КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1182/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 грудня 2018 року м. Київ

Справа № 761/38470/15-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Даценко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року, постановлене у складі судді Юзькової О.Л.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення заборгованості,

встановив:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено депозитний (строковий) договір № 3133731/32652/07-15 «Блискуча сімка» 18 серпня 2015 року, за умовами якого позивач передав банку грошові кошти у розмірі 11 200 доларів США. Також 18 серпня 2015 року між сторонами було укладено і депозитний договір № 3133731/32649/07-15 «Блискуча сімка» та передано банку грошові кошти у розмірі 20 000 доларів США. Таким чином загальна сума вкладів за договорами склала суму у розмірі 31200 доларів США. 05 листопада 2015 року позивач звернувся до банку з вимогою про повернення вкладів, проте гроші було повернуто лише частково у розмірі 200000 грн. За таких обставин ОСОБА_2 просить стягнути на його користь заборгованість у розмірі 22 535,01 доларів США.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 15 березня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вказував, що суд не врахував вимоги ст.ст. 1068, 1074 ЦК України, які передбачають, що банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати грошові кошти та те, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Вважає, що у даному випадку слід керуватись положеннями закону, а не постановою НБУ, яка обмежує передбачені законом права споживача банківських послуг. Крім того, суд не врахував, що відсутня пряма норма, що заперечує стягнення як спосіб захисту під час введення тимчасової адміністрації в банку.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» - Галдецька Ю.В. посилалась на те, що після укладення договорів про банківський строковий вклад правовий статус банку змінився, оскільки Постановою Правління Національного банку України від 17.09.2015 № 612 АТ «Банк «Фінанси та Кредит» визнано неплатоспроможним, а рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.09.2015 № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію.

Позивачу через банк-агент Акціонерний банк «Південний» було виплачено гарантовану суму грошового відшкодування в розмірі 200 000 грн., а також акцептовано його кредиторську вимогу до четвертої черги акцептованих вимог кредиторів АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на загальну суму 518 226 грн. 08 коп.

В судовому засіданні представник відповідача Галдецька Ю.В. заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила залишити рішення суду без змін.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту Укрпошта «пошук поштових відправлень - Укрпошта», про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у його відсутність у відповідності до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з дня введення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, призначення уповноваженої особи Фонду зупиняються всі повноваження органів управління банку та дії уповноваженої особи банку регулюються спеціальним нормативно-правовим актом України, тому підстави для задоволення вимог в спосіб обраний позивачем відсутній, оскільки суперечить положенням Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає їх законними та обґрунтованими.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 серпня 2015 року між ОСОБА_2 та ПАТ «БанкФінанси та Кредит» було укладено договір № 313731/32649/07-15 та договір № № 313731/32652/07-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка», відповідно до умов якого позивач передав банку грошові кошти у розмірі 20 000 доларів США та 11 200 доларів США.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», згідно з яким з 17 вересня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» з 18 вересня 2015 року по 17 грудня 2015 року.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 17 грудня 2015 року № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18 грудня 2015 року № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» та призначення уповноваженої особи на ліквідацію банку.

Пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», визначено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 26 зазначеного Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Згідно з ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене пунктом 1 частини 5 цієї статті не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 вищевказаного Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Наведене свідчить про те, що з дня введення тимчасової адміністрації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не мав правових підстав здійснювати ведення рахунків фізичних та юридичних осіб, тобто фактично був позбавлений права виконувати будь-які операції по рахунках власних клієнтів.

Якщо на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, ніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Отже, процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку встановлена спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за положеннями якого з дня призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення їх вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону.

Відсутність рішення суду про стягнення коштів не обмежує прав власника, як кредитора банку, що ліквідується.

Оскільки у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» розпочато процедуру ліквідації банку, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував вимоги ст.ст. 1068, 1074 ЦК України, які передбачають, що банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати грошові кошти та те, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, а тому слід керуватись положеннями закону, а не постановою НБУ, яка обмежує, передбачені законом права споживача банківських послуг, не заслуговують на увагу, оскільки, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним стосовно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року № 910/7983/17).

Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

ОСОБА_2 виплачено гарантовану спеціальним Законом суму грошового відшкодування у розмірі 200 000 грн., що не оспорює сам позивач.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував, що відсутня пряма норма, що заперечує стягнення як спосіб захисту під час введення тимчасової адміністрації, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»встановлений спеціальний порядок повернення коштів за договором банківського вкладу та цей Закон є спеціальною нормою права, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, відповідно до якого визначено черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів (ст.52 вказаного Закону)

Інші доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 27 грудня 2018 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.