Провадження № 22-ц/801/270/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 рокуСправа № 127/26581/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Сала Т.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького апеляційного суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 вересня 2018 року, ухвалене суддею Вінницького міського суду Вінницької області Венгрин О.О.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3 з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивований тим, що у 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, предмет та умови якого, в подальшому, були розширені та змінені додатковими угодами до нього. ОСОБА_3 взяті на себе зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого допустила заборгованість перед Банком, яку було стягнуто рішенням суду. Позивач, посилаючись на те, що прийняття судового рішення про стягнення заборгованості не припиняє зобов'язання боржника, просив стягнути з ОСОБА_3 прострочену заборгованість за кредитним договором по відсоткам, у розмірі 15450,11 доларів США.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 вересня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ПАТ «Універсал Банк» оскаржило його в апеляційному порядку. Позивач вважає, що рішення ухвалене з порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Доводи апеляційної скарги в основному зводяться до того, що суд не врахував, що правовою підставою для нарахування боржнику відсотків є зокрема і норма ст.625 ЦК України.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, прийшов до наступного висновку.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду відповідає.

Судом встановлено, що 28 березня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») та ОСОБА_3 укладений кредитний договір №15/04/207к-07, за умовами якого ВАТ «Банк Універсальний» надав ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 10000 доларів США у тимчасове платне користування, зі сплатою 13,7% річних, з терміном кредиту 120 місяців та кінцевою датою погашення 27 березня 2017 року (т.1,а.с.6-9).

19 вересня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_3 укладений додатковий договір №1 до кредитного договору №15/04/207к-07, яким сума кредиту, наданого ОСОБА_3, збільшена до 50000 доларів США та змінено графік погашення заборгованості по кредиту (т.1, а.с.13-15).

25 вересня 2009 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 укладена додаткова угода №2 до кредитного договору №15/04/207к-07, згідно якої сторони з 25 вересня 2009 року уточнили порядок погашення грошових зобов'язань позичальника перед банком, уточнили договірне списання та порядок зміни процентної ставки (т.1,а.с.16-19).

25 вересня 2009 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 укладена додаткова угода №3 до кредитного договору №15/04/207к-07, згідно якої станом на 25 вересня 2009 року фактична заборгованість позичальника становить 43471,68 долара США, яка включає прострочену заборгованість в розмірі 4073,64 доларів США та строкову заборгованість 39398,04 доларів США. За використання кредитних коштів встановлюється процентна ставка: з 25 вересня 2009 року по 31 серпня 2010 року - 4,89% річних, з 01 вересня 2010 року по 31 серпня 2015 року - 17,32% річних, з 01 вересня 2015 року - 15,25% річних. У разі виникнення у позичальника прострочення по сплаті строкової або простроченої заборгованості з 01 жовтня 2009 року по 01 вересня 2010 року застосовується процентна ставка 15,25% річних, а з 01 жовтня 2010 року застосовується підвищена процентна ставка 30,5% річних (т.1,а.с.20-26).

25 вересня 2009 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 укладена додаткова угода №4 до кредитного договору №15/04/207к-07, якою встановлено розмір плати за користування кожною з кредитних послуг: 17,32% річних - проценти за користування кредитними коштами без порушення встановленого строку (або термінів) погашення кредиту, 34,64% річних - проценти за користування кредитними коштами понад встановлений строк (або термін погашення) (т.1,а.с.27-28).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

На підставі ч.2 ст.1050 ЦК України ПАТ «Універсал Банк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору, який рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 06 березня 2012 року було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість в розмірі 57378,80 доларів США, що за курсом НБУ станом на 06 лютого 2012 року становить 458439,40 гривень, з яких: непогашений кредит 41124,64 долари США, несплачені відсотки 15102,77 долара США, підвищені відсотки/пеня 1151,39 долар США.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» судовий збір в сумі 3219 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень (т.1,а.с.34-37).

Станом на 20 листопада 2017 року на виконання рішення суду ОСОБА_3 сплатила судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а також провела частковий розрахунок заборгованості у розмірі 2439,45 доларів США, що еквівалентно 63861 гривні (т.2,а.с.135).

В обґрунтування позову позивач надав розрахунок заборгованості за кредитним договором №15/04/207к-07, відповідно до якого відповідачу за невиконання кредитних зобов'язань було нараховано відсотки за період з 15 лютого 2011 року по 20 листопада 2017 року в розмірі 51179,48 доларів США, з яких: 28979,11 доларів США - відсотки; 22200,37 доларів США - підвищені відсотки (т.2,а.с.136-137).

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Враховуючи, що ПАТ «Універсал Банк» раніше вже пред'являв вимоги до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно зробив висновок, що у кредитодавця відсутні правові підстави для нарахування передбачених договором процентів за кредитом.

Так суд правильно вказав, що в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Вказане узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного в п.54 постанови від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Звертаючись з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором ПАТ «Універсал Банк» на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги Банку. Зазначене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 31 жовтня 2018 року по справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18).

Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Наявність судового рішення про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості, яке вона в повному обсязі не виконала, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором. Кредитор в цьому випадку має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені. Вказане узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 04 липня 2018 року по справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18).

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судова колегія не приймає до уваги посилання ПАТ «Універсал Банк», викладену в апеляційній скарзі, про те, що відсотки, які позивач просить стягнути з ОСОБА_3, є відповідальністю за порушення грошових зобов'язань в порядку ч.2 ст.625 ЦК України, у зв'язку з наступним.

Пункт 1.3.2.3.2 Додаткової угоди №3 до кредитного договору №15/04/207к-07 від 25 вересня 2009 року встановлює розмір підвищеної процентної ставки з 01 жовтня 2010 року, яка становить 30,5% річних (т.1,а.с.21).

В розрахунку заборгованості за кредитним договором №15/04/207к-07 (т.2,а.с.136-137) ПАТ «Універсал Банк» застосовує саме вказаний розмір процентної ставки, що за своєю природою є платою за користування кредитними коштами, а не відповідальністю ОСОБА_3 перед банком за порушення грошових зобов'язань в порядку ст.625 ЦК України.

Оскільки ПАТ «Універсал Банк» вимог про стягнення з ОСОБА_3 сплати встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, а також трьох процентів річних від простроченої суми на підставі положень ст.625 ЦК України не заявляло, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Отже, рішення суду першої інстанції було ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, при повному та всебічному дослідженні обставин у справі, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційний суд вважає, що таке рішення скасуванню чи зміні не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.367, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови виготовлено 27 грудня 2018 року.

Головуючий М.М. Якименко

Судді: О.В. Ковальчук

Т.Б. Сало