ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/8632/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2018 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Вовк Є.І., вивчивши матеріали за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшла вказана позовна.

З положень ч.1 ст.177 ЦПК України вбачається, що заявник повинен додати до заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідних учасників, а згідно з імперативними вимогами ч.5 ст.95 ЦПК України: учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (що заявником не виконано, при цьому посилання на вірність копій викладено безвідносно - не містить посилання на відповідність копій письмових доказів саме відповідним оригіналам, тобто надані копії не завірені за вищевказаною формою, яка визначена саме законом).

Отже, вивчивши наявні матеріали, вважаю що вказану заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.177 (щодо вказаних додатків у виді письмових доказів), та ст.175 ЦПК України, в тому числі: не зазначено доказів щодо тієї обставини, що відповідач має щомісячний прибуток, який дозволяє йому бути людиною середнього достатку, при цьому, на цю обставину мається посилання в обгрунтванні позову; не зазначено обгрунтування та доказів щодо тієї обставини, щодо «наявної у відповідача короткозорості» при цьому, на цю обставину мається огульне посилання в обгрунтуванні позову, в контексті того, що вказана (конкретно невизначена) короткозорість за твердженням позивача не може бути перешкодою для офіційного працевлаштування; не зазначено обгрунтування та доказів щодо розміру доходів позивача, її майнового стану.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані вимоги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.185 ЦПК України, вважаю, що заяву належить залишити без руху, надавши строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.185 ЦПК України,

Ухвалив:

Залишити без руху позов, з наданням строку для виправлення недоліків - 10 днів, з наступного дня після отримання копії цієї ухвали.

Якщо у встановлений строк зазначені вимоги не будуть виконані заява буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: