Справа № 520/6905/18
Провадження № 2/520/4933/18
Київський районний суд у складі:
головуючого судді Луняченко В.О.
при секретарі Нефедової Г.В.,
До судового засідання представник позивача ОСОБА_2 «АСК «Інго Україна» надав заяву про розгляд справи за відсутністю представника позивача, в заяві зазначено. що позов підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити, а також не заперечують проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Відзиву на позов від останнього до суду не надходило.
Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України.
Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Так судом встановлено, 29 травня 2015 року у м.Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода, а саме: автомобіль НОМЕР_2, під керуванням Відповідача зіткнувся з автомобілем «Тойота», р/н НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3, в результаті якої «автомобіль «Тойота», р/н НОМЕР_3, отримав механічні ушкодження.
Між ОСОБА_2 «АСК «ІНГО Україна» та ОСОБА_4 було укладено договір страхування №670504089, за яким застраховано вищезазначений автомобіль «Тойота», р/н НОМЕР_4.
Відповідно до постанови Київського районного суду м.Одеси від 03.07.2015 року ДТП мала місце з вини водія ОСОБА_5
ДТП відповідно до умов договору страхування є страховим випадком, із настанням якого виникає обов'язок страховика сплатити страхове відшкодування.
Відповідно до звіту автотоварознавчого дослідження №06-010 від 10.06.2015 року вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок пошкодження автомобіля «Тойота», р/н НОМЕР_3, складає 362 241,22 гривень, у зв'язку із чим застрахований автомобіль було визнано таким, що конструктивно загинув.
Відповідно до договору страхування Позивач виплатив страхове відшкодування у розмірі 284 608,38 гривень.
Відповідно до ст. 1191 ЦК України: "особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом".
Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування": до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток".
Відповідно до ст. 1166 ЦК України: "шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала".
Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України «шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом».
На момент ДТП автомобіль НОМЕР_2, було забезпечено, а цивільно- правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ОСОБА_2 «Європейський страховий союз» за договором страхування №АІ/4920827, умови якого визначені Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», надалі - Закон.
Відповідно до ст.22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум. зазначених в страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Ліміт відповідальності Відповідача за шкоду, заподіяну майну, складає 50 000,00 гривень, франшиза за договором 1000.00 гривень.
Отже, ОСОБА_2 «Європейський страховий союз» взяло на себе відповідальність за завдану Відповідачем шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в межах 49 000.00 гривень.
За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України «Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)», в даному випадку 235 607 грн. 38 грн. (284 608 грн. 38 коп. -49 000 грн.).
Отже, сума, що підлягає стягненню з Відповідача складає 235 607 грн. 38 коп. (двісті тридцять п'ять тисяч шістсот сім гривень 38 коп.).
Отже, право страховика подати регресний позов до страхувальника регламентовано положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(в редакції, чинній на момент скоєння спірного ДТП) і пов'язується саме із встановленим фактом неповідомлення страхувальником про настання ДТП у встановлені таким Законом строки.
Правовий висновок з даного питання був викладений в постанові Верховного Суду України від 12.02.2014 року у справі №6-1цс14, яка прийнята на спільному засіданні судових палат у цивільних та господарських справах, відповідно до якої неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року №3045-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування", не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника/водія забезпеченого транспортного засобу у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову.
Таким чином, Верховний Суд України у вищевказаній постанові наголосив, що вимоги Закону №1961-IV зобов'язують страхувальника/водія забезпеченого транспортного засобу повідомляти страховика про ДТП в порядку та в строки відповідно до п. 33.1 ст. 33 Закону, невиконання вказаної вимоги закону надає право страховику після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія транспортного засобу, який спричинив ДТІІ, в порядку ст. 38 Закону.
При таких обставинах суд вважає, позовні вимоги ОСОБА_2 « АСК «Інго Україна» » обгрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.1 ч.2 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог,інші судові витрати, повязані з розглядом справи,у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
По справі в якості судових витрат позивачем заявлено оплату судового збору в розмірі 3534,11грн., оскільки позов задоволено в повному обсязі, судові витрати покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст.4, 13, 19, 81, 141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства « Акціонерна Компанія «Інго Україна» - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду через Київський районний суду м.Одеса. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя Луняченко В. О.