Справа № 457/847/18
провадження №2/457/307/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 грудня 2018 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Марчука В.І.,

з участю секретаря Мазурик В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трускавецьінвест» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трускавецьінвест» про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Позов мотивований тим, що 29 липня 2018 року ними було здійснено авансову плату у безготівкові формі у розмірі 9234 грн. за бронювання проживання з 01 серпня по 10 серпня 2018 року у готелі-санаторії «Женева», що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Трускавецьінвест». Було заброньовано номер «Стандарт двомісний/Твін» вартістю 2052 грн. за добу. При заїзді у готель 01 серпня 2018 року о 20:00 год. працівниками готелю «Женева» на рецепшн було відмовлено в поселенні з зазначенням , що вільних номерів даної категорії немає. На вимогу покликати адміністрацію, щоб мирно врегулювати це питання, було відмовлено. Їм довелося викликати поліцію, тому що готель відмовився повертати кошти. Прибула поліція, прийшов адміністратор, пообіцяв задовольнити їхні вимоги, тому поліція поїхала. Адміністратор знайшов номер, де вони змогли б переночувати. 02 серпня 2018 року вони написали заяву про повернення коштів, оскільки не мали наміру більше залишатися у цьому готелі. Вони вимушено залишалися в готелі на одну ніч, тому просили повернути кошти за мінусом проведеної ночі: 7182 грн. Їм було відмовлено в усному порядку, відповідач до сих пір письмової відповіді на заяву не надав. До сьогоднішнього дня велися переговори з працівниками готелю в усному телефонному порядку, однак коштів на даний час на рахунок позивачки ОСОБА_1 на даний час ніхто не повернув. Оскільки вони понесли майнові збитки у розмірі 7182 грн. (як оплату за резервування) та були вимушені шукати інше місце для поселення на період з 02 серпня 2018 року по 10 серпня 2018 року та витрачати кошти на проживання повторно. Просять стягнути з відповідача на їхню користь майнову шкоду у розмірі 7182 грн. та 2000 грн. моральної шкоди.

Від позивачів на адресу суду найшла заява, у якій вони просять проводити розгляд справи у їхній відсутності, просять позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи був повідомлений належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причини неявки.

За таких обставин суд вважає можливим розглядати справу у заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази у їх сукупності, вважає, що позов слід задовольнити з огляду на наступне.

Вказані правовідносини між сторонами регулюються нормами ЦК України, Закону України «Про туризм», Закону України «Про захист прав споживачів», Правилами користування готелями й аналогічними засобами розміщення та надання готельних послуг, затверджених наказом Державної туристичної адміністрації від 16 березня 2003 року №9, які є спеціальними нормами, які регулюють правовідносини з приводу надання готельних послуг.

У судовому засіданні встановлено, що позивачами було оплачено 9234,00 грн. за бронювання проживання у Роял ОСОБА_3 у період з 01 серпня 2018 року по 10 серпня 2018 року, що підтверджується відповідною випискою. З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 01 серпня 2018 року (складено о 21 год. 55 хв.) вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до Трускавецького ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області з заявою про те, що оплачений номер стандарт двомісний твін у санаторії «Женева» не надано, внаслідок чого їй було заподіяно збитки у розмірі 9243 грн. У подальшому 02 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулася з письмовою заявою до адміністрації готелю з вимогою повернути сплачені кошти та не витрачені у розмірі 7182 грн. на її рахунок у банку.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Частиною 1 ст.639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ч.5 ст.22 Закону України «Про туризм» договір на готельне обслуговування укладається як шляхом укладення письмового договору, так і шляхом прийняття готелем заявки на бронювання за допомогою поштового, телеграфного чи іншого звязку, що дозволяє достовірно встановити особу, від якої надходить заявка.

Відповідно до п.п.3.1. Правил користування готелями й аналогічними засобами розміщення та надання готельних послуг, затверджених наказом Державної туристичної адміністрації України № 19 від 16 березня 2004 року передбачено, що готель має право укладати договір з замовником (споживачем) на бронювання номерів (місць) шляхом підписання його двома сторонами, а також шляхом прийняття заявки на бронювання за допомогою поштового, телефонного або іншого звязку (засобів електронної пошти, включаючи факсимільну), який дозволяє достовірно встановити належність заявки споживачу або замовнику. Договір вважається укладеним тільки в разі письмового акцепту готелем направленої йому заявки на бронювання та досягнення сторонами згоди в обумовленій формі щодо всіх істотних умов.

Згідно з п.3.6. наказу Державної туристичної адміністрації України від 16 березня 2004 року N 19 «Про затвердження Правил користування готелями й аналогічними засобами розміщення та надання готельних послуг» договір про надання основних готельних послуг споживачу вважається укладеним після оформлення документів на проживання (заповнення анкети, реєстрації) та засвідчується розрахунковою квитанцією або іншим розрахунковим документом, що підтверджує укладення договору і містить у собі: найменування готелю, його реквізити (для приватного підприємця - прізвище, ім'я по батькові, інформацію про державну реєстрацію); прізвище, ім'я та по батькові споживача; інформацію про номер (місце в номері), що надається; ціну номера (місця в номері); інші необхідні дані на розсуд готелю.

З підтвердження бронювання вбачається, що сторони по справі уклали договір і погодили його істотні умови, а саме: строк проживання в готелі, вартість послуг, місце проживання.

Відповідно до п.1.3 Правил готельна послуга дії (операції) підприємства з розміщення споживача шляхом надання номера (місця) для тимчасового проживання у готелі, а також інша діяльність, повязана з розміщенням та тимчасовим проживанням.

Дії відповідача не відповідають вимогам закону та порушують права позивачів, у зв'язку з чим ОСОБА_1 просила стягнути з нього грошові кошти за невиконання договору на готельне обслуговування в сумі 7182 грн.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобовязаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

З наведеного вище можна зробити висновок, що позивачі оплатив виконавцеві послугу, однак виконавець таку послугу не надав.

Зі змісту ст. 610 ЦК України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як зазначено у статті 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержані за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про туризм», за договором на туристичне обслуговування одна сторона зобовязується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов'язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом.

В силу ст. 906 ЦК України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати, серед іншого, відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 03 липня 2013 року (справа № 6-42цс13), майнову відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків.

Окрім того, застосування до особи такої міри відповідальності як стягнення збитків, потребує доведення наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини; за відсутності одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає (такої правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 20.12.2010 у справі №06/113-38).

У судовому засіданні доведений факт порушення умов договору про надання послуг відповідачем, а тому позовна вимога про стягнення майнової шкоди є підставною та такою, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Протиправними діями відповідача позивачам заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях та хвилюваннях. Їх обурила та пригнітила протиправна поведінка відповідача, який демонстративно ігнорує вимоги законодавства України та не повертає їм борг. Крім того, внаслідок протиправних дій відповідача був зіпсутий відпочинок, оскільки довелося шукати нове місце для проживання, порушений звичайний життєвий уклад, тому що у них з'явилась необхідність відстоювати свої права, звертаючись за наданням правових консультацій, збираючи довідки, квитанції та інші документи для звернення до суду за захистом своїх прав, витрачаючи на це багато часу, який вона могла би замість цього присвятити своїй родині та роботі. Розмір заподіяної шкоди позивачі оцінили у 2000 грн.

З огляду на незручності, спричинені позивачам відповідачем, суд приходить до переконання про необхідність відшкодування моральної шкоди у заявленому позивачами розмірі.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 1409,60 грн. у користь держави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 137, 141, 263-265, 268, 284-285 ЦПК України, с у д,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Трускавецьінвест» в користь ОСОБА_1 3591 грн. майнової шкоди та 1000 грн. моральної шкоди, а всього 4591 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Трускавецьінвест» в користь ОСОБА_2 3591 грн. майнової шкоди та 1000 грн. моральної шкоди, а всього 4591 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Трускавецьінвест» у користь держависудовий збір у розмірі 1409,60 грн.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Трускавецький міський суд Львівської області до Апеляційного суду Львівської області.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: ОСОБА_4