Провадження № 2/761/2596/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Шлапаковій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу (органу) приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про зобов»язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом,мотивуючи свої вимоги наступне. На виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 06.07.2016 року по справі № 22-ц/76/8096/2016, залишеного без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.10.2016 року, ОСОБА_1 надано кімнату НОМЕР_1 у загальній квартирі АДРЕСА_1, про що також видано ордер від 30.12.2016 року Шевченківської РДА №06184. У зв'язку з наявністю підстав для приватизації вищевказаної кімнати ОСОБА_1 через представника ОСОБА_3 подав повний пакет документів, передбачених Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.2009 року (далі - Положення №396). Листом Відділу (органу) приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації (далі - Орган приватизації) вих. №226 від 07.07.2017 року повідомлено про подання неповного пакету документів, у зв'язку з чим вирішено відмовити у видачі свідоцтва про право власності на житло. Позивач вважає відмову у видачі свідоцтва протиправною. Відповідно до п. 14 Положення №396 Передача квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках які на момент набрання чинності Законом України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" перебували у комунальній власності, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.Згідно п. 17 Положення №396 громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.Документи які мають бути надані визначені п. 18 Положення №396. Позивачем виконано всі необхідні дії та подано документи. Відповідно до абз. 10 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Зважаючи на викладене представник позивача просить суд зобов'язати відділ (орган) приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в м. Києві державної адміністраціївидати розпорядження щодо приватизації кімнати НОМЕР_1 в квартирі АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1.

08.06.2018 року у судовому засіданні у зв»язку із набранням чинності змін до ЦПК України та відповідним клопотанням представника позивача, за відсутністю заперечень представника відповідача та з огляду на те, як повідомили учасники справи всі докази, заперечення долучені до матеріалів справи, вирішено питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Представником відповідача надано заперечення на позов де зазначено наступне.2011 №121 «Про реалізацію районними в місті Києві державними адміністраціями окремих повноважень», районним в місті Києві державним адміністраціям доручено реалізовувати окремі повноваження надані виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації). Так, пунктом 21 додатку 4 вказаного розпорядження передбачена приватизація державного житлового фонду. Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначає Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду». Приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до ст. 8 вказаного Закону, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Пунктом 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року №396 визначено перелік документів, які особа має подати до органу приватизації для розгляду. В пункті 20 даного Положення зазначено, що документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка з попередніх місць проживання (після 1992 року) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду. Позивачем подано довідку з місця його проживання з 27.01.2000 по 04.01.2017, проте, не надано інформацію за період з 01.01.1993 по 26.01.2000 та не надано довідку з Ощадбанку про невикористання позивачем житлових чеків. Крім того, як зазначалося в листі органу приватизації від 07.07.2017 №226, пунктом 6.2 Положення, передбачено, що у комунальній квартирі, жилому блоці (секції) у гуртожитку, де мешкають два і більше наймачі, загальна площа, що передається у власність громадян, визначається як сума площ займаних наймачами жилих кімнат (з урахуванням відповідних коефіцієнтів площі розташованих у них веранд, засклених балконів, лоджій, холодних комор, відкритих балконів, лоджій та терас) та площі підсобних приміщень, яка розподіляється між всіма наймачами пропорційно площі займаних ними жилих кімнат. В наданій копії технічного паспорту не вказано площу всіх житлових кімнат та загальну площу всієї комунальної квартири. Крім того, будинок на АДРЕСА_1 є житловим будинком з комунальними квартирами, проте технічний паспорт виготовлений на квартиру АДРЕСА_1. Відповідач у своєму листі повідомляв позивача, що останній має право знову звернутись до Центру надання адміністративних послуг у встановленому законодавством України порядку, подавши повний пакет документів. Враховуючи вищевикладене, Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації діяло в межах наданих повноважень та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, доводи викладені в позові та заперечення, які надані представником відповідача суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

06.07.2016 р. колегією суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва скасовано рішення Шевченківського районного суду м Києва від 12.04.2016 р. за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд», Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про зобов»язання вчинити дії та ухвалено нове, ким позовні вимоги задоволено.

Зобов»язано Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлоофонд» та Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) забезпечити відселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_2 на виконання розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 20.04.2012 року № 656 «Про реконструкцію з влаштуванням надбудови житлового будинку на АДРЕСА_2.

Як свідчать матеріали справи, і дана обставина не оспорюється представником відповідача. на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_1 надано кімнату НОМЕР_1 у загальній квартирі АДРЕСА_1, про що також видано ордер від 30.12.2016 року Шевченківської РДА №06184.

Як вбачається з наданих доказів, представником позивача ОСОБА_1 до відділу приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації подано заяву про приватизацію кімнати НОМЕР_1 в квартирі АДРЕСА_1.

07.07.2017 р. відповідачем надано відповідь про відмову у задоволенні вимоги позивача відповідно до положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках», зважаючи на ненадання документів перелік яких зазначено у п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року №396.

Представник позивача зазначає, що таке рішення є протиправним, а тому необхідно зобов»язати відповідача видати розпорядження щодо приватизації.

З іншого боку представником Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації вказано на те, що відсутність необхідних документів не дозволяє з огляду на чинне законодавство України задовольнити вимогу позивача щодо видачі свідоцтва. Проте, це не перешкоджає позивачу подати повний пакет документів для прийняття відповідного рішення.

Так, відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 31.01.2011 №121 «Про реалізацію районними в місті Києві державними адміністраціями окремих повноважень», районним в місті Києві державним адміністраціям доручено реалізовувати окремі повноваження надані виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації). Так, пунктом 21 додатку 4 вказаного розпорядження передбачена приватизація державного житлового фонду.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначає Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України, згідно до ст. 1 Закону України Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду»

Відповідно до ст. 8 вказаного Закону, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Міністерством з питань житлово-комунального господарства України 16 грудня 2009 року видано наказ №396 про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян.

Відповідно до п. 14 Положення №396 Передача квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках які на момент набрання чинності Законом України "Про

забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" перебували у комунальній власності, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Згідно п. 17 Положення №396 громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Згідно з пунктом 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року №396 (далі Положення), громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копія документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Звертаючись до відділу (органу) приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою про приватизацію кімнати у квартирі, представник позивача не подав повного пакету документів.

Представник позивача зазначає, що подано було весь перелік документів для вирішення питання про приватизацію кімнати.

Представник ШРДА вказує на те, що звертаючись до відділу (органу) приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації уповноваженою особою позивача не надано довідку про склад сім»ї та займані приміщення (додаток № 5 до Положення); довідку з Ощадного банку України щодо житлових чеків; довідку про місця реєстрації та чи використано право на безоплатну приватизацію державного житла в період з 01.01.1993 р. по 27.01.2000 р.

На підтвердження заявлених вимог щодо виконання положень чинного законодавства України представником долучено до матеріалів справи документи, які подано відповідачу, а саме: довідку КП «Спецжитлоофонд» від 03.04.2017 р. № 408 та довідку КП «Спецжитлофонд» № 409 від 03.04.2017 р. про невикористання громадянином прав на приватизацію.

Також представником позивача зазначено, що ОСОБА_1 не мав зареєстрованого місця проживання в період з 01.01.1993 р. по 27.01.2000 р. у зв»язку із чим не було можливо отримати відповідну довідку та невідповідність поданого технічного паспорта вимогам органу приватизації не є підставою для відмови у видачі свідоцтва.

Пунктом 19 Положення визначено, що зразок довідки про склад сім'ї наймача квартири (будинку), житлового блоку (секції) в гуртожитку, де мешкають двоє і більше наймачів, та займані ними приміщення наведено у додатку 5.

Проте, подана позивачем довідка Форми 3, не відповідає зразку, що наведений у додатку 5 в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

В пункті 20 даного Положення зазначено, що документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка з попередніх місць проживання (після 1992 року) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду.

Зазначаючи про те, що ОСОБА_1 в період 01.01.1993 р. по 27.01.2000 р. не мав зареєстрованого місця проживання, представником позивача, як свідчать надані матеріали до органу приватизації не подавалась.

За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дана норма Конституції України, яка є нормою прямої дії, вказує на те, що орган місцевого самоврядування - Шевченківська районна в м. Києві державна адміністрація в своїй діяльності зобов»язана діяти виключно в межах як компетенції так і вимог законодавства України.

Так, не оспорюючи право позивача ОСОБА_1 на здійснення приватизації кімнати у гуртожитку, з огляду на нормативно - правові акти, які передбачають надання заявником відповідних документів для прийняття такого рішення в межах Закону, відповідач зазначив про неможливість задоволення вимоги позивача зважаючи на відповідність документів тому переліку, який закріплений у Положенні.

Також, як свідчить лист ШРДА від 07.07.2017 р. в адресу позивача (довіреної особи) ОСОБА_1 було роз»яснено відсутність обмеження щодо повторного звернення до відповідача.

Здійснюючи правосуддя, відповідно до положень ст. 5 ЦПК України, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Положеннями ч. 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, згідно до ч. ст. 15 ЦК України.

В свою чергу Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України.

Так, відповідач діє на підставі положень Конституції України та законів України,та забезпечує права громадян шляхом. Зокрема, і вирішення питання щодо приватизації.

Проте, прийняття рішень щодо питання, яке є предметом спору є компетенцією Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації виходячи з вимог чинного законодавства України, яке приймається в тому числі і на підставі наданих заявником комплекту документів, що визначені відповідним нормативним актом.

Як свідчать матеріали справи, позивачем не було надано повного переліку документів, які дають підстави відповідачу для прийняття рішення щодо приватизації кімнати у гуртожитку, проте зазначене не позбавляє ОСОБА_1, його довірених осіб права на звернення до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації для вирішння питань приватизації житла.

Також суд має зазначити, що суд не має можливості зобов»язати відповідача прийняти конкретне рішення, оскільки в такому випадку буде мати місце перебирання на себе функції органу, який законом уповноважений на прийняття таких рішень за результатами розгляду відповідних матеріалів, згідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».

Зважаючи на наведене, підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 відсутні.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 79, 133, 141, 209, 210, 212-215, 223, 228, 258, 259, 265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, ст.ст. 19 Конституції України, ст.ст. 15,16 ЦК України, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 до Відділу (органу) приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про зобов»язання вчинити дії залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: