Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2018 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Мариненко Я.С.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позов в якому просив припинити право власності відповідача на 1/24 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1; стягнути з нього на користь відповідача компенсацію вартості припиненої частки у праві власності у розмірі 39 750,00 грн.; визнати за позивачем право власності на 1/24 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19.04.2012 р. відповідача було виселено та знято з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1. Зазначає, що будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 є неподільним, частка відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі, спільне володіння та користування є неможливим.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 14.12.2017 р.

Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.), дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

В своєму відзиві відповідач зазначив, що вартість належної йому 1/24 частки будинку АДРЕСА_1 між сторонами не узгоджена. Вказує, що вартість, яка вказана в звіті про оцінку нерухомого майна наданому позивачем, не відповідає дійсності, оскільки ціна значно занижена, а позивачем не внесено грошових коштів на депозитний рахунок суду у відповідності до ринкової вартості домоволодіння.

В своєму доповненні до відзиву відповідач зазначив про те, що право власності позивача не зареєстровано в установленому законом порядку.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав повністю, від свого відзиву відмовився. Додав, що він погоджується на виплату йому суми, яка несена позивачем на депозитний рахунок.

Вислухавши пояснення сторін у справі, врахувавши їх доводи та дослідивши надані письмові докази, яким надана оцінка в їх у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з такого.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 02.08.2011 року виселено ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_9, ОСОБА_10, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_11 та ОСОБА_12, з будинку АДРЕСА_1 (справа № 22-ц-2690/6676).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 27.11.2012 року визнано частково недійсним свідоцтво від 04.08.2008 року, видане ОСОБА_1 про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, посвідчене державним нотаріусом Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_13, зареєстровано в реєстрі за № 1-3940 ( спадкова справа № 23/2008). Даним судовим рішенням також визнано за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування на 1/24 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку - дерев»яного, жилою площею - 33,70 кв.м., загальною площею - 43,70 кв.м., зазначений в плані під літ. «А», надвірні будівлі та споруди: сарай з погребом під літ. «Б», навіс - під літ. «Н», вбиральня - під літ. «Ж», спорудження під № 1-3, № 1. В іншій частині вимог ОСОБА_3 було відмовлено (справа № 22ц/2690/12531/12).

Тим самим, на час розгляду справи співвласниками вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, є сторони у справі ОСОБА_1 (5/6) та ОСОБА_3 (1/24).

Відповідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно Звіту від 18.09.2017 р. про оцінку нерухомого майна - житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, проведеного суб'єктом оціночної діяльності - ПП «Виробничо-комерційне агентство «Ріко-Інвест» (оцінювач - ОСОБА_14.) на підставі відповідних документів на право зайняття такої діяльності, дійсна (ринкова) вартість спірного житлового будинку з надвірними будівлями становить 954 000,0 грн., при цьому вартість 1/24 частини житлового будинку з надвірними будівлями становить 39 750,0 грн., а вартість 1/36 частини житлового будинку з надвірними будівлями становить 26 500,00 грн.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує.

Згідно з частинами 4, 5 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільного необхідності, на підставі і в порядку, встановленому законом та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Відповідно до ст.365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника га членам його сім'і. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Із змісту ст. 321 ЦК України випливає, що припинення права особи на частку в спільному майні поза її волею, допускається у передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України випадках, в разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 сформулював правову позицію від 15.05.2013, згідно з якою для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених п. п. 1-3 ч. 1ст. 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Судом встановлено, що позивачем внесено на депозитний рахунок суду грошова компенсація вартості згідно квитанцій № 44 від 13.12.2017 року на суму 39 750,00 грн., що відповідає ринковій вартості 1/24 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1, визначеної у висновку експертного дослідження.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою при розгляді справи № 6 - 68цс14, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 365 ЦК України право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

В судовому засіданні достеменно встановлено, що частка у праві власності відповідача є незначною (1/24) сторони не оспорюють, що не може бути виділена в натурі.

Із матеріалів справи вбачається, що припиненням права власності ОСОБА_3 на його частку в спільній частковій власності йому не буде спричинено шкоди.

Оцінюючи надані позивачем докази та встановлені судом обставини, суд вважає, що умови, передбачені ст. 365 ЦК України є доведеними.

Крім того, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. В окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і при відсутності згоди власника, що виділяється, зобов'язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов'язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На спростування доказів сторони позивача відповідач не надав своїх документів на підтвердження іншої вартості та в судовому засіданні погодився на підтверджену стороною позивача вартість частки у власності на вищевказане домоволодіння з надвірними побудовами.

Як вбачається з наданих документів, вищевказаний будинок має: жилу площу - 33,70 кв.м., загальну площу - 43,70 кв.м.

Відповідно до ст.365 ч.2 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України висловленою в постанові від 24.02.2016 року № 6-2784цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв'язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання позивачем у справі своїх зобов'язань перед відповідачем.

Позивач здійснив виплату компенсації вартості частки відповідача на депозитний рахунок суду, що підтверджується квитанцією № 44 від 13.12.2017 р., виданої ГУ Ощадбанку по м.Києву та області ТВБВ 10026/104.

Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З огляду на те, що частка відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі, а таке припинення права власності не завдасть істотної шкоди його інтересам та членам сім'ї, вартість частки внесені позивачем на депозитний рахунок суду, то суд вбачає наявність обставин, визначених п. 1 ч. 1 ст. 365 ЦК України, за умови, передбаченої п. 4 ч. 1 вказаної статті, а тому позов підлягає задоволенню із визнанням за позивачем права власності на компенсовану частку. Визнання права власності за позивачем на дану частку не є виходом за межі заявлених вимог, а є повним захистом права позивача як власника та відповідає вимогам ст.5 ч.2 ЦПК України.

Згідно наданих документів, відповідач має 2 групу інвалідності, що на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» є підставою для звільнення від сплати судового збору. В зв'язку з чим, відповідно до ст.141 ЦПК України суд не стягує з відповідача сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 640,0 грн.

Оскільки суд дійшов висновку про визнання за позивачем права власності на частину будинку, яка компенсована позивачем відповідачу, то з позивача в дохід бюджету підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,0 грн. (за ставкою на час звернення до суду, виходячи з 1% вартості, але не менше встановленого законом нижньої границі судового збору).

На підставі наведеного, ст.ст.15, 16, 328, 365 ЦК України, керуючись п.9, 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), ст.ст.4, 5, 10, 12, 13, 76-80, 81, 82, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні - задовольнити в повному обсязі.

Припинити право власності ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) на 1/24 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_2) на користь ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) компенсацію вартості припиненої частки у праві власності в розмірі 39 750,0 грн. (тридцять дев'ять тисяч сімсот п'ятдесят грн. 00 коп.) за рахунок коштів, внесених ОСОБА_1 на депозитний рахунок ТУ ДСАУ в м.Києві № НОМЕР_3 в Державній казначейській службі України в м.Києві (код 820172) відповідно до квитанції № 44 від 13.12.2017 р.

Визнати за ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_2) право власності на 1/24 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_2) на користь ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір у розмірі 640,0 грн. (шістсот сорок грн. 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. М. Ларіонова