БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/3261/17
провадження № 2/361/1313/18
РІШЕННЯ

Іменем України

14 грудня 2018 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді:Петришин Н.М.,
за участю секретаря: Плиси В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_6, про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

У травні 207 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що їм та третій особі ОСОБА_6 на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1. У вказаному будинку, окрім позивача ОСОБА_3 також зареєстрований її син - ОСОБА_5. Однак, із 2005 року останній у вказаному будинку не проживає, його речі в будинку відсутні, будь-яких перешкод щодо проживання у будинку відповідачу ніхто не чинить. Відповідачу належить земельна ділянка, яка розташована поруч із будинком позивачів. На вказаній земельній ділянці відповідач побудував власний будинок і проживає у ньому. ОСОБА_5 добровільно виїхав з будинку позивачів та не проживає в ньому більше одного року. Однак, реєстрація відповідача у будинку створює для позивачів перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, тому останні змушені звернутися із позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування даним будинком.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2018 року скасовано заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2017 року, яке ухвалене у даній справі, та призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження.

У відзиві на позов представник відповідача ОСОБА_7 зазначає, що будинок, в якому проживає відповідач з дружиною, до цього часу не зданий в експлуатацію. Позивач ОСОБА_3 отримує субсидію, тому доводи позивача щодо перешкод у користуванні будинком є хибними. Відповідач є рідним сином позивачки ОСОБА_3, тому має право проживати в батьківській хаті, а позивачі умисно перешкоджають проживати у спірному будинку, здаючи там кімнату квартиранту. Відповідач постійно проживає за адресою будинку, тобто по АДРЕСА_1, також оплачує комунальні послуги за користування будинком. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2018 року зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_6, про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, об'єднаний в одне провадження із первісними вимогами.

У зустрічній позовній заяві ОСОБА_5 зазначає, що є рідним сином позивачки ОСОБА_3, тому має право проживати в батьківській хаті, а позивачі умисно перешкоджають проживати у спірному будинку, не дають ключі від вхідних дверей та здаючи там кімнату квартиранту. Позивач тимчасово проживає у будинку, який до цього часу не зданий в експлуатацію. Він неодноразово звертався до матері з проханням не виганяти на вулицю, але вона не реагує на його прохання. Оскільки позивач не має іншого житла, тому просить суд зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не чинити перешкод у користуванні жилим приміщенням будинку АДРЕСА_1.

У відзиві на зустрічну позовну заяву представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_8 зазначає, що позивач за зустрічним позовом ОСОБА_5 у своєму позові визнає факт не проживання разом із матір'ю у житловому будинку НОМЕР_4 з 2007 року, що також підтверджується іншими доказами. Крім того, доводи про те, що ОСОБА_5 неодноразово звертався до матері щодо бажання проживати разом із нею, не відповідають дійсності та нічим не підтверджені. Всі інші обґрунтування зустрічного позову є безпідставними та недоведеними. Просив відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_8, а також позивач ОСОБА_4 доводи позову підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Просили про задоволення позовних вимог. Зустрічний позов вважають необґрунтованими, тому просили відмовити у задоволені зустрічних позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_5 та його представники ОСОБА_7 та ОСОБА_9 заперечували проти задоволення позовних вимог. Зустрічні вимоги підтримали, просили задовольнити зустрічний позов. Крім того, ОСОБА_5 пояснив, що в 1992 року мати зареєструвала його за адресою спірного будинку, він перевіз свої речі у будинок, але не проживав, бо там не було де йому жити, 2 роки до 2006 року жив на квартирі. Майже з 2006 року тимчасово проживає у новозбудованому ним будинку, який не зданий в експлуатацію. Також пояснив, що у матері та в нього окремі лічильники на газ та електроенергію. Вважає, що у випадку задоволення позову про зняття його з реєстрації у спірному будинку, він не зможе оформити право власності на новий будинок.

Третя особа ОСОБА_6 у вирішенні даного спору послалась на розсуд суду, однак просила, щоб суд зняв з реєстрації місця проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, оскільки саме така поштова адреса присвоєна її частині будинку. При цьому, частині будинку, який належить ОСОБА_4 та ОСОБА_3 присвоєна поштова адреса: АДРЕСА_1.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 (19/100), ОСОБА_4 (19/100) та ОСОБА_6 (31/50) на праві приватної власності належить житловий будинок за АДРЕСА_1, про що свідчать: копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 07 червня 2016 року державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_10 (а.с. 8, т.1), копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 360842193, сформованого 07.06.2016 року (а.с. 45-46, т.1) та копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 29271499, сформованого 10.11.2014 р. (а.с. 47, т.1).

З повідомлення Управління містобудування та архітектури від 26.01.2016 року встановлено, що рішенням Броварської міської ради Київської області від 09.10.2007 року №515 «Про надання адрес …» надана адреса частині житлового будинку співвласникам громадянам ОСОБА_3, ОСОБА_11 - «АДРЕСА_1» (а.с. 8, т.2)

Відповідно до довідки № 1-1/5162, виданої 18 травня 2017 року відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Броварської міської ради Київської області, у будинку АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с. 6, т.1).

В акті №211 обстеження житлово-побутових умов, складеному 24 вересня 2010 року депутатом Броварської міської ради ОСОБА_12, зазначено про те, що син ОСОБА_5 з 2005 року не проживає у будинку за адресою: АДРЕСА_1., спільного господарства з батьками не веде. (а.с. 240, т.1)

Зі змісту актів обстеження житлово-побутових умов від 19 травня 2017 року та від 22 серпня 2017 року, складених депутатом Броварської міської ради ОСОБА_13 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1., зареєстровані: ОСОБА_3 та її син - ОСОБА_5. Зі слів сусідів депутатом Броварської міської ради встановлено, що у вказаному будинку фактично проживає одна ОСОБА_3 Її син у будинку не проживає з 2005 року (а.с. 7, 53, т.1).

Згідно із відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області від 15.06.2017 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 21, т.1).

04 вересня 2018 року ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_4 19/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1. Наведене підтверджується копією договору дарування від 04.09.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Авраменко Н.А.

Допитана у судовому засіданні як свідок ОСОБА_3, пояснила, що її син живе у новозбудованому будинку вкінці городу, а з її будинку не хоче виписуватись. Також пояснила, що син зареєстрований у будинку з 1992 року, але ніколи там не жив. Свідок разом із чоловіком будували новий будинок, де зараз живе ОСОБА_5 уже близько 10 років, а до того проживав у квартирі. Із сином склались погані стосунки, він нічого не допомагає та ніколи не хотів проживати разом із позивачем.

Свідок ОСОБА_15 яка є сусідкою, суміжним землекористувачем із позивачами, пояснила, що ОСОБА_5 ніколи не проживав у будинку разом із матір'ю, у них напружені стосунки, син ніколи матері не допомагає. ОСОБА_5 і ОСОБА_9 постійно вчиняють конфлікти. Відповідач проживає у будинку, який побудувала ОСОБА_16 з чоловіком.

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що орендує кімнату в ОСОБА_16 близько двох років, а її син ОСОБА_5 не живе у будинку, нічого матері не допомагає. Свідок ніколи не бачив, щоб ОСОБА_5 виявляв бажання проживати із матір'ю.

Свідок ОСОБА_18, є матір'ю позивача ОСОБА_4, пояснила, що знає ОСОБА_3 близько 4 років, часто приходить до дочки ОСОБА_4, бачила, що ОСОБА_16 часто плаче, жаліється на сина та невістку, які її ображають. Бачила, що ОСОБА_5 проживає в окремому будинку, який будували ОСОБА_16 та її чоловік ОСОБА_11.

Судом також встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1, самочинно збудований будинок, який не введений в експлуатацію. Ця обставина підтверджується поясненнями учасників справи, приписом №501 від 01.08.2012 року (а.с. 145, т.1), постановою по справі про адміністративне правопорушення від 01.08.2012 року (а.с. 147, т.1), технічним паспортом на житловий будинок НОМЕР_4 (а.с. 218-224, т.1) та ін. У деяких документах даний будинок зазначений під номером 84-А. З пояснень учасників справи, в тому числі, відповідача ОСОБА_5, а також свідків встановлено, що ОСОБА_5 проживає у цьому будинку з 2007 року.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

За змістом ст.. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

З огляду на викладене встановлено, що відповідач ОСОБА_5 зареєстрований, але з 2005 року не проживає у АДРЕСА_1. Власником цього будинку були ОСОБА_3 (19/100 частин), ОСОБА_4 (19/100 частин) та ОСОБА_6 (31/50 частина), а з 04.09.2018 року власниками будинку є ОСОБА_4 (19/100 і 19/100 частин ) та ОСОБА_6 (31/50 частина). Також встановлено, що ОСОБА_5 з 2007 року проживає у новозбудованому будинку, який не введений в експлуатацію, за цією ж адресою: АДРЕСА_1.

Отже, відповідач більше одного року (понад 10 років) не проживає у спірному житловому будинку й судом не встановлено поважних причин непроживання в цьому будинку, тому відповідач виходячи з положень ст. 405 ЦК України, вважається таким, що втратив право користування жилим приміщенням цього будинку. При цьому, судом також не встановлено інших домовленостей між власниками спірного будинку та відповідачем щодо проживання у будинку.

Доводи відповідач про те, що він звертався до матері з проханням не виганяти його на вулицю, взагалі є безпідставними, оскільки ОСОБА_5 добровільно не проживає у спірному будинку. Посилання відповідача на те, що він лише тимчасово проживає у новозбудованому будинку, суд до уваги не бере, оскільки ця обставина не свідчить про поважність причин не проживання у спірному будинку понад 10 років.

З висновку про результати перевірки по заяві ОСОБА_5 від 02.05.2018 року, наданого Броварським відділом поліції ГУ НП в Київській області, на який посилається ОСОБА_5 на підтвердження перешкод у користуванні спірним будинком, вбачається лише факт намагання матері (з його слів) виселити його з невведеного в експлуатацію будинку НОМЕР_3, де він проживає з 2007 року, який не стосується предмету первісного позову.

При цьому, суд звертає увагу не те, що до 22.04.2018 року до правоохоронних чи інших компетентних органів ОСОБА_5 з приводу будь-яких перешкод, або неправомірної поведінки будь-кого, що заважали б йому проживати разом з батьками, не звертався.

Таким чином, стороною відповідача не доведено існування поважних причин не проживання відповідача більше року в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Отже, враховуючи встановлені обставини справи та норми закону, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим будинком.

Разом з тим, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенню не підлягають, оскільки на час ухвалення рішення у справі, вона не є власником спірного житлового будинку, тому втратила повноваження на пред'являння позовних вимог у порядку ст. 405 ЦК України, згідно якої лише власник житла може пред'являти такі вимоги.

З наведених вище підстав, зустрічні вимоги ОСОБА_5, якими він просить зобов'язати позивачів не чинити йому перешкоди у користуванні жилим приміщенням будинку АДРЕСА_1, задоволенню не підлягають.

Так, первісні позовні вимоги та зустрічні вимоги ОСОБА_5 є взаємовиключними вимогами, при цьому позивач за зустрічним позовом, який втратив право на користування спірним житловим приміщенням, не навів додаткових обставин з відповідними доказами на підтвердження права користування вищевказаним житлом.

Крім того, щодо нумерації будинку, суд приходить до наступного. У всіх правовстановлюючих документах спірний будинок вказаний під НОМЕР_4. Судом встановлено, що частині будинку ОСОБА_3 та ОСОБА_11 у 2007 році присвоєно поштову адресу - «АДРЕСА_1», проте ці зміни у правовстановлюючі документи не внесено. Лише відповідно до договору про поділ житлового будинку, що є спільною частковою власністю, який укладений 20.10.2018 року між співвласниками ОСОБА_4 та ОСОБА_6, частині будинку ОСОБА_4, як новоствореному об'єкту, присвоєно адресу: АДРЕСА_1. Проте, відповідно до даних відділу реєстрації Броварської міської ради Київської області відповідач зареєстрований саме у будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст. 77ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 79 ЦПК України передбачає, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Стаття 80 вищевказаного Кодексу визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом стаття 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_4, та відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 й ОСОБА_5 у зв'язку з їх необґрунтованістю, недоведеністю та безпідставністю.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 321, 405 ЦК України, ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - відмовити.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку НОМЕР_4, що розташований на вулиці Київській у місті Бровари Київської області.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_6, про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_5, місце проживання: АДРЕСА_3.

Позивач: ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_3.

Відповідач: ОСОБА_5, ІПН НОМЕР_2 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3.

Третя особа: ОСОБА_6, ІПН невідомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3.

Суддя Н.М. Петришин