26.12.2018 Єдиний унікальний номер 205/8170/18
Єдиний унікальний номер 205/8170/18
Провадження № 2/205/3422/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 7 листопада 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2018 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 5 грудня 2018 року судовий розгляд справи було відкладено та визначено дату розгляду справи 26 грудня 2018 року.

Позивач у своєму позові посилалася на те, що з відповідачем знаходилася у зареєстрованому шлюбі з 6 листопада 1999 року, вона та відповідач є батьками неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між ними було розірвано, про що 3 січня 2002 року видано свідоцтво про розірвання шлюбу. Позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання дитини, але відповідач матеріальну допомогу добровільно не надає. Просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 11 листопада 2004 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач ОСОБА_2 про розгляд справи повідомлений у порядку, передбаченому ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у встановлений строк відзив на позовну заяву відповідачем подано не було, тому суд вважає за необхідне розглядати справу за наявними в ній матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 6 листопада 1999 року (а.с. 5). Шлюб між сторонами було розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 3 січня 2002 року було зроблено запис за № 2 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с. 6).

Сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

На теперішній час позивач ОСОБА_1 проживає разом зі своєю неповнолітньою донькою (а.с. 8), займається її вихованням та утриманням, потребує матеріальної допомоги з боку відповідача.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

На підставі ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Донька сторін ОСОБА_3 неповнолітня, свого постійного доходу не має, знаходиться на утриманні своєї матері, яка потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання дитини, який є працездатною особою і може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття ОСОБА_3.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити, оскільки позивачем не обґрунтовані підстави необхідності стягнення аліментів у заявленому нею розмірі, а розміру аліментів, який стягується рішенням суду, буде цілком достатньо для утримання дитини.

Позивачем в позовній заяві також заявлено вимоги про стягнення аліментів, починаючи з 11 листопада 2004 року, з посиланням на норми ч. 3 ст. 267 ЦК України. Разом з тим, правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами СК України.

Частиною 2 статті 191 СК України встановлено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Як вбачається з позову та доданих до нього матеріалів, позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача і не могла їх отримати у звязку з ухиленням відповідача від їх сплати. За таких обставин, у задоволенні позовних вимог в цій частині позивачу також слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини з дня подання позову, тобто з 7 листопада 2018 року.

На підставі п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення.

П. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць.

У відповідності з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

ОСОБА_1 при поданні позову до суду була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 704 гривень 80 коп абз. 3 п.п. «1» п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст. 180, абз. 1 ч. 3 ст. 181, ч. 2 ст. 182, ч. 1 ст. ст. 183, 191 СК України, абз. 3 п.п. «1» п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ч. 6 ст. 141, п. 7 ч. 1 ст. 264, ст. 265, ч. 2 ст. 279, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований та проживає за адресою: 69000, м. Запоріжжя, вул. Образцова, буд. 136, РНОКПП НОМЕР_1, аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь матері ОСОБА_1, зареєстрована та проживає за адресою: 49035, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття ОСОБА_3, починаючи стягнення з 7 листопада 2018 року.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1, зареєстрована та проживає за адресою: 49035, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований та проживає за адресою: 69000, м. Запоріжжя, вул. Образцова, буд. 136, РНОКПП НОМЕР_1, в дохід держави судовий збір в розмірі 704 гривень 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Суддя