Справа № 316/1653/18
Провадження № 2/316/881/18
"19" грудня 2018 р. м.Енергодар
Енергодарський міський суд Запорізької області,
у складі: головуючого судді Бульба О.М.
секретар судового засідання Черкашина О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Енергодара цивільну справу №316/1653/18 за позовною заявою ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування, в особі служби у справах дітей Енергодарської міської ради Запорізької області, про позбавлення батьківських прав,
24 вересня 2018 року позивач ОСОБА_1, в особі свого представника за письмовою довіреністю - ОСОБА_2, звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3, третя особа: третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування, в особі служби у справах дітей Енергодарської міської ради Запорізької області, про позбавлення батьківських прав, з підстав визначених ст.ст. 141, 150, 155, 164, 165 Сімейного кодексу України (далі - СК України), у спосіб захисту визначений ст.16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) (а.с.2-7), в обґрунтування якої зазначає наступне:
29 липня 1983 року ОСОБА_1 (позивач по справі) уклав шлюб з ОСОБА_13, який було зареєстровано відділом РАГС м. Енергодар Запорізької області. ІНФОРМАЦІЯ_12 у подружжя народився син - ОСОБА_5, про що в Книзі реєстрації народжень 20 квітня 1984 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області було зроблено відповідний актовий запис №166.
26 липня 2007 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було розірвано, про що відділом РАЦС Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області було складено актовий запис №167.
20 червня 2013 року, ОСОБА_5 - син позивача, уклав шлюб з ОСОБА_3 - відповідачем по справі, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області, зроблено відповідний актовий запис за №161. Від даного шлюбу у них народилася донька - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Енергодарського міського управління юстиції у Запорізької області було складено 11 листопада 2014 року відповідний актовий запис №631.
Також, сторона позивача зазначає, що сімейне життя між подружжям ОСОБА_5 та ОСОБА_3 - не склалося та в серпні 2015 року відповідачка, зібравши свої речі, пішла з дому. Дитина залишилась проживати з своїм батьком, тобто, сином позивача. Відповідачка фактично покинула дитину та ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавала, хоча відповідач, не залежно від життєвих обставин, зобов'язана піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, але добровільно допомагати в утриманні доньки не бажала, у зв'язку з чим, ОСОБА_5 був вимушений звернутися до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовом про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини та про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, що ним і було зроблено. Та 18 січня 2016 року рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області було вирішено визначити місце проживання дитини: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом зі своїм батьком - ОСОБА_5 за місцем його реєстрації за адресою: Україна, АДРЕСА_1 та стягувати щомісячно з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання неповнолітньої дитини: доньки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/4 частини від її заробітку (доходу) , але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 29 січня 2016 року було розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (відповідачем по справі).
Син позивача по справі: ОСОБА_5 - помер ІНФОРМАЦІЯ_13
За весь час поки син позивача був живий, він самостійно здійснював утримання та виховання доньки, оскільки рішення суду про стягнення аліментів з відповідача не вплинуло на виконання відповідачкою свого обов'язку стосовно утримання своєї дитини та її відношення до неї. За весь час, малолітня дитина зареєстрована та проживала з сином позивача у двокімнатній квартирі, яка належала позивачу та його сину у рівних частках. Дитина має свою кімнату, яка обладнана усім необхідним для неї: меблі, іграшки, одяг.
Відповідачка не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, станом здоров'я не цікавиться, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу.
Крім того, відповідачка раніше притягалася до адміністративної відповідальності, за порушення громадського порядку, що підтверджується судовими рішеннями, веде антисоціальний спосіб життя. При особистій розмові з позивачем по справі заявила, що не має власного житла та мешкає разом з цивільним чоловіком та його мамою в їх квартирі, та останні проти того, щоб вона мешкала там з донькою, а грошових коштів для найму власного житла в неї не має, так як офіційно ніде не працює, а лише інколи сезонно підзаробляє допомагаючи по збору овочів в селах розташованих не далеко від м. Енергодара Запорізької області.
Вважаючи, що відповідачка не може створити належних умов для росту і розвитку доньки, утримувати її, оскільки вона взагалі не хоче нічого змінювати, позивач розцінює таку поведінку відповідача як ухилення від виховання дитини матір'ю, свідоме нехтування нею своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідачки до своїх батьківських обов'язків відносно дитини, у зв'язку з чим, просить суд:
- позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, відносно її дитини: доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1;
- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 704 (семиста чотирьох) гривень 80 копійок.
Ухвалою суду від 26 вересня 2018 року провадження по справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання (а.с.29).
Ухвалою суду від 18 жовтня 2018 року підготовче провадження було закрито та справу призначено до розгляду по суті (а.с.41).
Позивач: ОСОБА_1 - в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності за присутності свого представника - ОСОБА_2, позовні вимоги підтримав та просить суд їх задовольнити (а.с.35)
В судовому засіданні представник позивача: ОСОБА_2, яка діє на підставі письмової довіреності в інтересах позивача ОСОБА_1 (а.с.24) - позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надавши пояснення які фактично збігаються за змістом позовної заяви, зауваживши також, що дитина постійно проживає з позивачем, аліменти від відповідача позивач на дитину не отримує, самостійно відповідачка матеріально не допомагає позивачу. Дитина перебуває на повному утриманні та вихованні позивача, просить суд позов задовольнити.
Відповідачка: ОСОБА_3 - в судове засідання не з'явилась повторно, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи, відзиву на позовну заяву до суду не надала, на адресу суду повернулися поштові конверти «Укрпошта», що надсилалися судом рекомендованою кореспонденцією, на останню відому адресу місця проживання відповідача, з відповідними відмітками «Укрпошти», які свідчать про неотримання поштових відправлень відповідачем (а.с.34, 43, 48). Місце роботи, або електронна поштова скринька відповідача - суду не відомі. Заяв про зміну місця проживання відповідачем - до суду не надходило.
Відповідно до інформаційної довідки з Сектора реєстрації Енергодарської міської ради, відповідачка не значиться зареєстрованою в АДРЕСА_5 з 27.06.2018 року (а.с.28).
Згідно ч.9 ст.28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).
Останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідачки є м.Енергодар, місце роботи відповідача суду не відомо.
У зв'язку з тим, що зареєстроване місце проживання відповідача, на час розгляду справи в суді, невідомо, відповідно до приписів ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідачка викликалась до суду через оголошення розміщені на офіційному веб-порталі «Судова влада» (а.с32).
Згідно ч.11 ст.128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Враховуючи приписи ст.ст.13, 128, 131, 223, 280 ЦПК України, відсутність клопотань про відкладення слухання справи, відсутність заперечень щодо розгляду справи за відсутності відповідача у заочному провадженні, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача за останнім відомим зареєстрованим у встановленому законом порядку її місцем проживання, ухваливши заочне рішення.
Представник третьої особи: Органу опіки та піклування, в особі служби у справах дітей Енергодарської міської ради Запорізької області - Ситник Л.І., яка діє на підставі письмової довіреності (а.с.39), в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позовних вимог, зазначивши на те, що особисто нею повідомлялось відповідачу про розгляд питання про позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої дитини, відповідачка приходила на комісію та їй роз'яснювалось про необхідність зміни свого ставлення до дитини та виконання обов'язків , однак ніяких дій зі сторони відповідача зроблено не було. Фактично відповідачка самоусунулась від виконання своїх обов'язків щодо виховання та утримання доньки та надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 відносно її діньки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.49-50).
Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність та допустимість наданих доказів в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст.12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Судом встановлено, що батьками малолітньої дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_5 та ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження виданим 11 листопада 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Енергодарського МУЮ у Запорізької області серія НОМЕР_6 (а.с.12). Батьки дитини перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Енергодарського міського суду від 29 січня 2016 року по справі №316/2692/15-ц, яке набрало законної сили 09 лютого 2016 року - був розірваний (а.с.16). Крім того, на підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 18 січня 2016 року по справі №316/2963/15-ц, яке набрало законної сили 29 січня 2016 року, було визначено місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з її батьком - ОСОБА_5 та призначено щомісячне стягнення з матері дитини - ОСОБА_3 (відповідача по даній справі) на користь ОСОБА_5 - батька дитини, аліментів на утримання дитини (а.с.13-15).
Зазначені докази підтверджують посилання сторони позивача про ігнорування відповідачем обов'язку щодо матеріального утримання своєї дитини та виконання судового рішення.
Батько малолітньої дитини: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, який відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 є сином позивача по справі: ОСОБА_9 (а.с.9) - помер ІНФОРМАЦІЯ_14, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 (а.с.17) та відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов від 14 вересня 2018 року - дитини ОСОБА_7 (а.с.19), встановлено, що фактично з ІНФОРМАЦІЯ_14 малолітня дитина проживає в квартирі АДРЕСА_6 в місті Енергодарі разом з ОСОБА_1 (позивачем по справі) та з його дружиною - ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_5 (а.с.11). Крім того, з зазначеного Акту встановлено, що у дитини є своє місце відпочинку, іграшки, одяг, квартира обладнана всім необхідним, житлово-побутові умови сприятливі для проживання та виховання малолітньої дитини.
З пояснень свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12, наданих ними у судовому засіданні, судом встановлено, що вони часто бувають у гостях сім`ї позивача по справі ОСОБА_1, вхожі до квартири за адресою АДРЕСА_3, раніше періодично бачили у гостях малолітню дитину, відповідачку не разу не бачили, а після смерті сина позивача - ОСОБА_5, малолітня дитина постійно проживає з позивачем та його дружиною, які забезпечують дитину. Крім того, зі слів позивача свідкам відомо, що після смерті сина, він намагався відшукати мати дитини, однак, йому це не вдалося.
Відповідно до довідки з Дошкільного навчального закладу «Сопілочка» №16 від 21 вересня 2018 року, малолітня ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 03 червня 2016 року відвідує дошкільний садок та до смерті батька дитини - ОСОБА_5, він піклувався про дитину, приймав активну участь в житті групи, виконував рекомендації педагога, психолога, самостійно виховував дитину, а після його смерті з 08 червня 2018 року дини та проживає з дідусем та бабусею. Мати ж дитини ОСОБА_3 жодного разу не відвідувала дошкільний заклад, інтересу до дитини не виявляла (а.с.37).
Зі змісту наданого Виконавчим комітетом Енергодарської міської ради Висновку від 10 грудня 2018 року №01-01-40/5089, який відповідно до частин 5, 6 статті 19 СК України, носить для суду рекомендований характер, встановлено, що з серпня 2015 року ОСОБА_3 (відповідач по справі) залишила місце свого проживання АДРЕСА_7 та за зверненням батька малолітньої дитини - ОСОБА_5, рішенням сіді від 18 січня 2016 року було визначено місце постійного проживання малолітньої ОСОБА_7 разом із батьком, де дитина і мешкала до смерті її батька. Спеціалістами служби, за заявою ОСОБА_3 (відповідача по даній справі), у 2016 році було встановлено часи зустрічі з її малолітньою дитиною - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак у продовж 2016 року мати дитини періодично брала дитину, а потім припинила її відвідувати та з 2017 по червень 2018 рік ОСОБА_3 з дитиною не спілкувалась, не цікавилась її розвитком, вихованням, не надавала матеріальної допомоги на дитину. Після смерті батька дитини, з червня 2018 року малолітню забрав дідусь - ОСОБА_1 (позивач по справі) та з того часу дитина проживає з ним та його дружиною - ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_4. За зверненням відповідача в червні 2018 року щодо спілкування з дитиною, ОСОБА_1 не заперечував щодо цього та після двотижневого спілкування з дитиною, мати перестала нею цікавитися, на телефонні дзвінки не відповідала, а в серпні 2018 року знову запевнила, що налагодить відносини з дитиною, однак так цього і не зробила. Крім того, з зазначеного висновку, встановлено, що спеціалістами не було встановлено можливого місця проживання ОСОБА_3, оскільки за своїм місцем проживання АДРЕСА_8, з липня 2018 року вона не проживає. А також, у Висновку зазначено, що у зв'язку із систематичним свідоме ухиленням та самоусуненням ОСОБА_3 (відповідача по справі) від виконання нею батьківських обов'язків відносно малолітньої дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, виконавчий комітет вважає про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав стосовно малолітньої дитини (а.с.49-50).
Відповідно до ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками та на піклування батьків. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини.
Згідно ст.14 Закону України «Про охорону дитинства», діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.
Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно частини першої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), яка відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства України, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
З підстав, передбачених ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав за наступних підстав: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Відповідно до абз. 2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаний норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Аналізуючи вищенаведені норми законодавства та встановлені у судовому засіданні обставини і доведеність їх сукупністю досліджених доказів, з'ясовано, що дійсно відповідачка - ОСОБА_3 свідомо за своїм рішенням, а отже за власним волевиявленням не спілкується зі своєю дитиною - донькою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, не приймає участі у її житті, вихованні, догляді, матеріальному та духовному розвитку. З червня 2018 року по теперішній час малолітня дитина постійно проживає з позивачем по справі та перебуває на повному його утриманні та догляді, при цьому позивач не отримує від відповідача аліментів на утримання дитини чи будь-якої іншої допомоги. Відповідачка попереджувалась про необхідність змінити свого ставлення до дитини та наслідків у вигляді позбавлення її батьківських прав в разі ігнорування своїх обов'язків, однак, не скористалась наданою їй можливістю та на даний час її місце знаходження не відомо, з дитиною вона не спілкується, інтересу до дитини не виявляє, самоусунулась від її виховання.
Отже, з урахуванням зазначеного вище та вважаючи також, що на даний час, неможливим є зміна поведінки матері малолітньої дитини - відповідача по справі ОСОБА_3, яка б гарантувала забезпечення прав малолітньої дитини та виконання нею своїх обов'язків, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача, на даний час, відповідає та буде як найкраще для інтересів малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Крім того, вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача судових витрат на користь позивача у вигляді судового збору, враховуючи наявність підтвердження слати суми судового збору в розмірі 704 гривень 80 копійок позивачем по справі (а.с.1), того, що суд дійшов висновку про задоволення основної вимоги позивача, а також приписи ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 704 гривень 80 копійок.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76-83, 89, 95, 128, 130, 131, 223, 228, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 273, 280-284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування, в особі служби у справах дітей Енергодарської міської ради Запорізької області, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, місце народження: м.Вахрушеве, Луганська область, Україна - відносно її дитини: доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: Україна, Запорізька область, місто Енергодар.
Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5, місце народження: м.Вахрушеве, Луганська область, Україна, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_10, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, проживаючого за адресою: АДРЕСА_9 - суму сплаченого судового збору в розмірі 704 (семиста чотирьох) гривень 80 копійок.
Рішення в повному обсязі складено 20 грудня 2018 року.

Заочне рішення може бути переглянуто Енергодарським міським судом Запорізької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Запорізького апеляційного суду через Енергодарський міський суд Запорізької області (з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року із змінами), при цьому, строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. М. Бульба