Справа№ 324/937/18
Провадження № 2/324/556/2018

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2018 Пологівський районний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді Іванченка М.В.

при секретарі Кувіка О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Пологи справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, одноразової грошової допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку, середнього заробітку за час затримки виплати сум, що належать від підприємства,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ПАТ «Українська залізниця», в якому зазначила, що 08.07.2016 вона була прийняв та згідно наказу від 07.07.2016 №1/ОС на посаду електромеханіка дільниці ІІ групи у виробничий підрозділ «Донецька дистанція звязку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та була звільнена 17.07.2017 на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у звязку зі скороченням штату (наказ від 10.07.2017 №10065/ДН-ОС), про що зроблена відмітка у трудовій книжці. На день її звільнення їй була нарахована, але не виплачена заробітна плата з березня 2017 року по 17.07.2017, грошова компенсація за невикористану щорічну відпустку та одноразова грошова допомога у розмірі одного середньомісячного заробітку, що становить 20072,71грн. відповідно до наданих їй розрахунків заробітної плати. Їй був виплачений лише аванс за березень 2017 року у розмірі 2200грн. Враховуючи те, що при звільненні відповідач не провів із нею остаточний розрахунок, що є порушенням ст. 116 КЗпП України, вона просить стягнути з відповідача суму заборгованості із заробітної плати, грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку, одноразової грошової допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку, згідно ст.44 КЗпП України, що разом складає 20072,71грн. та стягнути з відповідача суму середнього заробітку за період затримки з 18.07.2017 по 29.05.2018 в сумі 37815,72грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали позов в повному обсязі та, виклавши мотиви його предявлення, просили стягнути з ПАТ «Українська залізниця» заборгованість із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, одноразової грошової допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку, середнього заробітку за час затримки виплати сум, що належать від підприємства.

В судовому засіданні представник відповідача ПАТ «Українська залізниця» ОСОБА_3, підтримавши позицію відповідача, викладену у відзиві №2022/547 від 23.07.2018, в задоволенні позовних вимог позивача до ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» просиал відмовити в повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що згідно листа від 23.07.2018 №НОК Дон Філія -2014/1117 ОСОБА_1 продовжила трудові відносини на посаді електромеханіка дільниці 2 групи виробничого підрозділу «Донецька дистанція звязку» Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» з 07.07.2016 (наказ №1/ос від 08.07.2016), інформація щодо звільнення відсутня. За період з 01.03.2017 по 15.03.2017 ОСОБА_1 була нарахована та виплачена заборгованість по заробітній платі у розмірі 2110,46грн. З 16.03.2017 у звязку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» та виробничих підрозділів підпорядкованих дирекції, викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської області шляхами залізничного та автомобільного сполучення, відповідно Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України», введеного в дію Указом Президента України від 15.03.2017 №62/2017, нарахування заробітної плати було припинено. Наслідком вищевказаного рішення є відсутність звязку з виробничими підрозділами структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», а також передачі з непідконтрольної території первинних документів. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України» «996-ХІV від 16.07.1999, передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для підприємств, установ та організацій, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, відповідно до Закону України «Про оплату праці» здійснюється нарахування кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, за фактично відпрацьований час. На виконання законних вимог на підприємствах, в установах, організаціях роботодавець зобовязаний вести облік робочого часу, який дозволяє визначити кількість годин, відпрацьованих кожним найманим працівником. Підрахунок кількості відпрацьованого часу ведуть у табелі робочого часу. На підставі викладеного, у звязку з відсутністю первинних документів в структурному підрозділі «Донецька дирекція залізничних перевезень» РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» нарахування заробітної плати здійснити не можливо. З 16.03.2017 до дирекції не надходили первинні документи від підприємства, на якому працювала позивач, для нарахування заробітної плати. Тобто, на підконтрольній Україні території інформація відсутня, а не втрачена, первинна документація (табеля обліку робочого часу або графіки роботи за період, копії або оригінали внутрішніх наказів, розпоряджень та інше за період з березня по квітень 2017 року) для нарахування заробітної плати. Документи для остаточного розрахунку працівників згідно наказу №899-Н від 26.06.2017 повинні бути перевірені робочою комісією з опрацювання первинних документів щодо зясування обставин відсутності/присутності працівників та виконання/невиконання ними своїх посадових обовязків. Тільки після перевірки наданого до дирекції у м.Лиман пакету документів та після рішення комісії можливо буде здійснення належних працівнику виплат. Станом на 19.07.2018 документи для остаточного розрахунку ОСОБА_1 не надані. ПАТ «Укрзалізниця» при вивільненні працівників повинно провести з ними розрахунок в день звільнення за умови: 1) виконання працівником своїх функціональних обовязків, що має бути підтверджено лише документами з первинного обліку праці та заробітної плати, зокрема: штатним розписом, розцінками та нормами праці, наказами та розпорядженнями, табелем обліку використання робочого часу, розрахунково-платіжною відомістю; 2) провадження підприємством господарської діяльності. Отже, унеможливлення виконання заявником обовязків, передбачених ст. ст. 47, 83, 115 і 116 КЗпП України, перед працівниками, що вивільнені за скороченням штату, а саме: в день звільнення кожному працівникові видати належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок, спричинено впливом форс-мажорних обставин, а саме: актами тероризму на територіях м.Донецьк та Донецької області, що є обставинами, які не залежать від волі сторін за трудовим договором, а також мають надзвичайний і невідтворний характер та є підставою для звільнення заявника від відповідальності. Донецька дирекція залізничних перевезень за дорученням ПАТ «Укрзалізниця» самостійно виконувала функції роботодавця, тому кадрові накази, особисті справи, трудові книжки та інші документи знаходилися відповідно в їх будівлях в м.Донецьк. Справедливість вищезазначеного, на переконання відповідача, підтверджується науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України від 16.01.2018 №126/2/21-10.2 щодо унеможливлення виконання обовязків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Тому відповідач просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1, оскільки позивачем не надано належних доказів порушення відповідачем її трудових прав та не надано доказів на обґрунтування суми позову, а саме відсутність як у позивача так і у відповідача первинних документів.

Дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

За змістом ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст.43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Згідно із ст.7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР №2148-VIII від 19.10.1973, держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці.

Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 08.07.2016 згідно наказу №1/ОС від 07.07.2016 була прийнята на посаду електромеханіка дільниці ІІ групи у виробничий підрозділ «Донецька дистанція звязку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та звільнена 17.07.2017 згідно наказу №10065/ДН-ОС від 10.07.2017 на підставі п.1 ст.40КЗпП України у звязку зі скороченням штату, що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ПАТ «Укрзалізниця» протоколом №Ц-57/27 Ком.т. засідання правління ПАТ «Укрзалізниця» від 05.04.2017 п.9.2 вилучила зі складу регіональної філії «Донецька залізниця» структурні підрозділи «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезен» та п.9.3 скоротила штат даних структурних підрозділів. На основі цього протоколу» був створений наказ регіональної філії «Донецька залізниця» від 28.04.2017 №645-НЗ-1, в якому з 17.07.2017 вилучили зі складу регіональної філії «Донецька залізниця» структурні підрозділи «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень», п.3 цього наказу з 17.07.2017 скоротили штат структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень». Відповідно до п.4 цього наказу начальникам дирекцій залізничних перевезень: забезпечити своєчасне, з дотримань вимог чинного законодавства України, персональне попередження працівників структурного/виробничих підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень» про їх звільнення у звязку із скороченням штату за п.1 ст.40 КЗпП України з 17.07.2017 та ознайомити працівників з переліком наявних вакантних посад по структурним підрозділам ПАТ «Укрзалізниця», які розташовані на підконтрольній українській владі території.

Згідно копії попередження ОСОБА_1, електромеханіку дільниці ІІ групи дільниці магістрального звязку виробничого підрозділу «Донецька дистанція звязку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», позивач 03.05.2017 була попереджена про скорочення посади з 17.07.2017, яку вона займає, та про її звільнення на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Згідно з наказом від 10.07.2017 №10065/ДН-ОС, копія якого долучена до матеріалів справи, ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади, а саме з посади електромеханіка дільниці ІІ групи бригади дорожнього звязку дільниці магістрального звязку виробничого підрозділу «Донецька дистанція звязку» з 17.07.2017 у звязку із скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Наказ видано структурним підрозділом «Донецька дирекція залізничних перевезень» РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця». У наказі зазначено, що ОСОБА_1 має право на компенсацію за 32 дні відпустки та на виплату одноразової грошової допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку. Наказ підписаний в.о. начальника дирекції залізничних перевезень ОСОБА_4.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків заробітної плати за березень 2017 року 3764,26грн., з урахуванням виплаченого авансу у сумі 2200грн., заборгованість за березень 2017 року складає 1564,26грн., квітень 2017 року 2740,09грн., травень 2017 року 2773,92грн., червень 2017 року 837,40грн., липень 2017 року 12157,04грн., що разом дорівнює 20072,71грн., яка включає у себе заборгованість із заробітної плати, грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку, одноразову грошову допомогу у розмірі середньомісячного заробітку, згідно ст.44 КЗпП України.

Як встановлено із довідки Пенсійного фонду України форми ОК-5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу», востаннє РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» нараховувала заробітну плату у сумі 4832,31 грн. та сплачувала з неї страхові внески ОСОБА_1 у березні 2017 року.

