ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2018 року м. Київ

справа № 754/75/18

провадження № 22-ц/824/3439/18

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Іванової І.В. (суддя-доповідач), Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

сторони :

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

відповідач - ОСОБА_4

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 12 вересня 2018 року у складі судді Бабко В.В., повний текст складено 12.09.2018 року,

в с т а н о в и в:

У січні 2018 року позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та просив стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором б/н від 17 грудня 2013 року у розмірі 106 000 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 7 997 грн. 95 коп. та заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 98 002 грн. 05 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_4 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву б/н від 17 грудня 2013 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 13 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. В наслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором утворилась заборгованість.

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 12 вересня 2018 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 8 767 грн. 33 коп. В частині позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по процентам та штрафам, передбаченим Умовами та правилами надання банківських послуг відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь АТ КБ «Приватбанк» судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 12 вересня 2018 року в частині відмови у стягненні суми та ухвалити нове рішення, яким позов АТ КБ «Приватбанк» задовольнити.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги позивач зазначає, що кредит був отриманий ОСОБА_4 на кредитну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту. Банком надані належні та допустимі докази по справі. Крім іншого, наданий також розрахунок заборгованості, у якому вказані суми відсотків, пені та інші суми відповідно до кредитного договору. Відповідачем ці докази не спростовані. Умови та правила надання банківських послуг, є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на офіційному сайті банку, та згідно яких обслуговується відповідач. Крім того, заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПриватБанку, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Укладаючи кредитний договір відповідач не мав сумнівів щодо його розумності та справедливості. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи частково позов АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі тіла кредиту 7997,95 грн. та процентами за користування кредитом в розмірі 769,38 грн., суд першої інстанції виходив із того, що 17 грудня 2013 року між банком та відповідачем ОСОБА_4, було укладено кредитний договір б/н від 17 грудня 2013 року, відповідно до якого ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 13000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач порушив умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його використання та не виконав взяті на себе зобов'язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов'язань.

В даній частині рішення суду першої інстанції ніким не оскаржується і не є предметом апеляційного перегляду.

Відмовляючи в задоволенні вимог АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості за процентами, суд першої інстанції встановив, що дані вимоги є недоведеними, позивачем не обґрунтовано та не доведено розмір такої заборгованості.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що на а. с. 9 міститься копія анкети-заява ОСОБА_4 від 17 грудня 2013 року про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Своїм підписом в анкеті-заяви ОСОБА_4підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Він зобов'язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися із їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua.

В нижній частині анкети-заяви клієнту запропоновано оформити на своє ім'я: платіжна картка «Універсальна», пенсійна карта, зарплатна картка, картка Gold, послуга накопичення «Копілка», ідентифікація з паспортом, із яких ОСОБА_4 обрано платіжну картку «Універсальна», однак поле бажаного кредитного ліміту за платіжною карткою не заповнено.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи висновки суду по суті позовних вимог в частині оскаржуваного рішення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу звязку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Судом встановлено,що 17 грудня 2018 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 13 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Даний кредитний договір укладено шляхом підписання ОСОБА_4 анкети заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, згідно зі змістом якої останній погодився, що вказана заява разом із пам'яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку становлять між сторонами договір про надання банківських послуг (а. с. 9).

Зі змісту Витягу Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» з 01.01.2013 року усі карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» переведені на тарифний план «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», відповідно до якого, базова процентна ставка в місяць становить 2,5 %, розмір щомісячних платежів - 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості (а. с. 10).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості судом встановлено, що станом на 24 жовтня 2017 року за відповідачем рахується заборгованість, яка складається з 7997,95 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 98002,05 грн. - загальний залишок заборгованості за відсотками, з яких 769,38 грн. - залишок заборгованості за відсотками на поточну заборгованість, 97232,67 грн. - залишок заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість.

Так, дослідженням долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості встановлено, що позивачем нараховувались проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки: 30 %, 34,8 %, 43,2 % (а. с. 6 - 7).

Таке нарахування не відповідає базовій процентній ставці - 2,5 % в місяць, що діяла на момент укладення договору (а. с. 10).

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами договору. Відсутність підпису відповідача на умовах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. Зазначення в заяві на видачу кредиту про ознайомлення відповідача з умовами надання кредиту, без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк.

Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16).

Із цих підстав апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що відсутність підпису позичальника на Умовах та Правилах не свідчить про відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості, і що користування кредитними коштами підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по картковому рахунку.

Апеляційний суд враховує, що надані позивачем докази були належним чином оцінені судом першої інстанції при частковому задоволенні позову.

Виходячи із вищевикладеного, судом першої інстанції зроблено правильний висновок, що такі Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору, а отже в задоволенні вимоги про залишок заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість в розмірі 97232,67 грн. правомірно відмовлено.

Не спростовують висновків суду доводи апеляційної скарги про те, що відповідач укладання чи неукладення кредитного договору не оспорював і розрахунок заборгованості не спростував, оскільки саме на позивача покладається доведення обставин, на які він посилається на підтвердження своїх вимог, а подання заперечень проти вимог позивача є правом, а не обов'язком відповідача, і відсутність таких заперечень сама по собі не свідчить про визнання ним позову або наявність підстав для його задоволення судом.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах,-

постановив :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 12 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків передбачених ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді