Провадження № 2/752/1239/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08.11.2018 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Якушко Т.А.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатуюча організація «Голосієво» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про зобов»язання вчинити дії щодо приведення місць загального користування у попередній стан,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про зобов»язання відповідачів привести місце загального користування та17 поверсі 1 секції будинку № 13а по вул..Голосіївській до попереднього стану - відповідно до поверхового плану будинку, шляхом демонтажу незаконно встановлених перегородок у ліфтовому холі та загальному коридорі та стягнення судових витрат у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Експлуатуюча організація «Голосієво» являється балансоутримувачем житлового будинку АДРЕСА_1

Під час виконання своїх обов»язків позивачем було встановлено, що власником квартири НОМЕР_1 ОСОБА_2 та власником квартири НОМЕР_2 ОСОБА_4 за відсутності відповідної технічної документації та відповідних дозволів здійснення самовільне перепланування місця загального користування шляхом встановлення перегородки у загальному коридорі та перегородки у ліфтовому холі, з метою влаштування допоміжного приміщення для зберігання власного майна.

У відокремленій частині коридори знаходяться електричний щит та електричні лічильники інших власників квартир, що знаходяться на 17 поверсі АДРЕСА_1

Поверховий план 17 поверху АДРЕСА_1 не передбачає будь-яких перегородок у загальному коридорі та ліфтовому холі.

Зазначені перепланування були здійснені без дозволу балансоутримувача будинку.

Зважаючи на те, що зазначені дії вчинені з порушенням Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій та призводять до порушення прав інших власників квартир, позивач просить позов задовольнити, зобов»язавши відповідачів демонтувати за власні кошти незаконно встановлені перегородки.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник заперечували проти задоволення позову, зазначаючи на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 незаконних дій щодо самовільного встановлення перегородок в місцях загального користування, а також звернули увагу суду щодо відсутності у позивача права на внесення приписів щодо усунення порушень.

Відповідач ОСОБА_5 повторно в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся за місцем проживання. Судові повістки повернулись без вручення за закінчення терміну їх зберігання.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ТОВ «Експлуатуюча організація «Голосієво» є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1

Власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2, а власником квартири НОМЕР_2 - ОСОБА_4

Позивачем в ході виконання своїх обов»язків щодо утримання будинку було встановлено, що на АДРЕСА_1 де розташовані квартири №№ НОМЕР_3 в коридорі загального користування була встановлена перегородка, яка відсутня на поверховому плані будинку.

05.04.2017 р. позивачем на адресу відповідачів надіслано припис про демонтаж перегородки, встановленої в місцях загального користування.

Статтею 179 ЖК України закріплено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій переобладнання і перепланування жилих і нежилих приміщень у жилих будинках дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства перепланування та переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, в т.ч. інженерного обладнання, сантехнічних приладів тощо, дозволяється робити після одержання дозволу в виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Відповідно до п.4 Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572 власники приміщень житлових будинків мають право на переобладнання та перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку та органу місцевого самоврядування, виданого у встановленому порядку.

Згідно ст. 7 Закону України «Про основи містобудування» державне регулювання у сфері містобудування здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою та Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством. Таким органом є Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її територіальні органи.

Відповідно до пункту 4 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 08.04.2011р. №439/2011, Держархбудінспекція України відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює в межах своїх повноважень державний контроль за дотриманням юридичними і фізичними особами державних будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт, перепланування та реконструкції (дообладнання) житлового фонду, будівель громадського призначення, елементів упорядження територій для задоволення потреб осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення.

Згідно пункту 5 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України Держархбудінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку видавати обов'язкові до виконання приписи щодо усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил; здійснювати претензійно-позовну роботу, звертатися до суду з позовами щодо захисту своїх прав та законних інтересів, а також інтересів держави з питань державного архітектурно-будівельного контролю та контролю у сфері житлово-комунального господарства.

Як встановлено судом позивач не звертався до органів Держархбудінспекції України з приводу отримання інформації про наявність дозволів на проведення перепланування місць загального користування на 17 поверсі АДРЕСА_1, а у разі відсутності щодо вчинення дій, в межах компетенції даного органу на проведення перевірки порушення вимог чинного законодавства в сфері містобудування.

Для настання будь-якої відповідальності, у тому числі цивільної, необхідна наявність обов»язкової умов - протиправність дій (бездіяльності) відповідача.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб права, та інтереси юридичних осіб державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законом.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження тих обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, а саме на підтвердження вчинення саме відповідачами незаконних дій в порушення містобудівного законодавства при встановленні перегородки в місцях загального користування.

Фотосвітлини, які підтверджують наявність перегородки, не можуть бути доказом її встановлення відповідачами.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не є доведеними в ході судового розгляду, а тому не підлягають задоволенню.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України і в зв»язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають стягненню з відповідачів.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатуюча організація «Голосієво» ОСОБА_2, ОСОБА_4 про зобов»язання вчинити дії щодо приведення місць загального користування у попередній стан відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя