Провадження № 2/161/3605/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

10 грудня 2018 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судового засідання Маковецької Т.М.

з участю позивача ОСОБА_1

її представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення права користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 свої позовні вимоги мотивує тим, що їй на праві особистої приватної власності належить житловий будинок, який знаходиться у м.Луцьку по вул.С.Перовської,2 . Право власності зареєстроване у КП ВОБТІ за №5800 04.11 .1985р., що підтверджується дублікатом реєстраційного посвідчення від 28.11.2000року. 01 серпня 2008 року у вищезгаданий будинок з її згоди вселився та був зареєстрований ОСОБА_3, і з того часу періодично проживав у будинку до листопада 2017 року. Вже більше 9 місяців відповідач не проживає у її будинку. У листопаді 2017 року відповідач, не знявшись з реєстрації місця проживання, вибув з будинку, місце проживання відповідача їй невідоме. Цим порушуються її права, оскільки вона несе додаткові витрати по оплаті за комунальні послуги, які сплачує згідно кількості зареєстрованих осіб. Аналіз норм чинного цивільного законодавства (ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України) дає підстави вважати, що власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі, шляхом звернення до суду за захистом свого порушеного права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання №1382-IV від 11.12.2003р. зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено, в тому числі, і на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; виселення; визнання особи безвісно відсутньою та оголошення фізичної особи померлою. У неї виникли обмеження у здійсненні права користування своїм майном, тому вона, як власник, має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, звернувшись до суду з позовною вимогою про позбавлення пра користування житловим приміщенням.

Посилаючись на наведене, позивач просить суд позбавити ОСОБА_3 права користування житловим будинком №2 по вул.С.Перовської у м.Луцьку.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів, у ній наведених.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчать надіслані судом останньому повідомлення про вручення поштового відправлення та оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України.

Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили.

Суд вважає можливим розглянути дану справу за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі письмових доказів, заочно.

Заслухавши пояснення позивача, її представника , оцінивши показання допитаних в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, та подані позивачем докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку №2 по вул.С.Перовської у м.Луцьку, що вбачається з договору купівлі-продажу від 01.08.1979 року). на вказане житлове приміщення та підтверджується дублікатом реєстраційного посвідчення від 28.11.2000рокусерії ЮФ №04400 (право власності зареєстроване у комунальному підприємстві Волинське обласне бюро технічної інвентаризації за №5800 від 04.11.1985р.).

В силу вимог ст. 41 Конституції України, позивач має право володіти, користуватися і розпоряджатися житловим будинком на власний розсуд.

З будинкової книги на вищевказаний житловий будинок вбачається, що у ньому, крім позивача, зареєстрований відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.(а.с.7)

Згідно письмових заяв ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_4, у спірному житловому будинку №2 по вул.С.Перовської у м.Луцьку, відповідач ОСОБА_3 з листопада-грудня 2017 року не проживає. (а.с. 8-10).

Даний факт підтвердили також допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Таким чином, судом встановлено, що відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. ОСОБА_5 має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, обмеження чи втручання у право власника можливо лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено зняття з реєстрації місця проживання особи на підставі судового рішення.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим будинком №2 по вул.С.Перовської у м.Луцьку.

Крім того, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений останньою судовий збір в сумі 704,80 гривень.

Керуючись ст.ст. 2, 5, ч.1 ст. 12, 259, 263- 265, 268, 280 ЦПК України, ч.2 ст.405 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,

ІПН невідомий (останнє відоме місце проживання: 43000, м.Луцьк , вул.С.Перовської , 2 ) таким, що втратив право користування житловим будинком №2 по вул.С.Перовської у м.Луцьку Волинської області.

Стягнути з ОСОБА_3, ІПН невідомий (останнє відоме місце проживання: 43000, м.Луцьк , вул.С.Перовської , 2 ) в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН відсутній (місце проживання та реєстрації: 43000, м.Луцьк , вул.С.Перовської , 2) 704грн.80 коп. судових витрат по справі.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем у справі є : ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН відсутній (місце проживання та реєстрації: 43000, м.Луцьк , вул.С.Перовської , 2).

Відповідачем у справі є: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН невідомий (останнє відоме місце проживання: 43000, м.Луцьк , вул.С.Перовської , 2) .

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта