Справа № 369/3657/13-ц
Провадження №6/369/295/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2018 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.

секретаря Головатюк В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року ОСОБА_5 звернулася до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач погасила суму боргу перед стягувачем поза виконавчим провадженням у добровільному порядку.

Тому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 369/3657/13-ц, що виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області від 10.02.2014 року, про стягнення з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 заборгованості у сумі 90 781, 81 грн.

До судового засідання заявник не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність відповідно до вимоги заяви підтримав.

На адресу суду надійшла заява ОСОБА_2 про розгляд справи у його відсутність, відповідно до якої проти вимог заяви останній не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подана заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.432 ЦПК України: 1. Суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. 2. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. 3. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання. 4. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом. 5. Ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5 ч. 1ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" є закінчення виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Підстави припинення цивільно-правових зобов'язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п'ятої ЦК. Так, зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов'язку повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Однак, з викладених заявником обставин та наданих документів, суд не вбачає підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Судом встановлено, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 серпня 2013 року стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 39 965 грн. 00 коп. судовий збір у розмірі 1358 грн. 81 коп. та 1500, 00 грн. витрат на правову допомогу.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 18 грудня 2013 року вищевказане рішення скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення винагороди за користування коштами і в цій частині ухвалено нове. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 винагороду за користування позикою у розмірі 47 958 грн., в іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 лютого 2014 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення від 12 серпня 2013 року.

Слід зазначити, що подана до суду копія розписки ОСОБА_2 суд розцінює критично та не приймає до у ваги під час розгляду заяви, оскільки вказана розписка не була подана до суду для огляду в оригіналі.

Крім того, суд також не приймає до уваги заяву ОСОБА_2 про розгляд справи у його відсутність, відповідно до якої останній не заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1, оскільки вказана заява надійшла поштою, а тому відповідно неможливо встановити ким саме подана вказана заява, та чи остання підтверджує дійсні наміри та позицію ОСОБА_2 з приводу виконання рішення суду.

Таким чином, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, суд вважає необхідним відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.432 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики- відмовити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення або складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.С. Пінкевич