ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2018 року м. Чернівці

справа № 727/7254/17

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Кулянди М.І., Литвинюк І.М.

секретар Герман Я.І.

з участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 23 липня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг», приватних нотаріусів Каримової Неллі Сабіровни, ОСОБА_4, заінтересована особа - орган опіки та піклування Чернівецької міської ради про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання договору іпотеки недійсним, скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування записів про право власності на нерухоме майно (головуючий суддя у першій інстанції - Смотрицький В.Г.),

встановив:

В листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», ТзОВ «Естейт Селлінг», приватних нотаріусів Каримової Н.С., ОСОБА_4, заінтересована особа - орган опіки та піклування Чернівецької міської ради про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання договору іпотеки недійсним, скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування записів про право власності на нерухоме майно.

Посилалась на те, що в Шевченківському ВДВС Чернівецького МУЮ на виконанні перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-735 від 23 липня 2012 року, виданого Шевченківським районним судом м.Чернівців на підставі оскаржуваного рішення про виселення ОСОБА_6 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у АДРЕСА_1.

Провадження № 22-ц/822/23/18 головуючий в першій інстанції Смотрицький В.Г.

Категорія 19/27 доповідач Перепелюк І.Б.

В рамках здійснення виконавчого провадження Шевченківський ВДВС Чернівецького МУЮ надіслало листа Шевченківському РВ УДМС №11594/05-32/15 від 08 вересня 2014 року, в якому зобов'язано зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_6 та інших осіб, які зареєстровані та проживають у АДРЕСА_1

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 11 лютого 2016 року рішення суду 1-ої інстанції в частині виселення інших осіб, які зареєстровані та проживають у АДРЕСА_1 та в цій частині в задоволенні позову відмовлено.

На підставі даного рішення реєстрацію місця проживання її та її малолітньої дитини ОСОБА_7 органами ДМС в Чернівецькій області поновлено.

Вона отримала Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, яку було сформовано 16 липня 2017 року, щодо квартири АДРЕСА_1, де вона проживає з 2004 року, а малолітня дитина проживає з 2008 року.

З актуальної інформації про державну реєстрацію іпотек зазначено, що зареєстровано запис про іпотеку, де іпотекодавцем є ТОВ «Естейт Селлінг», а іпотекодержателем є ПАТ КБ «ПриватБанк», підставою виникнення іпотеки є договір іпотеки від 24.12.2015р., посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Каримовою Н.С., реєстровий номер 3593, предметом іпотеки є квартира в АДРЕСА_1

18.07.2016р. на підставі договору іпотеки право власності на дану квартиру зареєстровано за ПАТ КБ «ПриватБанк».

Вважає, що такі дії є незаконними та такими, що порушують майнові права як її, так і права дитини ОСОБА_7

А тому просила визнати недійсним договір купівлі-продажу від 24 грудня 2015 року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Естейт Селлінг», зареєстрований в реєстрі за №3588 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримовою Н.С.; визнати недійснім договір іпотеки від 24 грудня 2015 року, укладений між ТОВ «Естейт Селлінг» та ПАТ КБ «Приватбанк», посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримовою Н.С., зареєстрований в реєстрі за № 3598; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №27487290 від 24 грудня 2015 року, прийняте приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Каримовою Н.С.; запис про право власності на нерухоме майно в розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію права власності» за №12740822 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №27491055 від 24 грудня 2015 року, прийняте приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Каримовою Н.С.; запис про державну реєстрацію іпотеки в розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію іпотеки» за №12742643 в Державному реєстрі іпотек; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №27491713 від 24 грудня 2015 року, прийняте приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Каримовою Н.С.; запис про державну реєстрацію обтяжень в розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень» за №12743002 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №30563325 від 21 липня 2016 року, прийняте приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 запис про право власності на нерухоме майно в розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію права власності» за №15504182 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 23 липня 2018 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати та задовольнити позов.

Посилаючись на обставини, зазначені в позові, вважає, що суд неповно з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу приватний нотаріус Каримова Н.С., посилаючись на законність рішення суду, просить залишити апеляцію без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надано суду належні та допустимі докази недійсності договорів купівлі-продажу та іпотеки, оскільки законні права та інтереси позивачки при укладені оспорюваних правочинів порушено не було, позивачка не була власником квартири, ні вона, ні її малолітня дитини на момент укладання договорів в спірній квартирі зареєстровані не були, а мати позивачки ОСОБА_6 надала 23 січня 2013 року ПАТ КБ «Приват банк» розписку, відповідно до якої погодилась на реалізацію її нерухомості, а саме: квартири АДРЕСА_1, а також зобов'язалась не перешкоджати показу нерухомості потенційним покупцям і комунікації зберігати в цілісності і схоронності.

Зазначені висновки зроблені судом першої інстанції при встановлені обставин справи та дослідженні всіх доказів.

У справі встановлено, що 26 лютого 2004 року на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого державним нотаріусом Першої Чернівецької державної нотаріальної контори Глуговським В.В., зареєстрованого в реєстрі за №2-581, ОСОБА_10 продали, а ОСОБА_6 купила однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 15 серпня 2012 року задоволено позов ПАТ КБ «Приват банк», в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №CVHMGA00000029 від 26 березня 2007 року, в розмірі 59030,92 доларів США, що за курсом валют відповідно до службового розпорядження НБУ від 17 жовтня 2011 року складає 470476,43грн. - звернуто стягнення на квартиру загальною площею 47,20кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки) ПАТ КБ «Приват банк» з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпродядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приват банк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмет іпотеки. Виселено ОСОБА_6 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у зазначеній квартирі зі зняттям з реєстраційного обліку у органі МВС України.

Відповідно до довідки №711 від 01 березня 2007 року, виданої КРЖЕП-6, в квартирі АДРЕСА_1 були зареєстровані власник ОСОБА_6, донька ОСОБА_2 та чоловік ОСОБА_11

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у позивачки народилась донька ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини.

Згідно з листом Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ №149/85/15 від 16 грудня 2015 року на виконання рішення суду було видано виконавчий лист №2-735 від 23 серпня 2012 року про виселення ОСОБА_6 та інших осіб, які зареєстровані та проживають в спірній квартирі із зняттям з реєстраційного обліку. Під час проведення виконавчих дій державним виконавцем 08 вересня 2014 року направлений лист до Шевченківського РВ УДМС щодо зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_6 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у зазначеній квартирі. 11 грудня 2014 року виконавче провадження завершено у відповідності до п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

З копії акту державного виконавця від 16 вересня 2014 року, вбачається, що перевіркою встановлено, що виселення відбулося в добровільному порядку шляхом звільнення квартири від особистих речей боржника та передачі ключів представнику ПАТ КБ «Приват банк». Вказаний акт складено в присутності представника ОСОБА_6 за дорученням ОСОБА_2 та нею підписано. Жодних зауважень від сторін не надходило.

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 11 лютого 2016 року рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 15 серпня 2012 року скасовано в частині виселення інших осіб, які зареєстровані в АДРЕСА_1, в решті рішення залишено без змін.

Встановлені судом обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.

Порядок посвідчення договорів про відчуження майна безпосередньо в ЗУ «Про нотаріат», викладений в ст. 55 цього Закону.

В ст. 55 Закону України «Про нотаріат» зазначено, що угоди про відчуження та заставу майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється, або за наявності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

При посвідченні угод про відчуження або заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна. В разі наявності заборони угода про відчуження майна, обтяженого боргом, посвідчується лише у разі згоди кредитора і набувача на переведення боргу на набувача.

Аналогічного змісту норми містяться в Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджено Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 24 грудня 2015 року, який укладений між ПАТ КБ «Приват Банк» та ТзОВ «Естейт Селлінг», відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та п.27 розділу «Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя», за яким іпотекодержателем є ПАТ КБ «Приват Банк», а іпотекодавцем - ОСОБА_12, продавець передав у власність ТзОВ «Естейт Селлінг» та останній прийняв нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 47,25 кв.м. та зобов'язався сплатити ПАТ КБ «Приват Банк» певну грошову суму відповідно до умов та строків, визначених цим Договором.

Вказана квартира на момент продажу належала ОСОБА_6 відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Першою Чернівецькою державною нотаріальною конторою 26 лютого 2004 року за реєстр.№2-581, та право власності за якою було зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно 15 березня 2004 року за реєстр.№3987544.

Продаж нерухомого майна здійснювався відповідно до заочного рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 15 серпня 2012 року, яке набрало законної сили 27 серпня 2012 року.

Вартість нерухомого майна встановлена відповідно до Звіту ідентифікатора про оцінку майна, станом на 02.12.2015р. становила 555000 грн.

На момент укладення договору заборон на відчуження майна чи арешту майна не було.

Згідно з ч. l ст.33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано ст.39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону.

Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя.

Таким чином, звернення стягнення відбулось в момент набрання відповідним рішенням суду законної сили. Саме з цього часу власник предмета іпотеки, втратив право розпоряджатись, користуватись та володіти спірним майном.

Листом іпотекодержателя ПАТ КБ «Приватбанк» №Е.НМ.0.0.0.0/1-5880 від 19 листопада 2015 року було повідомлено ОСОБА_6 про намір реалізувати предмет іпотеки, що підтверджується копією поштового повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1, 3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року №9 правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Поновлення реєстрації позивачки відбулося після ухвалення рішення Апеляційним судом Чернівецької області від 11 лютого 2016 року, а оспорювані договір купівлі-продажу та договір іпотеки укладені сторонами 24 грудня 2015 року, тобто в період, коли позивачка та її малолітня донька були зняті з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки 5166 від 03 грудня 2015 року, виданої КЖРЕП-6, в квартирі АДРЕСА_1 не зареєстрований.

Колегія суддів вважає, що вказана довідка спростовує посилання позивачки на те, що ПАТ КБ «Приватбанк» було достеменно відомо про факт, що в спірній квартирі проживає та зареєстрована малолітня дитина.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що на момент вчинення оспорюваних правочинів права позивачки порушені не були, рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 15 серпня 2012 року виконувалось, оскільки набрало законної сили.

Звернення стягнення на предмет іпотеки відбулося шляхом позасудового врегулювання спору згідно з договором про задоволення вимог - набуття права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Вказані положення чинного законодавства кореспондуються із нормами ст.ст. 13, 41 Конституції та положеннями Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якими закріплені основні принципи здійснення права власності та його обмеження. Визнаючи право кожного на безперешкодне користування своїм майном, стаття Першого протоколу до Конвенції по суті є гарантією реалізації права власності.

07 червня 2014 року набрав чинності ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 15.08.2012р., яким звернено стягнення на предмет іпотеки та надано банку право продати квартиру, було ухвалено та набрало законної сили до набрання чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Отже, доводи апеляційної скарги щодо застосування зазначених положень та посилання на вказаний закон є безпідставними.

Таким чином, укладення оспорюваного договору купівлі-продажу було вчинено відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до договору іпотеки від 24 грудня 2015 року, який укладений між ПАТ КБ «Приват Банк» (іпотекодержателем), з однієї сторони, та ТОВ «Естейт Селлінг» (іпотекодавцем), з іншої, за яким іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру під номером АДРЕСА_1, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 26 травня 2015 року, укладеним між ПАТ КБ «Приват Банк» (кредитор) та ТОВ «Естейт Селлінг» (позичальник).

Вказана квартира на момент укладення договору іпотеки належала ТОВ «Естейт Селлінг» на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 24 грудня 2015 року, а власник, відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Отже, підстав, передбачених законом, для визнання недійсним договору іпотеки від 24 грудня 2015 року не вбачається.

Висновок суду першої інстанції про відмову в позові є правильним, доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Відповідно до положень ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 23 липня 2018 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови - 26 грудня 2018 року.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Вірно з оригіналом :