Справа № 461/3993/18 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/811/1587/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 05 червня 2018 року в складі судді Стрельбицького В.В. в справі за заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення,-

встановила:

В травні 2018 року ЛМКП «Львівводоканал» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Столярчук Надії Євстахіївни, Столярчука Тараса Петровича, Луців Олесі Петрівни, Столярчука Петра Дмитровича заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення.

Оскаржуваною ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 05 червня 2018 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення.

Ухвалу суду оскаржив представник заявника ЛМКП «Львівводоканал», вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою такою, що прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, тому підлягає скасуванню.

Вважає, що за п. 1 ч. 3 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути виданий, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, при цьому така норма не передбачає обовязковість укладеного договору.

При цьому, підтвердженням про приєднання до умов договору є не надіслана в ЛМКП «Львівводоканал» заява боржника про відмову від отримання послуг по водопостачанню та водовідведенню, тому договір вважається укладеним.

Покликається на те, що за правовими позиціями Верховного Суду України споживачі зобовязані оплачувати житлово-комунальні послуги.

Оскільки обовязок споживача житлово-комунальних послуг ґрунтується не лише на договорі, а й законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від сплати за надання послуг з водопостачання та водовідведення.

Звертає увагу на те, що за заявою ЛМКП «Львівводоканал» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, суд відмовив у видачі наказу ЛМКП «Львівводоканал» щодо інших ос іб, а саме ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10.

Просить скасувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 05 червня 2018 рокута видати судовий наказ, судові витрати покласти на боржників.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Згідно із ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції щодо відмови видачі судового наказу (п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Ухвалою про призначення справи до розгляду від 29 жовтня 2018 року вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення виходячи із такого.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального а бо спрощеного), окремого провадження (ч. 2 ст. 19 ЦПК України).

За частиною 3 статті 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно із ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Звертаючись із заявою про видачу судового наказу ЛМКП «Львіводоканал» покликався на те, що боржники є споживачами послуг з водопостачання та водовідведення за місцем свого проживання. До заяви додано попередження про заборгованість, із зазначенням рахунку абонента, довідку з місця проживання про склад сім»ї і прописку, відомості про нарахування та оплату послуг, договір приєднання про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, докази надсилання такого договору боржникам (а.с. 2-9).

Постановляючи оскаржувану ухвалу та відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заява про видачу судового наказу подана із порушенням вимог ст.163 ЦПК України, а саме до заяви про видачу судового наказу не додано копії договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким предявлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, а доданий до заяви договір не відповідає вимогам Цивільного кодексу України, які встановленні для договору, зокрема не підписаний споживачами та направлений останнім 18.04.2018 року, тоді як з поданих відомостей про нарахування видно, що заборгованість нарахована за період з березня 2016 року по квітень 2018 року.

Крім цього суд вказав, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, що відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 23.05.2018 року в справі № 216/5756/15-ц.

Разом з тим, положення п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України про те, що до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості необхідно розуміти таким чином, що така копія договору повинна бути додана у випадку, якщо в заяві йде покликання на такий договір.

Подана заява ЛМКП «Львіводоканал» свідчить про виникнення (порушення) права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Заявник зазначив свої вимоги і обставини, на яких вони ґрунтуються, додав документи, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, що вказують на розмір заборгованості за оплату фактично спожитих боржниками послуг, з водопостачання та водовідведення.

Попри це, заявник також додав копію письмового договору приєднання НОМЕР_1 про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення мешканцям багатоквартирних будинків від 27.03.2018 року, відмови щодо підписання такого в матеріалах справи немає, така не подана і на стадії апеляційного розгляду.

Таким чином, ЛМКП «Львівводоканал» подано документи, які підтверджують фактичне надання та отримання боржниками послуг з водопостачання та водовідведення, надано розрахунок заборгованості.

В свою чергу, зміст судового наказу передбачено ст. 168 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року), згідно пункту 7 якої у судовому наказі зазначаються, зокрема, повідомлення про те, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Тобто, суд не вправі розглядати обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (оцінювати правильність та обгрунтованість розрахунків).

Натомість у подальшому, після видачі судового наказу, боржник у заяві про скасування судового наказу може зазначити про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача (п. 5 ч.2 ст. 170 , ч. 3 ст. 171 ЦПК України), що є передбаченою підставою для скасування судового наказу.

Враховуючи наведене, висновок суду про те, що доданий до заяви про видачу судового наказу договір не відповідає вимогам Цивільного кодексу України, які встановленні для договору, виходить за межі вимог, які повинні перевірятись судом на цій стадії.

Суд першої інстанції на ці обставини уваги не звернув та постановив помилкову увалу про відмову у видачі судового наказу.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що дійшовши висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу, суд постановив ухвалу стосовно осіб, які не є боржниками у даній справі, відносно яких не предявлялась вимога про видачу судового наказу.

Враховуючи наведені обставин, колегія суддів приходить переконання про підставність апеляційної скарги та необхідність скасування оскаржуваної ухвали з підстав порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» - задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 05 червня 2018 року скасувати, справу за заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» про видачу судового наказу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, в касаційному порядку не оскаржується.

Повний текст постанови складений 27 грудня 2018 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

ОСОБА_11