КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/4956/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 761/9095/18

27 грудня 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді- Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- БорисовоїО.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Фролової І.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел», третя особа: фізична особа-підприємець ОСОБА_5 про стягнення збитків та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

14 березня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел», третя особа: фізична особа-підприємець ОСОБА_5 про стягнення збитків та моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 за дорученням Товариства з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел» було оформлено заявку на її (ОСОБА_2) переліт з м. Києва до м. Сан-Франциско на підставі оригіналу паспорту та видано маршрутний лист пасажира до електронного квитка № 084. За вказані послуги вона сплатила 23 250 грн. 04 жовтня 2017 року вона мала вилетіти з м. Києва до м. Сан-Франциско, штат Каліфорнія з пересадкою в м. Франкфурт-на-Майні. Під час проходження реєстрації працівником аеропорту «Бориспіль» було виявлено помилку в наданих документах, а саме: її прізвище в авіаквитку вказано - ОСОБА_2, а згідно паспорту прізвище - ОСОБА_2. У зв'язку з вказаними розбіжностями в документах, їй було відмовлено у видачі посадкового талану та запропоновано звернутися до туристичного агентства через яке здійснювалося придбання квитка задля виправлення помилки. Однак, ФОП ОСОБА_5 навмисно не відповідала на її телефонні дзвінки з аеропорту, внаслідок чого вилетіти авіарейсом UA9097 вона не змогла.

06 жовтня 2017 року між позивачем та представництвом авіакомпанії КЛМ в Україні було укладено усний договір про надання послуг з авіаперевезення № 6057, на виконання умов якого їй було надано електронний квиток з перельотом 12 жовтня 2017 року за маршрутом Київ-Сан-Франциско з пересадкою в м. Парижі та зі зворотнім напрямком 26 жовтня 2017 року. За надані послуги вона сплатила 22 233,00 грн., чим їй було заподіяно матеріальну шкоду у розмірі вартості придбання повторного квитка у сумі 22233 грн.

Посилаючись на наведене, просила суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел» на її користь суму фактично понесених збитків в розмірі 22 233,00 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвокатом в розмірі 10 000,00 грн., а всього 42 233,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел», третя особа фізична особа-підприємець ОСОБА_5 про стягнення збитків та моральної шкоди - відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Шевченківського районного суду м. Києва скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначала, що висновок суду про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел» не є особою, внаслідок рішень, дій чи бездіяльності якої позивачеві завдано матеріальної та моральної шкоди спростовується зібраними у справі доказами, які в своїй сукупності вказують на те, що саме товариством за посередництвом ФОП ОСОБА_5, було надано (з необережності) неякісну послугу. Товариство з обмеженою відповідальністю є належним відповідачем по справі, оскільки ФОП ОСОБА_5 при наданні послуг ОСОБА_2 щодо купівлі авіаквитків діяла як представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел», від його імені та за винагороду та на користь туроператора.

Вказувала на те, що ФОП ОСОБА_5 не могла самостійно надати послугу щодо придбання авіаквитків, оскільки у неї відсутній сертифікат на право продажу авіаційних перевезень. Таким чином, послуга по продажу авіаційного перевезення ОСОБА_2 надавалася саме Товариством з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел» і договір на надання таких послуг укладений саме між Товариством з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел» та позивачем, а турагент ФОП ОСОБА_5 виступила лише посередником в укладенні даного договору, діяла від імені та на користь туроператора. Саме тому цивільні права та обов'язки виникли позивачки з Товариством з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел», а не з ФОП ОСОБА_5, яка несе відповідальність в порядку регресу за свої дії перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел» на підставі агентського договору. З огляду на зазначене, вважала, що суд не надав належної оцінки вказаним обставинам та зробив помилковий висновок, що ФОП ОСОБА_5 діяла самостійно, а не як представник ТОВ «Корал Тревел». При цьому судом неправильно застосовано правові норми ст. 1166 ЦК України.

Також зазначила, що оплату за авіаквитки здійснено саме Товариством з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел», а не ФОП ОСОБА_5, і саме товариству були повернуті кошти після анулювання заявки.

17 грудня 2018 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив представника третьої особи фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на апеляційну скаргу, в якому він просив скасувати частково рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2018 року і ухвалити нове рішення, в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 витрат на професійну правничу допомогу, в розмірі 6 500,00 грн., в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін, стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 витрати на правничу допомогу в розмірі 7 500,00 грн. Вказував на те, що Правилами повітряних перевезень пасажирів і багажу, які затверджені наказом Міністерства інфраструктури України № 735 від 30 листопада 2012 року, не передбачено відшкодування пасажиру витрат на придбання нового квитка. Звертав увагу суду, що у наданій позивачем копії квитанції до прибуткового касового ордера № від 06 жовтня 2017 на суму 22 233,00 грн. відсутні підписи головного бухгалтера та касира ОСОБА_7, що свідчить про неналежність вказаного доказу, в розумінні ст.77 ЦПК України. Зауважував що, приймаючи виконання договору про туристичне обслуговування, позивачка повинна була пересвідчитись у якості такого виконання, а саме: перевірити правильність написання її прізвища та імені. Посилався на те, що заявлений розмір моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. нічим не підтверджується та визначений навмання. Також зазначав, що суд порушив норми процесуального права, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, а саме безпідставно не стягнув з позивача на користь третьої особи витрати на професійну правничу допомогу.