Як вбачається із копії листа №306 ДОН/ДНД від 19.07.2018 щодо надання інформації стосовно виплачених сум ОСОБА_1, що за період з 1 по 15 березня 2017 року ОСОБА_1 була нарахована до видачі заробітна плата у сумі 2110,46грн., станом на 19.07.2018 отримана у касі м.Лиман 18.09.2017. З 16.03.2017 до дирекції не надходили документи від підприємства для нарахування заробітної плати: на підконтрольній Україні території відсутня, а не втрачена будь-яка первинна документація (графіки роботи або табель обліку робочого часу, копії або оригінали внутрішніх наказів, розпоряджень та інше) для нарахування заробітної плати за період з 16.03.2017. Станом на 19.07.2018 первинні документи для нарахування заробітної плати на ОСОБА_1 відсутні.

На даний час ОСОБА_1 заробітної плати за частину березня 2017 року та за період з квітня по 17 липня 2017 року не отримала, що не спростовано представником відповідача ні у судовому засіданні, ні у відзиві на позовну заяву.

Окрім того, як вбачається із листа ПАТ «Українська залізниця» від 26.09.2018, розрахунок по заробітній платі з ОСОБА_1 проведено лише по 15.03.2017 року. У період з 16.03.2017 до моменту звільнення ОСОБА_1 інших нарахувань та виплат структурним підрозділом не здійснювалось. Враховуючи відсутність первинних документів, ПАТ «Українська залізниця» не має можливості підтвердити суму заборгованості по заробітній платі та іншим нарахуванням ОСОБА_1

З 20.03.2017 у виробничому підрозділі «Донецька дистанція звязку структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» було встановлено простій, згідно наказу від 17.03.2017 №60ШЧ, який створений, згідно наказу начальника дирекції від 17.03.2017 №236/ДНД та наказу начальника регіональної філії.

Судом також враховано, що на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року №200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», прийнятої відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», утворено публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, у тому числі на базі Державного підприємства «Донецька залізниця» згідно додатку №1.

Окрім того, Кабінет Міністрів України своєю постановою від 02 вересня 2015 року №735 затвердив Статут ПАТ «Українська залізниця», відповідно до якого товариство є правонаступником усіх прав та обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Факт знаходження позивача у трудових відносинах з відповідачем підтверджується записами в її трудовій книжці, попередженням про звільнення з роботи, наказом про припинення трудового договору, розрахунками заробітної плати. Останній запис в трудовій книжці позивача зроблений відповідачем. Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що ПАТ «Українська залізниця» є належним відповідачем у справі.

Таким чином, відповідачем порушено трудові права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення заборгованості по заробітній платі.

Вирішуючи питання щодо розміру невиплаченої заробітної плати, яка підлягає стягненню, суд враховує наступне.

Згідно зі ст. 113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини (зокрема, справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та № 71378/10, а також справа «ОСОБА_5 Ганс-Адам II проти Німеччини» заява № 9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги», відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/ «правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності.

Європейський Суд неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст. 1 Протоколу №1, є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені.

Таким чином, з огляду на те, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», а позивач знаходилася з відповідачем у трудових відносинах до 17.07.2017 і при звільненні не отримала всі належні їй виплати, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського Суду.

При цьому, судом також враховано, що Законом України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» особливостей щодо строків розрахунку при звільненні, встановлених ст. 116 КЗпП України, не передбачено.

Як вбачається зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 передбачено, що виходячи з принципу рівноправя сторін та враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

У звязку з цим, суд відхиляє посилання відповідача на складність проведення розрахунку з позивачем через те, що фактичне місце роботи позивача знаходилося в зоні проведення антитерористичної операції (в м. Донецьку), як підставу для відмови у нарахуванні та виплаті позивачу заробітної плати, оскільки обовязок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само ведення бухгалтерського, податкового обліку тощо лежить саме на роботодавцеві, а не на працівникові.

Крім того, суд звертає увагу на ті обставини, що структурний підрозділ «Донецька дирекція залізничних перевезень» РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» здійснює господарську діяльність на підконтрольній Україні території, бо позивача ОСОБА_1 звільнено 17.07.2017.

Також суд бере до уваги надані позивачем розрахунки заробітної плати за період з березня по липень 2017 року, оскільки відповідачем зазначені у них відомості не спростовані шляхом надання до суду належних та допустимих доказів. Крім того, суд зауважує, що відповідно до вимог ст. ст. 115, 116 КЗпП України відсутність заборгованості перед працівником має довести саме роботодавець.

Тому суд на підставі наявних у матеріалах справи доказів приходить до висновку, що позивачем доведено наявність заборгованості відповідача перед нею із виплати заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку та одноразової грошової допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку, у загальній сумі 20072,71грн., яка складається з наступного:

- за березень 2017 року 3764,26грн. 2200грн. = 1564,26 грн.,

- за квітень 2017 року 2740,09грн.,

- за травень 2017 року 2773,92грн.,

- за червень 2017 року 837,40грн.,

- за липень 2017 року 12157,04грн.

