Провадження № 2/760/6428/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді Кушнір С.І.

за участю секретаря - Гаєвської С.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач МТСБУ в червні 2018 р. звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1, в якому просив стягнути з відповідача в порядку регресу суму витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, в розмірі 3303 грн. 29 коп., витрати, понесені на проведення дослідження КТЗ та збір документів у розмірі 522 грн. 20 коп. та судовий збір в розмірі 1762 грн. 00 коп.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 12.12.2015 р., приблизно о 16 год. 00 хв., на вул. Борщагівській, 2 в м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1, та транспортного засобу «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_2, який належить ОСОБА_2

В результаті настання дорожньо-транспортної пригоди автомобіль НОМЕР_3, був пошкоджений, внаслідок чого його власнику завдано матеріальних збитків.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.01.2016 р., особою, винною в настанні вищевказаної ДТП, визнано ОСОБА_1 та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Станом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З метою визначення матеріального збитку, завданого автомобілю НОМЕР_4 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, МТСБУ надало відповідне доручення ТОВ «Незалежна експертна компанія».

За послуги ТОВ «Незалежна експертна компанія», позивач поніс витрати в розмірі 522 грн. 20 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 0000002рв від 03.02.2016 р.

Відповідно до Звіту № 16/01-А6 від 06.01.2016 р., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_4, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає: 3963 грн. 95 коп.

Зазначена шкода особисто відповідачем потерпілому відшкодована не була.

24.12.2015 р. потерпілий подав до МТСБУ повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

23.02.2016 р. потерпілий подав до МТСБУ заяву про відшкодування шкоди.

На підставі Наказу № 3507 від 11.05.2016 р., позивач відшкодував ОСОБА_2 майнову шкоду, в розмірі 3303 грн. 29 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 3507рв від 12.05.2016 р.

Позивач посилається на те, що у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 на момент настання ДТП не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача, відповідно до п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ч. 1 ст. 1191 ЦК України, виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.07.2018 р., позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, - передано на розгляд за підсудністю до Солом'янського районного суду м. Києва.

Ухвалою Соломянського районного суду м. Києва від 20.08.2018 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, однак відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву, будь-яких заяв чи клопотань, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно вимог ч. 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення.

Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З матеріалів справи судом встановлено, що 12.12.2015 р., приблизно о 16 год. 00 хв., на вул. Борщагівській, 2Б в м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1, та транспортного засобу «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_2, який належить ОСОБА_2

Так, 12.12.2015 р. о 16:00 год. в м. Києві по вул. Борщагівській, 2Б, водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_5, при виникненні небезпеки для руху, не вжив заходів для забезпечення безпечної зупинки або об'їзду перешкоди, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_2, в результаті обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 12.3, 13.1 ПДР України, за що передбачено відповідальність згідно зі ст. 124 КупАП.

Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 22.01.2016 р., винним у скоєнні ДТП, що сталася 12.12.2015 р. о 16:00 год. в м. Києві по вул. Борщагівській, 2Б, було визнано ОСОБА_1 та піддано до адміністративного стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн.

Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_1 встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль марки «Peugeot», державний номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2

Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу автомобіля «Peugeot», державний номерний знак НОМЕР_2, відповідно до Звіту № 16/01-А6 від 06.01.2016 р. про оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля «Peugeot 206», реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу, становить 3963,95 грн. без урахування ПДР, та 4756,73 з ПДВ.

На дату скоєння ДТП водій ОСОБА_1 не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що свідчить відсутність інформації щодо страхування транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ.

Встановлено, що 24.12.2015 р. потерпілий повідомив МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду (страховий випадок), а 23.02.2016 р. звернувся з заявою про отримання відшкодування завданої шкоди.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка буда заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю та майну третьої особи.

Доказів того, що відповідачем на користь потерпілого були відшкодовані збитки, завдані внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, відповідачем не надано.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам.

Основним завданням МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до підпункту «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розглянувши заяву власника пошкодженого автомобіля, на підставі довідки № 1 від 06.05.2016 р. про розмір відшкодування шкоди, МТСБУ було прийнято рішення (Наказ № 3507 від 11.05.2016 р.) про відшкодування шкоди потерпілому - ОСОБА_2 та виплатити грошові кошти за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 3303,29 грн.

На підставі Наказу № 3507 від 11.05.2016 р., позивач відшкодував ОСОБА_2 майнову шкоду, в розмірі 3303 грн. 29 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 3507рв від 12.05.2016 р.

Крім того, МТСБУ було сплачено ТОВ «Незалежна експертна компанія» грошові кошти за послуги суб'єкта оціночної діяльності (за послуги аварійного комісара та збір документів) у розмірі 522,20 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 0000002рв від 03.02.2016 р.

Таким чином, загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на послуги аварійного комісара, збір документів та визначення розміру шкоди складає: 522,20 грн. + 3303,29 грн. = 3825,49 грн.

Згідно п. 41.4 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди.

Згідно приписів ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачем, який не скористався своїм процесуальним правом подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог.

Відповідно до пункту 38.2.1 ст.38 вище приведеного Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо - транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Таким чином, оскільки позивач виплатив грошові кошти на відшкодування завданих дорожньо-транспортною пригодою збитків, він має право регресної вимоги до відповідача на відшкодування понесених збитків.

Враховуючи викладене вище, виплату позивачем страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу внаслідок ДТП, яка мала місце з вини відповідача, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, а тому позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1762,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 16, 22, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 76-82, 89, 141, 247, 258, 263-265, 273, 280, 284, 289, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (місцезнаходження: м. Київ, бульвар Русанівський, 8, р/р 4871 в Укрексімбанку, МФО 322313, ), суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 3825 (три тисячі вісімсот двадцять п'ять) гривень 49 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (місцезнаходження: м. Київ, бульвар Русанівський, 8, р/р 4871 в Укрексімбанку, МФО 322313, ), судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І. Кушнір