Провадження № 2о/200/202/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«30» жовтня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.,

за участю секретаря: Лопати Н.О.

представника заявника: ОСОБА_1

представника заінтересованої особи: Костюченка О.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа: Дніпровська міськарада, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

В С Т А Н О В И В:

10 вересня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

В обґрунтування заяви посилається на те, що він відповідно до договору купівлі-продажу від 09.11.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Лада І.М., придбав у ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 43,4 кв.м., жилою площею 27.6 кв.м.

На момент оформлення вказаного договору прізвище заявника було зазначено в договорі як «ОСОБА_3», відповідно до чинного на той час паспорту громадянина СРСР серії НОМЕР_2, виданого відділом внутрішніх справ Жовтневого райвиконкому міста Дніпропетровська. 20 лютого 2001 року заявник отримав новий паспорт громадянина України серії НОМЕР_3, виданий Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, в якому прізвище заявника вказано як «ОСОБА_3». Таке ж прізвище - «ОСОБА_3» вказано у картці фізичної особи - платника податків. Різниця в написанні прізвища є наслідком довільного перекладу прізвища заявника з російської мови, якою в СРСР видавались всі документи, на українську. З огляду на існуючу розбіжність в написанні прізвища у вказаних документах, заявник не має можливості вільно розпоряджатися своєю власністю.

З урахуванням викладеного, заявник просить суд встановити факт належності йому договору купівлі-продажу квартири від 09 листопада 2000 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, посвідченого 09.11.2000 року державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Лада І.М. за реєстровим номером 2-3760, щодо квартири АДРЕСА_1, загальною площею 43,4 кв.м., жилою площею 27.6 кв.м.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа: Дніпровська міська рада, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, та призначено справ удо слухання у відкритому судовому засіданні на 30 жовтня 2018 року.

Представник заявника в судовому засіданні вимоги, викладені в заяві, підтримав.

Заінтересована особа в судовому засіданні просить вирішити заяву у відповідності до вимог чинного законодавства.

Суд, дослідивши й оцінивши докази в справі в їхній сукупності, доходить висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 09.11.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Лада І.М., ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 43,4 кв.м., жилою площею 27.6 кв.м.

Згідно наявної в матеріалах справи копії паспорта громадянина СРСР серії НОМЕР_2, виданого відділом внутрішніх справ Жовтневого райвиконкому міста Дніпропетровська, прізвище заявника вказано як «ОСОБА_3», дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження - м. Дніпропетровськ.

Згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_3, виданого 20 лютого 2001 року Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, прізвище заявника вказано як «ОСОБА_3», дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження - м. Дніпропетровськ.

Таким чином, вбачається розбіжність у написанні прізвища в договорі купівлі-продажу квартири від 09.11.2000 року та у паспорті заявника.

Статтею 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз'яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявнику для реалізації своїх прав власника.

Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви ОСОБА_3, оскільки обставини, на які він посилається в своїй заяві, знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, розбіжність у написанні прізвища заявника у паспорті та у договорі купівлі-продажу від 09.11.2000 року обумовлена довільним перекладом прізвища заявника з російської на українську мову у паспорті, яким був документований заявник на дату укладення вказаного договору.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Вимоги ОСОБА_3, заінтересована особа: Дніпровська міська рада, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3 РНКПП - НОМЕР_1, договору купівлі-продажу квартири від 09 листопада 2000 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, посвідченого 09.11.2000 року державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Лада І.М. за реєстровим номером 2-3760, щодо квартири АДРЕСА_1, загальною площею 43,4 кв.м., жилою площею 27.6 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Е.В. Женеску