20 грудня 2018 року до суду апеляційної інстанції від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел» адвоката Резніченко Анастасії Юріївни надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2018 року залишити без змін. Зазначала, що судом вірно встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел» не є належним відповідачем у даній справі, оскільки товариство не є особою внаслідок рішень, дій чи бездіяльності якої позивачеві завдано матеріальної та моральної шкоди. Вказувала на те, що факт наявності правовідносин між відповідачем та позивачем з приводу надання послуг купівлі авіаперевезення ніким не оспорювався. Агентські правовідносини з продажу туристичних продуктів та відносини з продажу окремих послуг з придбання авіаквитка - це різні правовідносини. В даному випадку, позивачкою не придбавався туристичний продукт туроператора Товариства з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел», а придбавалася окрема послуга з продажу повітряного перевезення, тому до вказаних правовідносин положення агентського договору № 5151/2015 від 31 грудня 2015 року не застосовуються. Також посилалася у відзиві на те, що підстав для дослідження ланцюгу оплат по авіаквитку не має, оскільки вказана обставина не має правового значення для вирішення даної справи.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Корол Тревел» адвокат Резніченко Анастасія Юріївна в судове засідання не з&quor;явилась, про день та час слухання справи судом повідомлена у встановленому законом порядку, 26 грудня 2018 року звернулась до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи до отримання нею відповіді на адвокатський запит. Колегія суддів вказане клопотання відхилила, так як причини неявки представника в судове засідання не є поважними та вважає можливим розгляд справи у відсутності представника відповідача.

Представник фізичної особи-підприємець ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в судове засідання також не з&q?ит;явився, про день та час слухання справи третя особа та її представник повідомлялись у встановленому законом порядку, представником подано відзив на апеляційну скаргу, причин неявки в судове засідання суду не повідомили, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивачки, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел» з метою придбання авіаквитка до м. Сан-Франциско, штат Каліфорнія, Сполучених Штатів Америки та зворотного авіаквитка до м. Києва.

У відповідності до агентського договору № 5151 від 31 грудня 2015 року, який укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5, останньою оформлено заявку на авіа переліт ОСОБА_2.

Згідно квитанції серія ААВ № 547677 від 05 вересня 2017 року позивачем сплачено ФОП ОСОБА_5 кошти у сумі 23 250 грн. за надані послуги, після чого позивачеві було передано маршрутний лист пасажира до електронного квитка № 084 з вильотом 04 жовтня 2017 року о 14 год. 05 хв. за маршрутом: Київ - Франкфурт-на-Майні, Франкфурт-на-Майні - Сан-Франциско та зворотнім авіа перельотом до м. Києва.

04 жовтня 2018 року під час проходження реєстрації, працівником аеропорту «Бориспіль» було виявлено помилку в наданих позивачем документах, а саме: прізвище в авіаквитку вказано ОСОБА_2, а згідно паспорту прізвище позивача - ОСОБА_2. У зв'язку з виявленням таких розбіжностей у прізвищі позивачки, вказаному у авіаквитку та у паспорті, їй було відмовлено у видачі посадкового талану.

ОСОБА_2 та її син ОСОБА_9 здійснили ряд телефонних дзвінків до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел» та ФОП ОСОБА_5, з метою виправлення вказаної помилки.

Листом від 13 жовтня 2017 року за № 106 відповідач повідомив позивача про те, що 06 жовтня 2017 року заявка на квитки була анульована ФОП ОСОБА_5 та сума коштів, що підлягає поверненню становить 3 634 грн.

06 жовтня 2017 року між позивачем та представництвом авіакомпанії КЛМ в Україні було укладено усний договір про надання послуг з авіаперевезення № 6057, на виконання умов якого їй було надано електронний квиток з перельотом 12 жовтня 2017 року за маршрутом Київ-Сан-Франциско з пересадкою в м. Парижі та у зворотному напрямку 26 жовтня 2017 року.

За надані послуги ОСОБА_2 сплачено грошові кошти у розмірі 22 233 грн., що підтверджується квитанцією № від 06 жовтня 2017 року.

За таких обставин, позивачка вважала, що діями відповідача їй завдано матеріальної та моральної шкоди.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел» не є особою, внаслідок рішень, дій чи бездіяльності якої позивачеві завдано матеріальної та моральної шкоди, позов пред'явлено до неналежного відповідача.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на встановлених дійсних обставинах справи, досліджених судом доказах та відповідає вимогах процесуального та матеріального права, з огляду на наступне.

31 грудня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел» (туроператор) та ФОП ОСОБА_5 (турагент) укладено Агентський договір № 5151, за змістом якого туроператор доручає, а турагент приймає на себе зобов'язання здійснювати від імені за винагороду та на користь туроператора певні юридичні дії, а саме: реалізувати туристичні послуги за напрямками міжнародного виїзного туризму відповідно до цінових каталогів або спеціальних пропозицій туроператора; укладати договори на туристичне обслуговування, отримувати оплату за такими договорами, приймати рекламації від туристів.

Частинами 1, 2 ст. 20 Закону України «Про туризм» визначено, що за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт).

Якість туристичних послуг повинна відповідати умовам договору, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються законодавством про захист прав споживачів(ч. 10 ст.20 Закону України «Про туризм»).

Як зазначено в ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 30 Закону України «Про туризм» порушеннями законодавства в галузі туризму є порушення умов договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг.

Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про туризм» встановлено, що суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За неналежне виконання своїх зобов'язань туроператор, турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб'єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини (ч. ч. 1,2 ст. 32 Закону України «Про туризм»).

Пунктом 1 частиною 4 ст. 19-1 Закону України «Про туризм» будь-яка інформація, надана туроператором (турагентом), повинна містити достовірні відомості про умови договору на туристичне обслуговування.

05 вересня 2017 року турагентом через систему онлайн бронювання було здійснене замовлення авіаквитка для позивача.

Відповідно до п. 4.3.2 Агентського договору турагент зобов'язаний надавати туроператору у встановлені терміни повну і достовірну інформацію і документи, необхідні для виконання замовлення.

Відповідно до п. 7.4. сторони не відповідають за зобов'язаннями один одного, за винятком випадків, прямо передбачених договором.

Пунктом 7.13 договору встановлено, що туроператор не несе відповідальність за надання турагентом в замовленні помилкових відомостей про туристів чи умов їх туристичного обслуговування.

Нормою ст. 902 ЦК України визначено, що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Згідно з ч. 13 ст. 20 Закону України «Про туризм» права й обов'язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором між ними, а також цим Законом.

Агентські відносини регулюються главою 31 ГК України, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 297 якого за агентським договором одна сторона (комерційний агент)зобов'язується надати послуги другій стороні (суб'єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб'єкта і за його рахунок. Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов'язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами.

Майнову відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків.

Пунктом 1 частиною 4 ст. 19-1 Закону України «Про туризм» будь-яка інформація, надана туроператором (турагентом), повинна містити достовірні відомості про умови договору на туристичне обслуговування.

05 вересня 2017 року турагентом через систему онлайн бронювання було здійснене замовлення авіаквитка для позивача.

Відповідно до п. 4.3.2 Агентського договору турагент зобов'язаний надавати туроператору у встановлені терміни повну і достовірну інформацію і документи, необхідні для виконання замовлення.

Відповідно до п. 7.4. сторони не відповідають за зобов'язаннями один одного, за винятком випадків, прямо передбачених договором.

Пунктом 7.13 договору встановлено, що туроператор не несе відповідальність за ненадання турагентом в замовленні помилкових відомостей про туристів чи умов їх туристичного обслуговування.

Таким чином, суд першої інстанції встановивши, що саме внаслідок помилкового зазначення ФОП ОСОБА_5 прізвища позивача в замовленні, ОСОБА_2 не змогла використати свої авіаквитки, у результаті чого понесла збитки, прийшов до вірного висновку про те, що підстави для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел» збитків та моральної шкоди відсутні, а тому майнову відповідальність має нести саме турагент, як суб'єкт туристичної діяльності з вини якого позивачу, як замовнику послуг, завдано збитків.

Доводи апеляційної скарги про те, ФОП ОСОБА_5 не могла самостійно надати послугу купівлі авіаперевезення, оскільки у неї відсутній сертифікат на право продажу авіаційних перевезень, колегія суддів відхиляє, оскільки здійснення замовлення авіаквитка та внесення помилкових персональних відомостей позивачки здійснено саме фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5, а відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел» діяв як агент з продажу повітряних перевезень відповідно до ч. 8 ст. 98 Повітряного кодексу України та на підставі Сертифікату на право продажу авіаційних перевезень виданого Державною авіаційною службою України № АП0616.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що оплату за авіаквитки здійснено саме Товариством з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел», а не ФОП ОСОБА_5, і саме товариству були повернуті кошти після анулювання заявки, правильність висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки позивачці в перельоті було відмовлено через некоректне написання її прізвища під час подання заявки на придбання авіаквитка саме турагентом ФОП ОСОБА_5 , а не з причин несплати коштів за вказаний квиток туроператором ТОВ «Корал Тревел».

Доводи апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про невідповідність висновків суду першої інстанції встановленим обставинам справи та дослідженим судом доказам, про порушення судом при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд повно та об&qu:";єктивно встановив дійсні обставини справи, дослідив надані сторонами докази, дав їм вірну правову оцінку та ухвалив рішення з дотриманням норм процесуального права та вірно застосував норми матеріального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2018 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 28 грудня 2018 року.

Головуючий: Судді: