збору в розмірі 199 гривень 56 копійок. В іншій частині вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених вимог позивач подав до Апеляційного суду Київської області апеляційну скаргу на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2018 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи Київського апеляційного суду опубліковано в газеті «Голос України» від 03.10.2018 № 185 (6940).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 жовтня 2018 року матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес» про стягнення матеріальної та моральної шкоди прийнято до провадження Київського апеляційного суду. Справа призначена до розгляду.

В апеляційній скарзі позивач порушує питання про часткове скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення рішення про задоволення вимог у повному обсязі, яким стягнути з відповідача матеріальні збитки у зв'язку із пошкодженням автомобіля у розмірі 68593 грн. 76 копійок.; витрати на автотоварознавче дослідження у розмірі 2250 грн.; витрати на проведення судових експертиз в розмірі 15912 грн. 88 коп.; витрати на оплату правової допомоги в розмірі 11072 грн.; витрати на виконання дій, необхідних до підготовки розгляду справи у розмірі 212,80 грн. моральну шкоду - 20 000,00 грн., витрати на оплату судового збору у суді першої та апеляційної інстанції покласти на відповідача.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначив, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам матеріального та процесуального права. Судом першої інстанції не враховано, що аналіз судової практики передбачає дві можливості відшкодування шкоди за рахунок безпосереднього заподіювача шкоди та за рахунок страховика шляхом отримання страхового відшкодування. Право вибору належного способу захисту своїх порушених прав належить самому потерпілому. Судом проігноровано факт, що сплаченої страховиком страхової виплати недостатньо для повного відшкодування завданої шкоди. На його повторне звернення до страхової компанії ПрАТ «СК «Юнівес» остання направила свого експерта, який виявив додаткові пошкодження, але надалі звернення було залишене без розгляду. Вважає, що відповідач у цьому разі повинен відшкодувати шкоду у повному обсязі та надалі сам звертатись до страхової компанії про повернення цих коштів. Так само вважає недостатнє відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн. так як постраждалими внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 є не тільки він, але і його дружина (ОСОБА_5) та дочка (інвалід І Б групи ОСОБА_6).

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача - ОСОБА_7 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3 та залишити без змін рішення суду першої інстанції, посилаючись на те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у Приватного акціонерного товариствао «Страхова компанія «Юнівес» виник обов'язок відшкодувати позивачу матеріальну шкоду у розмірі 100 000,00 грн., тоді як у відповідача виникло зобов'язання відшкодувати позивачу лише іншу частину матеріальної шкоди у розмірі 5 465,49 грн. Вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги. Представник відповідача ОСОБА_7 - заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін. Третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес» в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи судом повідомлена у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності третьої особи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечувалось, що 18 грудня 2016 року приблизно о 19 годині 07 хвилин в м. Борисполі по вул. Київський шлях, 33 сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілю позивача були спричинені механічні пошкодження. Ця обставина підтверджується копіями протоколів огляду колісного транспортного засобу №667/17 від 16 березня 2017 року та №17/05/17/1 від 6 вересня 2017 року (а.с.21, 124).

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду від 17 січня 2017 року залишеною без змін постановою судді Апеляційного суду Київської області від 10 квітня 2017 року вбачається, що ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки «Chery Kimo», номерний знак НОМЕР_2, в порушення вимог п.10.2 ПДР України при виїзді з прилеглої території не надав перевагу у русі автомобілю марки «Nissan Qashqai», номерний знак НОМЕР_1, під керуванням позивача, що рухався по головній дорозі (а.с.34, 35-37).

Постановою Апеляційного суду Київської області від 05 квітня 2017 року провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.40-43).

Отже, дорожньо-транспортна пригода сталась з вини ОСОБА_4 На підставі ч.6 ст.82 ЦПК України ця обставина не підлягає доказуванню.

З полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ №9873380 від 17 червня 2016 року вбачається, що на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 за шкоду, спричинену третім особам під час експлуатації автомобіля марки «Chery Kimo», номерний знак НОМЕР_2, була застрахована в ПрАТ «СК «Юнівес» (а.с.138).

Відповідно до звіту та додатку до звіту про визначення вартості матеріального збитку вартість матеріального збитку, заподіяного ОСОБА_3 у зв'язку з пошкодженням його автомобіля, становить 105 465 гривень 49 копійок (88277,77 + 17187,72) - а.с.13-19, 117-123.

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_8 показав, що саме він двічі оглядав автомобіль марки «Nissan Qashqai», номерний знак НОМЕР_1. Під час проведення першого огляду транспортного засобу він здійснив опис лише видимих механічних пошкоджень. Позивач звернувся вдруге до нього та повідомив про те, що в його автомобілі відчувається стук у ходовій частині. Після здійснення більш ретельного додаткового огляду автомобіля були виявлені пошкодження рульової рейки. Це механічне пошкодження було прихованим. Воно розташовувалось в зоні пошкоджень, що виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки пошкодження рульової рейки перебувало у причинно-наслідковому зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, тому він склав додатковий протокол огляду транспортного засобу та додаток до звіту про визначення вартості матеріального збитку.

Із листа ПрАТ «СК «Юнівес» № 17/10/09-01 від 09.10.2017 вбачається, що 14 квітня 2017 року до страхової компанії звернувся власник «Nissan Qashqai», номерний знак НОМЕР_1 (позивач у справі) із заявою про виплату страхового відшкодування та 24 травня 2017 року йому було перераховано страхове відшкодування у розмірі 37 016,34 грн. (а.с. 139, 167).

Також позивачем не заперечується, що після виявлення додаткових пошкоджень він повторно звернувся до ПрАТ «СК «Юнівес» з метою повного відшкодування матеріального збитку. Матеріали справи не містять відмову страхової компанії ПрАТ «СК «Юнівес» у здійсненні позивачу додаткової виплати.

Перевіряючи доводи сторін, надаючи оцінки зібраним у справі доказам, судова колегія виходить з такого.

До сфери обов'язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством - статті 29 Закону N 1961-IV.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи - стаття 12 Закону N 1961-IV.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на зазначене, відшкодування шкоди винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність якого застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Отже, володілець джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати потерпілому вартість відновлювального ремонту, що перевищує ліміт відповідальності страховика, франшизу, якщо вона встановлена умовами договору, і втрату вартості автомобіля у разі її наявності.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_4 була застрахована в ПрАТ «СК «Юнівес» за полісом №АЕ №9873380 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з лімітом відповідальності 100 000,00 грн. за шкоду, заподіяну майну, та нульовою франшизою (а.с. 138).

Відповідно до звіту № 17/05/2017 від 19.05.2017 та додатку до звіту № 17/05/2017/1 від 29.09.2017 про визначення вартості матеріального збитку, заподіяного ОСОБА_3 у зв'язку з пошкодженням його автомобіля, становить 105 465 гривень 49 копійок (88277,77 + 17187,72). Втрата товарної вартості не нараховувалась та дорівнює 0,00 грн. (а.с.13-19, 117-123).

Таким чином, різниця між фактичним розміром завданої шкоди, визначеної експертом в сумі 105 465 гривень 49 копійок і страховим відшкодуванням ( страхова виплата, яка здійснюється страховиком в межах страхової суми) за полісом №АЕ №9873380 - 100 000,00 грн. становить розмір 5 465,49 грн.

Оскільки умовами договору страхування, що підтверджується полісом №АЕ №9873380, встановлений розмір франшизи дорівнює нулю, а висновок автотоварознавчого дослідження не підтверджує застосування показника втрати вартості автомобіля, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, тому на відповідача ОСОБА_4 не покладається обов'язок по відшкодуванню вказаних збитків.

Установивши, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 18 грудня 2016 року, позивачу, як власнику транспортного засобу марки «Nissan Qashqai», номерний знак НОМЕР_1, завдано майнову шкоду, розмір якої перевищую ліміт відповідальності страховика, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_3 та покладення на винного в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 обов'язку відшкодувати на користь позивача різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, що дорівнює сумі 5 465,49 грн.

Правильним є також висновок суду першої інстанції щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн. Суд в повній мірі врахував положення статей 23, 1167 ЦК України та роз'яснення постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, викладені в пункті 9 та визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, врахував характери та обсяг страждань, яких зазнав позивач, внаслідок пошкодження майна, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. В цій частині доводи апеляційної скарги позивача не знайшли підтвердження.

Вирішуючи питання про відшкодування на користь позивача судового збору та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи, суд першої інстанції правильно виходив із того, що за положеннями частини 1, 2 статті 141 ЦПК України понесені та документально підтвердженні судові витрати позивачем підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог. Колегія суддів погоджується із наведеним у судовому рішенні розрахунком витрат, а саме: витрати, пов'язані із проведенням експертиз, в розмірі 2145 гривень 4 копійок (18162,88 : 100% х 11,81%), витрати, пов'язані з виконанням дій, необхідних для підготовки цивільної справи до її розгляду в розмірі 25 гривень 13 копійок (212,80 : 100% х 11,81%), витрати на правову допомогу в розмірі 1307 гривень 60 копійок (11072 :100% х 11,81%) та витрати на оплату судового збору в розмірі 199 гривень 56 копійок (1689,75 : 100% х 11,81%).

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що судом першої інстанції не врахована судова практика, яка передбачає два можливих способи відшкодування шкоди за вибором потерпілого за рахунок безпосереднього заподіювана шкоди або за рахунок страховика шляхом отримання страхового відшкодування були предметом перевірки судом першої інстанції. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин учасників справи судом першої інстанції враховані висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у цивільній справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), відповідно до яких відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір і сплатив страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом апеляційної скарги не відшкодовуються та покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28 грудня 2018 року.

Головуючий

Судді: