Справа № 408/6026/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року смт. Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі:

головуючого Соболєва Є.О.,

при секретареві Негоді В.Е.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2, в якому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.12.2012 в загальній сумі 67253,28 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Обґрунтовуючи поданий позов позивач вказав, що 07 грудня 2012 року ОСОБА_2 стала клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк» ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», згідно якої отримала кредитну картку «Універсальна картка». 10 квітня 2014 року відповідачу було переоформлену кредитну карту на престижну картку «Універсальна Gold 55 днів», відповідно до тарифів якої ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 3900,00 грн. Зазначивши, що відповідач не виконує належним чином зобовязання за договором, внаслідок чого станом 25.07.2017 утворилась заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 67253,28 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 5782,58 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 54598,74 грн.; заборгованості за пенею та комісією 3193,23 грн.; штрафу (фіксована ставка) 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) 3178,73 грн.

У встановлені судом строки сторони надали усі заяви по суті справи.

Так, у своєму відзиві на позов (запереченнях на позовну заяву) відповідач підтвердила факт отримання у позивача кредитної картки «Універсальна картка», де був встановлений кредитний ліміт у сумі 2000,00 грн., які вона повертала протягом 2013 року щомісяця по 200-300 грн. У грудні 2013 року вона розрахувалась за цим кредитом. Заперечувала отримання кредитної картки «Універсальна Gold 55 днів» та кредиту за нею. Крім того вона була не згодна з розрахунком заборгованості, стверджуючи, що він не відповідає дійсності і не узгоджується з матеріалами справи. Також відповідач підкреслювала, що позивач взагалі пропустив загальний строк позовної давності щодо усієї суми заборгованості і не надав доказів щодо переоформлення їй картки «Універсальна Gold 55 днів», тому просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Фактично такі ж підстави заперечень проти позову відповідач надала у своїх запереченнях на відповідь на відзив.

Позивач у своїй відповіді на відзив з посиланням на норми діючого законодавства заперечив обставини, викладені відповідачем щодо порядку укладення договору, надання доказів, нарахування заборгованості та строку дії договору, долучивши до відповіді виписку по рахунку відповідача, фото клієнта з карткою, довідку про видачу кредитних карт, витяги з архіву направлення смс-повідомлення, реєстр про відправку позову та накази банку.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, надала пояснення аналогічні обставинам, викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив.

Відповідач позов не визнала, наполягала на тому, що вона не отримувала 10 квітня 2014 року кредитну картку «Універсальна Gold 55 днів».

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином в строки встановлені договором або законом. У разі невиконання, або неналежного виконання зобовязань в односторонньому порядку, сторона винна в порушенні зобовязання повинна нести цивільну відповідальність відповідно умов договору або закону.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 07 грудня 2012 року був дійсно укладений кредитний договір № б/н, за умовами якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна».

Факт укладення даного договору (чого не заперечувала відповідач) підтверджується анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил банківських послуг у Приватбанку (а.с. 7).

10 квітня 2014 року відповідачу було переоформлену отриману раніше кредитну карту на більш престижну картку «Універсальна Gold 55 днів».

Факт отримання нової картки відповідачем, зокрема, підтверджується наданими до позовної заяви позивачем копіями паспорту відповідача з помітками про засвідчення їх саме 10 квітня 2014 року підписом ОСОБА_2 (а.с. 33, 34)

Відповідно до тарифів нової картки, ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 3900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно довідки позивача від 08.05.2018 р. № 30.1.0/2-20170728/607 відповідач отримала картки № 919754, 898411, остання з яких мала термін дії до останнього дня січня 2018 року (а.с. 79).

Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Відповідач не надала суду доказів щодо припинення дії договору, тому строк дії його не припинявся до закінчення строку дії останньої кредитної картки, отже доводи ОСОБА_2 про сплив позовної давності щодо стягнення заборгованості є необґрунтованим.

Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобовязувалась погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за користування кредитом та інше.

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором, правильність якого у суд не викликає сумнівів (оскільки розрахунок зроблений відповідно до умов договору), та наданої позивачем виписки по рахунку відповідача (див. а.с. 5, 6, 72-75) вбачається, що остання після отримання нової кредитної картки знімала грошові кошти з рахунку, в тому числі на оплату товару у торгівельних мережах, після чого проводила часткові погашення заборгованості, останнє погашення якого вона зробила 09.10.2014 на загальну суму 538,42 грн. Дані дії ОСОБА_2 свідчать про те, що вона не належним чином виконувала свої зобовязання стосовно повернення кредиту, чим порушила умови договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі порушення позичальником умов кредитного договору, де встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами в разі прострочення повернення чергової частини боргу позикодавець вправі вимагати дострокового повернення позики, що залишилася зі сплатою процентів, а також вимагати розірвання цього договору.

Застосовуючи наведену вище норму закону до спірних правовідносин, суд вважає обґрунтованими вимогу позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 5782,58 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 54598,74 грн.

Стосовно вимоги позивача щодо стягнення з відповідача залишкової частини боргу, суд вважає необхідним зазначити таке.

Положеннями ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Відповідач мешкає у населеному пункті, внесеному до переліку, на території якого проводиться антитерористична операція (див. розпорядження КМУ №1053 від 30.10.14 р. та розпорядження КМУ № 1275-р від 02.12.15 р.)

Умовами договору (див. п. 2.1.1.7.6) передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити штраф банку у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості з урахуванням нарахованих процентів та комісій.

Зазначені штрафні санкції, а саме заборгованість за пенею та комісією 3193,23 грн., штраф (фіксована ставка) 500,00 грн. та штраф (процентна складова) 3178,73 грн., позивачем в порушення вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» були нараховані відповідачу вже після 14 квітня 2014 року. За цих обставин у стягненні цих санкцій слід відмовити, у звязку з чим суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача частково, а саме на загальну суму 60381,32 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому на користь позивача з відповідача у процентному відношенні до задоволеної суми вимог слід також частково стягнути сплачений ним судовий збір.

З огляду на те, що позов позивача задоволений частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

Що стосується заперечень позивача проти позову, то їх суд вважає такими, що не заслуговують на увагу.

Так, відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, згідно вимог, передбачених ч. 5 ст. 12 ЦПК України, всіляко сприяв відповідачу у здійсненні її процесуальних прав, в тому числі шляхом їх розяснення, надання терміну для врегулювання спору мирним шляхом, розяснення права на отримання безоплатної правової допомоги.

Всім цим відповідач фактично не скористалась, в тому числі не надала доказів на доведення обставин заперечень проти позову, а також не заявляла необхідних клопотань на їх витребування чи забезпечення.

На відміну від відповідача, позивач надав усі докази, які вважав за потрібним, для доведення своїх вимог, належність і допустимість яких в цьому випадку у суду не викликають сумніву.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: 92833, Луганська область, Біловодський район, с Данилівка, вул. Луганська, 13, іпн. НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», юридична адреса: 01001, м Київ, вул. Грушевського, 1-д, , заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.12.2012 в сумі 60381,32 грн. та судовий збір в сумі 1436,48 грн., а всього 61817,80 грн.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 273 Цивільного процесуального кодексу України, яке може бути оскаржене безпосередньо до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання та підписання повного тексту рішення.

Головуючий: