Єдиний унікальний номер 235/5425/17 Номер провадження 22-ц/4804/226/18

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Будулуци М.С., Санікової О.С.,

за участю секретаря Самойленко Г.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 червня 2018 року та на додаткове рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 5 липня 2018 року, ухвалених судом у складі головуючого судді Величко О.В. у місті Покровську Донецької області, у справі номер 235/5425/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2017 року до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернулось ТОВ «Порше Мобіліті» з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28.05.2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №50008801.

Згідно вказаного вище договору позивач зобовязався надати відповідачу кредит у сумі 200926,47 грн., що еквівалентно на дату укладення договору 24605,25 доларів США, строком на 60 місяців, зі зміною процентної ставки, з цільовим призначенням для придбання автомобілю VOLKSWAGEN, модель Golf, номер шасі WVWZZZAUZDP085079, рік виробництва 2013, а відповідач зобовязався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та інші платежі відповідно до умов договору.

Відповідно до договору позивач надав відповідачу додатковий кредит у розмірі 73807,15 грн., що еквівалентно 9038,35 доларів США на дату укладення договору, з цільовим призначенням для сплати страхових платежів відповідно до договору страхування фінансових ризиків при викраденні або знищенні транспортного засобу, а відповідач зобовязався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання додаткового кредиту та інші платежі відповідно до умов Договору.

Згідно з п. 1.6 Умов кредитування, виконання зобовязання відповідача за цим договором забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного сторонами договору застави транспортного засобу №50008801 від 01.06.2013 року, за яким з метою забезпечення виконання зобовязань за договором кредиту відповідачем було передано у заставу автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Golf, номер шасі WVWZZZAUZDP085079, рік виробництва 2013,

реєстраційний номер НОМЕР_1, заставною вартістю 267901,96 грн.

У звязку з систематичним невиконанням умов договору, 04.03.2015 року позивачем направлено на адресу відповідача вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором №50008801.

Відповідно до зазначеної вище вимоги від 04.03.2015 року відповідач зобовязаний сплатити позивачу 588165,40 грн., що складається: 1) із суми дострокового повернення суми кредиту у розмірі еквівалентній 17708,49 доларів США , що становить 486983,48 грн.; 2) суми несплачених чергових платежів за кредитним договором на суму 89224,66 грн.; 3) суми штрафних санкцій в розмірі 11957,26 грн.

Позивач повідомив відповідача, що в разі неповернення у встановлені вимогою та договором строки до відповідача будуть застосовані штрафні санкції за неповернення кредиту відповідно до п. 8.2 кредитного договору у розмірі 40185,29 грн.

ОСОБА_2 отримав вказану вимогу 01.04.2015 року. Отже, останній день повернення кредиту - 01.05.2015 року.

Однак у встановлені строки відповідач не повернув кредит та не сплатив заборгованість.

Відповідно до виконавчого напису нотаріуса №813 від 17.06.2015 року нотаріус зобовязав звернути стягнення на автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Golf, номер шасі WVWZZZAUZDP085079, рік виробництва 2013, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2

В рахунок коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» за невиплату в період з 16.05.2014 року по 04.03.2015 року у розмірі несплачених чергових платежів 89224,66 грн., штрафних санкцій за вимоги щодо сплати 11957,26 грн., штрафу за порушення терміну повернення кредиту 40185,29 грн.; суми кредиту 372604,34 грн., що становить 513971,55 грн.

Після отримання коштів в результаті звернення стягнення на предмет застави, розмір заборгованості відповідача за неповернутою сумою кредиту (тілом кредиту) становило еквівалент 10034,05 доларів США, а сума кредиту, що підлягає поверненню становить 260634,45 грн.

Оскільки сума заборгованості, яка підлягала стягненню з відповідача за виконавчим написом нотаріуса була розрахована станом на 04.03.2015 року, право за користування кредитом за період з 04.03.2015 року по 09.06.2017 року у розмірі еквівалент 17708,48 доларів США, та за період з 10.06.2017 року по 07.09.2017 року - у розмірі еквівалент 10034,05 доларів США, розмір відсотків за період з 04.03.2015 року по 09.06.2017 року становить 104736,94 грн.

Розмір відсотків за користування кредитними коштами за період з 10.06.2017 року по 07.09.2017 рік становить 6379,03 грн.

Загальна сума основного боргу зі сплати кредиту за договором становить 371750,42 грн.

Окрім того, позивач поніс втрати у звязку зі зверненням до ТОВ «Юридична компанія «ТріплСі» для проводження процесу стягнення заборгованості відповідно до договору про надання юридично-консультаційних послуг у розмірі 108881,85 грн., які визначені в кредитному договорі як збитки.

Позивач також вважає, що відповідач повинен відшкодувати інфляційні витрати в розмірі 33210,25 грн., а також понесені судові витрати, а саме витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн. та сплату судового збору у розмірі 7707,64 грн.

Враховуючи наведене вище, позивач ТОВ «Порше Мобіліті» просив суд першої інстанції стягнути з відповідача на його користь основну суму заборгованості за кредитним договором №50008801 від 28.05.2013 року у розмірі 371750,42 грн., збитки у розмірі 108881,85 грн., 3% річних у розмірі 33210,25 грн., а всього 513842,52 грн., а також понесені судові витрати.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 червня 2018 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою

відповідальністю «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором №50008801 у розмірі 371750,42 грн., збитки в розмірі 102368,80 грн., судові витрати в розмірі 7106,44 грн.

5 липня 2018 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області ухвалено додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» 3% річних у розмірі 33210,25 грн. та судових витрат у розмірі 332,10 грн.

З рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 червня 2018 року та додатковим рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 5 липня 2018 року не погодився відповідач ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій просив апеляційний суд скасувати рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22.06.2018 року, додаткове рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05.07.2018 року та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ТОВ «Порше Мобіліті» в повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції підлягають скасуванню у звязку з невідповідністю висновків, викладених у рішеннях суду, обставинам справи, а також порушенням норм матеріального права і неправильного застосування норм процесуального права.

Зазначає, що судом першої інстанції невірно зазначено, що на момент відкриття виконавчого провадження 02.07.2015 року щодо звернення стягнення на предмет застави та перерахування коштів позивач ОСОБА_4 проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто не в зоні проведення антитерористичної операції.

Такий висновок суду першої інстанції не відповідає обставинам справи.

Позивач зареєстрований та постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, тому на нього розповсюджується дія ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Тому ТОВ «Порше Мобіліті» не мало підстав нараховувати і стягувати суми штрафів та пені за невиконання договірних зобовязань за кредитним договором №50008801 від 28.05.2013 року.

Судом не перевірено правильність розрахунку суми заборгованості за кредитним договором.

Загальна сума, що підлягає поверненню, становить 186319,28 грн., в тому числі:

- прострочені до повернення проценти за користування кредитом в розмірі 30011,66 грн.,

- прострочена до повернення сума кредиту в розмірі 59213,00 грн.;

- залишкова сума кредиту в розмірі 156307,62 грн.

Отже, отримана сума ТОВ «Порше Мобіліті» в результаті звернення стягнення на предмет застави за виконавчим написом нотаріуса №813 від 17.06.2015 року в розмірі 341604,34 грн. повністю покриває заборгованість перед останнім в частині сплати простроченої до повернення суми кредиту, прострочених процентів за користування кредитом та несплаченої строкової суми кредиту. Зобовязання за кредитним договором №50008801 повністю виконано.

Зазначає, що додаткове рішення суду першої інстанції також підлягає скасуванню, оскільки стягнення 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦПК України повинно відбуватись виключно в разі відсутності відповідальності за прострочення платежу за договором. А відповідно до п. 8.1 розділу 8 Загальних умов кредитування, що є додатком до кредитного договору від 28.05.2013 року, передбачена відповідальність за порушення терміну сплати будь-якого чергового платежу, відповідно до якого позичальник сплачує компанії пеню у розмірі 10% річних від суми заборгованості за кожен день прострочення до моменту повного погашення заборгованості включно.

Крім того, частинами 1, 2 статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Тому фактичне нарахування та стягнення 3 процентів річних за час прострочення грошового зобовязання є нарахуванням пені, яка за наведеним вище законом не має бути нарахована та не підлягає стягненню.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ТОВ «Порше Мобілті» зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним. Просив апеляційний суд залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 червня 2018 року та на додаткове рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 5 липня 2018 року, а судові рішення без змін.

Твердження відповідача про стягнення штрафу та пені не відповідають дійсності, таких вимог до відповідача не заявлялось.

Вважає, що доводи ОСОБА_2 про те, що він постійно проживає в місті Покровську також не відповідає дійсності, оскільки 20.07.2015 року ОСОБА_2 звертався до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до позивача про захист прав споживачів, визнання кредитного договору та договору застави недійсним. У вказаній позовній заяві ОСОБА_2 вказував свою тимчасову адресу: АДРЕСА_1.

З моменту припинення сплати відповідачем коштів на виконання кредитного договору до моменту надходження коштів на рахунок позивача в результаті здійснення звернення стягнення, відповідачем не було сплачено жодних коштів в рахунок погашення заборгованості, тому розмір заборгованості за неповернутою сумою кредиту на день отримання коштів від звернення стягнення на предмет застави за період з 04.03.2015 року по 09.06.2017 року становив еквівалент 17708,49 доларів США. 9 червня 2017 року на рахунок позивача перераховано 341762,10 грн. Заборгованість за неповернутою сумою кредиту (тілом кредиту) склалась в розмірі еквівалент 10034,05 грн. Враховуючи, що курс ПАТ «Креді ОСОБА_5» на 07.09.2017 року складав 25,975 грн. за долар США, сума, що підлягає поверненню становить 260634,45 грн.

Позивач має право на отримання відсотків за користування кредитом та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України від простроченої суми.

Зазначив, що відповідачем не надано жодних розрахунків з урахуванням умов договору, які б спростовували його заборгованість перед позивачем.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційного суду апеляційну скаргу підтримали, просили скасувати рішення суду та додаткове рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник позивача ТОВ «Порше Мобіліті» адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції доводи апеляційної скарги не визнав, просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення відповідача та його представника, представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за

наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 28.05.2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір №50008801, відповідно до якого відповідач отримав у ТОВ «Порше Мобіліті» кредит у розмірі 200926,47 грн., еквівалент суми кредиту в доларах США становить 24605,25 доларів США, додатковий кредит у розмірі 73807,15 грн., еквівалент суми додаткового кредиту в доларах США становить 9038,35 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою 9,90% (а.с. 13-21, том 1).

Відповідно до Договору застави транспортного засобу №50008801 від 01.06.2013 року з метою виконання зобовязань за кредитним договором №50008801 від 28.05.2013 року ОСОБА_2 передав у заставу автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Golf, номер шасі WVWZZZAUZDP085079, рік виробництва 2013, реєстраційний номер НОМЕР_1, заставною вартістю 267901,96 грн. (а.с. 25-30, том 1).

Із зведеної облікової виписки з рахунку ОСОБА_2 вбачається, що станом на 04.03.2015 року заборгованість за сумою кредиту становить 171024,63 грн., з них сплачено 69842,71 грн., непогашена сума заборгованості становить 101181,92 грн.(а.с. 31-32, том 1).

З вимоги (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором від 04.03.2015 року вбачається, що позивач направив на адресу ОСОБА_2 вимогу про дострокове повернення грошових коштів за невиконання умов кредитного договору в розмірі 588165,40 грн., яка складається з:

1) дострокового повернення несплаченої суми кредиту на поточну дату у розмірі еквівалентній 17708,49 доларів США , що становить 486983,48 грн.;

2) несплачених чергових платежів за кредитним договором на суму 89224,66 грн. (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу);

3) штрафних санкцій відповідно до ст. 8.3 договору в розмірі 11957,26 грн.

Вимогою позивач повідомив відповідача, що в разі неповернення суми кредиту та несплати заборгованості протягом 30 календарних днів позивач змушений вдатися до примусового стягнення, в тому числі за рахунок заставного автомобіля, з нарахуванням штрафу в розмірі 20% від суми кредиту, який складає 40185,29 грн. (а.с. 33-34, том 1).

Зазначену вимогу відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_2 отримано 01.04.2015 року (а.с. 35, том 1).

З виконавчого напису нотаріуса №813 від 17.06.2015 року вбачається, що звернено стягнення на транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель Golf, номер шасі WVWZZZAUZDP085079, рік виробництва 2013, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 В рахунок коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» за несплачену в період з 16.05.2014 року по 04.03.2015 року заборгованість, станом на 04 березня 2015 року у розмірі несплачених чергових платежів (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) 89224,66 грн., штрафних санкцій за вимоги щодо сплати 11957,26 грн., штрафу за порушення терміну повернення кредиту 40185,29 грн.; суми кредиту 372604,34 грн., а сього 513971,55 грн. (а.с. 36, том 1).

Постановою державного виконавця Автозаводського відділу ДВС Кременчуцького міського управління юстиції ОСОБА_6 від 02.07.2015 року відкрито виконавче провадження за виконавчим написом №813 нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про звернення стягнення на транспортний засіб марки VOLKSWAGEN Golf, державний номерний знак НОМЕР_1. 09.06.2017 року заставний автомобіль реалізовано та перераховано ТОВ «Порше Мобіліті» суму 341762,10 грн. (а.с. 37, 42, том 1).

Відповідно до довідки ТОВ «Порше Мобіліті» від 18.12.2018 року залишок неповернутої суми кредиту за кредитним договором №50008801 від 28.05.2013 року, а саме за тілом кредиту становить еквівалент у гривні 10034,05 доларів США, який з врахуванням обмінного курсу ПАТ «Креді ОСОБА_5» на 07.09.2017 року (25,975 грн./дол. США) становив 260634,45 грн. (а.с. 93, том 2).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених позовних вимог в частині заборгованості за кредитним договором в розмірі 371750,42 грн., збитків в розмірі 102368,80 грн., сплаченого судового збору в розмірі 7106,44 грн., що разом складає 481225,66 грн. Також додатковим рішенням від 5 липня 2018 року суд визнав обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з ОСОБА_2 3% річних в розмірі 33210,25 та судових витрат в розмірі 332,10 грн.

З таким висновком суду першої інстанції повністю погодитися не можна, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи та нормам закону.

Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не виконав зобовязання належним чином та не повернув кредит за кредитним договором №50008801 від 28.05.2013 року. У нього перед позивачем ТОВ «Порше Мобіліті» виникла заборгованість, яка склалась з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 260634,45 грн. (10034,05 доларів США) після перерахування суми за реалізацію транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, модель Golf, номер шасі WVWZZZAUZDP085079, рік виробництва 2013, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належав на праві власності ОСОБА_2 та є предметом застави. З вимогою про дострокове повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом позивач звернувся до ОСОБА_2 4 березня 2015 року, ця вимога була отримана відповідачем 01.04.2015 року.

Звернувшись в суд з позовом про дострокове стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості за кредитним договором, позивач змінив строк виконання зобов'язання щодо повернення всієї суми кредиту з нарахованими відсотками, штрафами та пенею.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми

заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився.

У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Такий висновок містить постанова ОСОБА_8 Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На цей висновок суд першої інстанції уваги не звернув та помилково стягнув заборгованість за кредитом (тіло кредиту) разом з нарахованими відсотками за період з 04.03.2015 року по 07.092017 року в розмірі 111115,97 грн.

Отже, апеляційний суд прийшов до висновку, що з відповідача ОСОБА_2В на користь позивача ТОВ «Порше Мобіліті» має бути стягнута заборгованість за кредитом в розмірі 260634,45 грн. та 3% річних в розмірі 18422,93 грн. відповідно до ст. 625 ЦК України.

Водночас, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення помилково зазначив обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат, оскільки позивач не заявляв позовні вимоги до відповідача про стягнення інфляційних нарахувань.

Що стосується позовних вимог про стягнення збитків, апеляційний суд виходить з наступного.

Позивач ТОВ «Порше Мобіліті» уклав з ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» договір від 21 червня 2012 року про надання юридично-консультаційних послуг. В межах виконання вказаного договору ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» має надати послуги, а саме: повернення боржниками сум поточної заборгованості, заборгованості за кредитними договорами на користь замовника, забезпечення звернення стягнення на предмет застави інше майно боржників відповідно до вимог чинного законодавства України позасудовим способом або на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса на договорі застави або ініціювання відповідного судового процесу та представництва інтересів замовника, відкриття виконавчого провадження, проведення опису, вилучення та передача на відповідальне зберігання замовнику предмету застави, реалізації предмета застави, інші послуги відповідно до договору (а.с. 43-50, т. 1).

На виконання умов договору ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» надавала позивачеві рахунки-фактури з актами послуг, зазначенням сум та посиланням на п. 3.5.2 договору, який передбачає, що у випадку неповернення боржником замовнику заборгованості у добровільному порядку агентство після письмового погодження із замовником організовує оформлення нотаріусом виконавчого напису на договорі застави, ініціює судовий процес та представляє інтереси замовника. При цьому саме замовник здійснює наступні дії, зокрема, пошук майна, направляє відповідний виконавчий напис в державну виконавчу службу для відкриття виконавчого провадження та інші дії.

Аналізуючи надані суду рахунки та акти наданих позивачу ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» послуг, апеляційний суд вважає, що збитки, які позивач просить стягнути, не доведені ним та стягненню не підлягають.

Послуги, вказані в актах, не конкретизовані, позивачем не доведено, що відкриття виконавчого провадження, проведення опису, вилучення та передача на відповідальне зберігання замовнику предмету застави, реалізація предмету застави та інше відноситься до повноважень ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі», передбачених його Статутом.

З матеріалів справи вбачається, що відкриття виконавчого провадження, опис та арешт майна, зберігання предмету застави та його реалізацію здійснено державним виконавцем відділу державної виконавчої служби. На зберігання майно передано ОСОБА_9, а не іншим особам. Доказів, що ОСОБА_9 працює в ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» суду не

надано (а.с. 37-42, т. 1).

Отже, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції помилково стягнув з відповідача на користь позивача збитки в розмірі 102368,80 грн., не врахувавши наведене вище.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції не в повному обсязі встановив права і обовязки сторін, що брали участь у справі та обставини справи, що призвело до помилкового ухвалення судового рішення в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом та збитків.

Відтак, відповідно до ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає в частині стягнення процентів за користування кредитом та збитків скасуванню, в частині стягнення 3% річних за невиконання грошового зобовязання за договором та судового збору зміні.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судом з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитом та 3 % річних в загальному розмірі 279057,38 грн., тому на користь позивача має стягнутий судовий збір в розмірі 2790,57 грн. (1% від суми задоволених вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір).

Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року визначено розміри ставок судового збору за подання апеляційних скарг до суду.

Розмір судового збору, який підлягає сплаті при поданні апеляційної і касаційної скарги на рішення суду, згідно пп. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 вказаного Закону становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Ухвалою апеляційного суду від 2 листопада 2018 року клопотання ОСОБА_2 про зменшення сплати судового збору або розстрочення його сплати задоволено частково, розстрочено ОСОБА_2 сплату судового збору в розмірі 5609,94 грн. до ухвалення судового рішення у справі.

Судовий збір за подання апеляційної скарги ОСОБА_2 до ухвалення судового рішення у справі не сплачений.

Тому, з ОСОБА_2 підлягає стягненню в дохід держави судовій збір за подання апеляційної скарги в розмірі 5609,94 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 червня 2018 року та додаткове рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 5 липня 2018 року в частині стягнення заборгованості за кредитом та збитків скасувати, в частині стягнення 3% річних та судового збору - змінити.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, збитків за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитом (тілом кредиту) в розмірі 260634,45 грн., 3 % річних в розмірі 18422,93 грн. та судовий збір в розмірі 2790,57 грн.

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 111115,97 грн. та збитків відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, в дохід держави судовий

збір за подання апеляційної скарги в розмірі 5609,94 грн.

Виключити з судового рішення від 22 червня 2018 року з його мотивувальної частини обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст судового рішення складений 26 грудня 2018 року.

Суддя: