Провадження № 2-з/522/690/18
УХВАЛА

28 грудня 2018 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м.Одеси Шкамерда К.С. дослідивши заяву ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання договору дарування 438/1000 часток квартири недійсним,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання недійсним правочину, укладеного 14 липня 2018 року договору дарування, серія та номер 2894 між ОСОБА_5 і ОСОБА_3, та посвідчений ПНОМНО ОСОБА_4.

26 грудня 2018 року позивач звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування заяви позивач вказує, що відповідачі у добровільному порядку відмовляються вирішити спір про повернення її нерухомого майна, та що відповідачі у будь-який час можуть здійснити будь-яку угоду по відчуженню нерухомого майна.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ст.153 ч.1 ЦПК України.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що в задоволенні даної заяви слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи, що ст. 150 ЦПК України є дискреційною, суд, відмовляючи у застосуванні заходів забезпечення позову, приймає до уваги наявність обставин, які виключають можливість їх застосування.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо повязанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

При цьому, позивач у вищезазначеній заяві про забезпечення позову не довела існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. В заяві відсутнє обґрунтування застосування забезпечення позову, відсутні докази, які б підтверджували наявність ризиків, які призведуть до невиконання або ускладнення виконання рішення суду, оскільки згідно поданої заяви ці дані ґрунтуються на особистому припущенні заявника.

Крім того, як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за параметрами пошуку АДРЕСА_2 на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 19.01.15 р. накладено заборону на нерухоме майно на 224/1000 частин вказаної квартири. Із заяви про забезпечення позову не можливо встановити на яку саме частину квартири заявник просить накласти арешт та чи в цю частину квартири входить 224/1000 частин вказаної квартири на яку вже накладено арешт.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 149, 151 153, 260 ЦПК України, та постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання договору дарування 438/1000 часток квартири недійсним - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м.Одеси протягом п'ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя К.С. Шкамерда