Що стосується заявлених позивачем ОСОБА_1 позовних вимог про стягнення на її користь з відповідача суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

При цьому, порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

Станом на день прийняття рішення судом відповідачем не надано до суду докази, які свідчать про виплату заборгованості по заробітній платі та інших платежах перед позивачем.

За положеннями ст. 117 КЗпП України обовязковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

Відповідно до ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» наказом Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» територія Донецької та Луганської областей з 07 квітня 2014 року визначена районом проведення АТО.

Проведення АТО триває і наразі, рішення про її припинення до теперішнього часу не прийнято.

Відповідно до науково-практичного висновку Торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року щодо унеможливлення виконання обов'язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), відносно ПАТ «Укрзалізниця» засвідчено настання форс-мажорних обставин при здійсненні господарської діяльності на території, непідконтрольній українській владі, у тому числі у м.Донецьк. З 20.03.2017 господарська діяльність та управління виробничими потужностями відповідача унеможливлено неправомірними діями третіх осіб. Майно ПАТ «Укрзалізниця», що знаходиться в тому числі у м.Донецьк, перебуває у незаконному володінні та під контролем третіх осіб. Фактично відповідач втратив контроль і доступ до своїх виробничих потужностей та іншого майна, у тому числі, до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, особових справ працівників, посадових інструкцій, табелів обліку робочого часу. Початком дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) є 20 березня 2017 року. Унеможливлення виконання регіональною філією «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» обовязків, передбачених законодавством України про працю, зокрема, ст. ст. 47, 83, 115, 116 КЗпП України, спричинено впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме: актами тероризму на території м.Донецька, тривалими перервами в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, які продовжують діяти і дату закінчення їх дії встановити неможливо. Ці форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є надзвичайними, непередбачуваними і мають неминучий характер, їх дії не можна уникнути за звичайних обставин при всій обачливості зобовязаної сторони за трудовим договором.

Також згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

При цьому, при вирішенні даного питання суд враховує відповідні правові позиції висловлені у постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року № 6-2159цс15, від 11 травня 2016 року № 6-383цс15, від 23 березня 2016 року № 364цс16, від 23 березня 2016 року № 365цс16, від 25 травня 2016 року № 948цс16, від 31 травня 2017 року № 6-2163 цс16, а також у постановах Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі № 264/925/17-ц, від 10 жовтня 2018 року у справі № 225/5072/17.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що невиплата належних позивачу сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, відбулася не з вини відповідача, бо належному виконанню роботодавцем своїх обовязків перед звільненим працівником у березні - липні 2017 року перешкоджали обставини непереборної сили, повязані з проведенням антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, настання яких для відповідача доведено у встановленому законом порядку. Тому підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні відсутні.

Враховуючи, що судом задоволено вимоги позивача про стягнення на її користь з відповідача заборгованості із виплати заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, одноразової грошової допомоги і відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,8грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 115, 223 КЗпП України, ст. ст. 11, 12, 13, 81, 133, 141, 223, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково, стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (, місцезнаходження: 03680, м.Київ, вул.Тверська,5) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2), заборгованість із заробітної плати, грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку, одноразову грошову допомогу у розмірі одного середньомісячного заробітку в загальній сумі 20072 (двадцять тисяч сімдесят дві)грн. 71коп., в задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Виплату зазначеної суми провести за вирахуванням податків та інших обовязкових платежів.

На користь держави стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (, місцезнаходження: 03680, м.Київ, вул.Тверська,5) судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири)грн. 80коп.

Рішення в частині стягнення з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пп.15.5 п.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Пологівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:

Справа№ 324/937/18

Провадження № 2/324/556/2018

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2018 Пологівський районний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді Іванченка М.В.

при секретарі Кувіка О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Пологи справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, одноразової грошової допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку, середнього заробітку за час затримки виплати сум, що належать від підприємства,

в с т а н о в и в:

У звязку зі складністю справи, відповідно до ст.259 ЦПК України, складення повного рішення відкладається на чотири дні. Особи, які приймали участь у справі, зможуть ознайомитись з повним рішенням 07.12.2018.

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково, стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (, місцезнаходження: 03680, м.Київ, вул.Тверська,5) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2), заборгованість із заробітної плати, грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку, одноразову грошову допомогу у розмірі одного середньомісячного заробітку в загальній сумі 20072 (двадцять тисяч сімдесят дві)грн. 71коп., в задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Виплату зазначеної суми провести за вирахуванням податків та інших обовязкових платежів.

На користь держави стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (, місцезнаходження: 03680, м.Київ, вул.Тверська,5) судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири)грн. 80коп.

Рішення в частині стягнення з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пп.15.5 п.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Пологівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: