Справа №461/9749/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2018 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова

в складі

головуючого судді Радченка В.Є.

при секретарі Сидорак М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в порядку окремого позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1) про встановлення факту смерті особи, -

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановлення факту смерті ОСОБА_2, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2, місце смерті м. Євпаторія, Автономна Республіка Крим, Україна.

В обгрунтування поданої заяви покликається на те, що ОСОБА_1, є сином ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Євпаторія, Автономна Республіка Крим, в наслідок транспортного нещасного випадку.

Після смерті ОСОБА_2, заявником були отримані наступні документи: Свідоцтво про смерть; Довідка про смерть; Медичне свідоцтво про смерть. Однак, ці документи не відповідають вимогам законодавства України, оскільки вони були видані на тимчасово окупованій території України, визначеній відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", постанови Верховної Ради України "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями". У зв'язку з цим наявні документи не можуть бути прийняті відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до підпункту 1 пункту 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», що підтверджується відповіддю Франківського районного у місті Львові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області № 3440/02-15 від 19.12.2018 р. на звернення ОСОБА_1

Заявник зазначає, що встановлення факту смерті особи необхідно йому для забезпечення ралізації права на спадкування. Просить суд заву задоволити.

Ухвалою суду від 27.12.2018 р. у справі відкрито провадження та призначено до розгляду.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, оскільки подав заяву, в якій просив суд проводити розгляд справи у його відсутності. Вимоги заяви підтримує та просить такі задоволити.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 є сином ОСОБА_2, що підтверджується копіює свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1.

Як вбачається із 11 сторінки паспорта, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2, помер. Місто смерті м. Євпаторія, Автономна Республіка Крим, Російської Федерації, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_2, довідкою про смерть №773 від 26.06.2018 р., а також медичною довідкою про смерть, серія 3532 №000553 від 25.06.2018 р.

У зв'язку із смертю батька, ОСОБА_1 звернувся у Франківський районний у м.Львові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області із заявою про реєстрацію смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 Однак, як вбачається із відповіді начальника відділу Онишкевич Р.Б. №3440/02-15 від 19.12.2018 р., ОСОБА_1 було відмовлено, оскільки заявником для підтвердження факту смерті ОСОБА_2 пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Як вбачається зі змісту заяви встановлення факту смерті ОСОБА_2 необхідно заявнику для забезпечення реалізації права на спадкування.

Згідно п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до абз. 2 ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, що визначена Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Згідно ч.2 ст.317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, що визначена Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Частиною 4 ст.317 ЦПК України передбачено, що ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, що визначена Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ч. 5 ст. 317 ЦПК України копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення, або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» територія Автономної Республіки Крим визначається як тимчасово окупована територія.

З наданих матеріалі справи вбачається, що ОСОБА_2 помер у м. Євпаторія, Автономної Республіки Крим, що визначається як тимчасово окупована територія.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті; державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган реєстрації актів громадянського стану проводить відповідний запис на підставі рішення суду.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини у справах «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою)».

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 має для заявника юридичне значення, зокрема подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України. А також, в подальшому, реалізацію своїх прав на спадкування.

Беручи до уваги встановлені у судовому засіданні обставини справи, досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи знайшла своє обґрунтоване доведення в ході судового розгляду у зв'язку з чим підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 256, 258, 259, 263-265, 293, 315, 317, 351-355 ЦПК України, Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд, -

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1) про встановлення факту смерті особи - задоволити.

Встановлення факту смерті ОСОБА_2, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2, місце смерті м. Євпаторія, Автономна Республіка Крим, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Повний текст рішення складений 03.01.2019 року.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Радченко В.Є.