РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням - судді Єршової Л.С.,

за участі секретаря судового засідання- Радзімовської Р.О.,

представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 комунальної власності Одеської міської ради - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 комунальної власності Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Одеської міської ради, про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

В інтересах ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1) до суду звернувся її представник за довіреністю ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 комунальної власності Одеської міської ради (код ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Одеської міської ради, про визнання права власностіна нежитлове приміщення загальною площею 53,8 м2, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Колонтаївська, 26.

Позов подано з підстав набуття права власності за набувальною давністю.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з договором купівлі-продажу від 12 вересня 1997 року ОСОБА_5 набув у власність квартиру АДРЕСА_1. Поруч із зазначеною квартирою знаходиться нежитлове приміщення загальною площею 53,8 м2, власником якого є територіальна громада м. Одеси. У 1998 році ОСОБА_5 виявив бажання набути у власність зазначене нежитлове приміщення. Проти придбання нежитлового приміщення ОСОБА_5 сусіди не заперечували, надали письмову заяву про згоду на це. Також в.о. начальника ЖЕУ-38 28.09.1998 року надано технічний висновок щодо можливості викупу ОСОБА_5 зазначеного нежитлового приміщення, а у 1999 році МП «НИКОЛАН» було надано технічний висновок щодо стану підсобних приміщень будинку №26 по вул. Колонтаївській, м. Одеса.

Відповідно до листа від 16 лютого 1999 року N24 управління архітектури і містобудування ВК ОМР вважає можливим приєднання, шляхом викупу, нежитлового приміщення першого поверху (колишня квартира №8), площею 53,8 м2, до квартири №9 за адресою: м. Одеса, вул. Колонтаївська, 26, де мешкає громадянин ОСОБА_5, на умовах виконання вимог розпорядження МВК від 15 травня 1997 року N9419- р.

Розпорядженням Центральної районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради від 19 квітня 2001 року №376 затверджено протокол від 03 жовтня 2000 року №15 районної оціночної комісії по відчуженню обєктів комунальної власності для подальшого використання під підсобне приміщення громадянином ОСОБА_5; вирішено укласти з громадянином ОСОБА_5 угоду купівлі-продажу нежитлового приміщення (підсобного) за адресою: м. Одеса, вул. Колонтаївська, будинок №26; а також зобовязано громадянина ОСОБА_5, зокрема: перерахувати вартість обєкту продажу на розрахунковий рахунок Центрального райФО; укласти договір з ЖЕО щодо утримання нежитлового приміщення у належному технічному, санітарному та протипожежному стані, та своєчасно вносити плату по ВЕВ; після укладення договору купівлі-продажу зареєструвати його в ОМБТІ та РОН.

ОСОБА_5 сплатив грошові кошти за викуп нежитлового приміщення.

ОСОБА_5 помер 22 червня 2013 року. Спадкоємцем після смерті ОСОБА_5С є його дружина - ОСОБА_4.

До теперішнього часу сімя ОСОБА_4 користується нежитловим приміщенням, що знаходиться поруч з квартирою №9 в будинку №26 по вул. Колонтаївська в м. Одесі (колишня квартира №8), проте договір купівлі-продажу так і не був укладений.

На думку позивача, вона заволоділа спірним нежитловим приміщенням на законній підставі, відкрито ним користується на протязі 16 років, а тому є всі підстави для визнання за нею права власності на нежитлове приміщення за набувальною давністю у відповідності до вимог ст. 344 ЦК України, що і стало приводом для звернення до суду.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Єршової Л.С. від 30.05.2018 року цивільну справу за позовом ОСОБА_4 прийнято до провадження та призначено її розгляд в порядку загального позовного провадження. У судовому засіданні 18.10.2018 року підготовче провадження по справі було закрито та справу призначено до судового розгляду.

Представником відповідача до суду надано відзив, відповідно до якого позивач незаконно заволоділа та користується спірним нежитловим приміщенням, оскільки договір купівлі-продажу цих приміщень з чоловіком ОСОБА_4 не укладався, на квитанціях відсутні дати та адреса приміщення, за викуп якого ОСОБА_5 сплачував кошти, при цьому сплата відбувалась без укладення договору купівлі-продажу відповідних приміщень та до складення оціночного акту. Сам по собі факт оплати коштів в даному випадку, на думку представника відповідача, в даному випадку не замінює укладення договору і не свідчить про його укладення, оскільки факт передачі грошей не може передувати укладенню договору. Крім того, представник відповідача стверджує, що позивачем не дотримано всі умови, визначені ст. 344 ЦК України, необхідні для набуття права власності на річ за набувальною давністю, оскільки позивач володіє майном поза волею власника і ОСОБА_4 завжди знала хто є власником майна.

У судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позову на підставі обставин, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов.

Представник третьої особи до суду не з`явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 12 вересня 1997 року ОСОБА_5 набув у власність квартиру АДРЕСА_1.

Поруч із зазначеною квартирою знаходиться нежитлове приміщення загальною площею 53,8 м2, власником якого є територіальна громада м. Одеси. У 1998 році ОСОБА_5 виявив бажання набути у власність зазначене нежитлове приміщення.

Проти придбання нежитлового приміщення ОСОБА_5 сусіди не заперечували, надали письмову заяву про згоду на викуп ним нежитлового приміщення (а.с. 7).

Виконуючим обов`язки начальника ЖЕУ-38 28.09.1998 року надано технічний висновок щодо можливості викупу ОСОБА_5 зазначеного нежитлового приміщення (а.с. 6).

У 1999 році МП «НИКОЛАН» було надано технічний висновок щодо стану підсобних приміщень будинку №26 по вул. Колонтаївській, м. Одеса (а.с. 8-10), відповідно до якого підсобні приміщення будинку №26 по вул. Колонтаївскій самостійні з власним входом, загальна площа приміщень 53,8 кв.м., у тому числі коридор та веранда 13,4 кв.м.

У технічному паспорті, виготовленому 07.12.1998 року, на підсобні приміщення площею 53,8 кв.м. в житловому будинку №26 по вул. Колонтаївській у м. Одесі, власником вказаних приміщень зазначено Одеську міську раду (а.с. 12-13).

Відповідно до листа від 16 лютого 1999 року N24 (а.с. 15) управління архітектури і містобудування виконавчого комітету Одеської міської ради вважає можливим приєднання, шляхом викупу, нежитлового приміщення першого поверху (колишня квартира №8), площею 53,8 м2, до квартири №9 за адресою: м. Одеса, вул. Колонтаївська, 26, де мешкає громадянин ОСОБА_5, на умовах виконання вимог розпорядження МВК від 15 травня 1997 року N9419- р.

Розпорядженням Центральної районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради від 19 квітня 2001 року №376 «Про затвердження протоколу N915 від 02 жовтня 2000 року районної оціночної комісії та; укладення угоди купівлі-продажу нежитлового приміщення з громадянином ОСОБА_5С.» (а.с. 19) затверджено протокол від 03 жовтня 2000 року №15 районної оціночної комісії по відчуженню обєктів комунальної власності для подальшого використання під підсобне приміщення громадянином ОСОБА_5; вирішено укласти з громадянином ОСОБА_5 угоду купівлі-продажу нежитлового приміщення (підсобного) за адресою: м. Одеса, вул. Колонтаївська, будинок №26; а також зобовязано громадянина ОСОБА_5, зокрема: перерахувати вартість обєкту продажу на розрахунковий рахунок Центрального райФО 1, код 114, ОФАКБ «МТБ» м. Одеси, МФО 328168, код 03315133, код платежу 24063000;01; укласти договір з ЖЕО щодо утримання нежитлового приміщення у належному технічному, санітарному та протипожежному стані, та своєчасно вносити плату по ВЕВ; після укладення договору купівлі-продажу зареєструвати його в ОМБТІ та РОН.

Позивачем до суду надано квитанції, якими підтверджується сплата ОСОБА_5 грошових коштів за вищевказаними реквізитами з призначенням платежу «викуп нежитлового приміщення» (а.с. 16-17). При цьому суд критично відноситься до доводів представника відповідача, що достовірно не відомо, за яке саме приміщення сплачував кошти ОСОБА_5, оскільки Розпорядженням Центральної районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради від 19 квітня 2001 року №376 передбачено сплату коштів за купівлю саме спірного нежитлового приміщення, і кошти сплачувались за реквізитами, вказаними у зазначеному розпорядженні, відомості щодо купівлі будь-яких інших приміщень ОСОБА_5 відсутні.

В свою чергу, суд у даному випадку не може вважати, що оскільки ОСОБА_5 оплатив вартість нежитлового приміщення, то він ним користувався на законних підставах, оскільки сторони у судовому засіданні підтвердили, що за життя ОСОБА_5, який помер 22 червня 2013 року, договір купівлі-продажу спірного нежитлового приміщення укладено не було, також він не укладався з спадкоємцем ОСОБА_5 його дружиною ОСОБА_4

За твердженнями позивача, до теперішнього часу сімя ОСОБА_4 користується нежитловим приміщенням, що знаходиться поруч з квартирою №9 в будинку №26 по вул. Колонтаївська в м. Одесі (колишня квартира №8). Факт користування ОСОБА_4 спірним нежитловим приміщенням представником відповідача належними доказами не спростовано.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічне положення міститься і у статті 321 ЦК України.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

У частині першій статті 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

При цьому необхідно виходити з того, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України). Разом із цим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами, суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку, а також встановивши обставини справи, виходить із недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог та відсутності сукупності всіх підстав, установлених статтею 344 ЦК України, для визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно за набувальною давністю.

На спростування доводів про те, що позивач володіє спірною квартирою добросовісно, а тому за нею слід визнати право власності за набувальною давністю, суд зазначає, що позивачу достовірно було відомо про те, що договір купівлі-продажу спірного нежитлового приміщення є неукладеним, та його власником залишається територіальна громада м. Одеси.

За встановлених судом обставин справи, відсутні підстави, передбачені статтею 344 ЦК України, для визнання за позивачем права власності за набувальною давністю. Таким чином, право позивача не може бути захищено в обраний нею спосіб.

Суд враховує, що зазначена правова позиція підтримується Верховним Судом (постанови по справам № 201/12550/16-ц від 01 серпня 2018 року та №199/9523/15-ц від 30 січня 2018 року).

Керуючись статтями 4-7, 10-13, 19, 81, 89, 258, 264, 265, 268, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_2 комунальної власності Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Одеської міської ради, про визнання права власності, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 12.12.2018 року.

Суддя Л.С. Єршова