ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2018 року м. Чернівці

справа № 727/6143/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Височанська Н. К.

суддів: Владичана А.І., Перепелюк І.Б.

секретар Ковальчук Н.О.

за участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Чернівецької міської ради ОСОБА_3, Чернівецької міської ради в особі відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради, третя особа публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про визнання протиправним та скасування рішення, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25 вересня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Семенка О.В.,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до державного реєстратора Чернівецької міської ради ОСОБА_3, Чернівецької міської ради в особі відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради, третя особа публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про визнання протиправним та скасування рішення.

В позові вказувала на те, що між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір іпотеки №CVSNGA00000018, за умовами якого для забезпечення зобовязань за кредитним договором від 27.02.2007 року №CVSNGA00000018, позивачкою передано банку в іпотеку належне їй на праві власності майно: квартиру №160, що знаходиться в м.Чернівці Парковий проїзд 10-А.

У 2017 році вона дізналась про те, що 09 грудня 2016 року Державним реєстратором Чернівецької міської ради ОСОБА_3 прийнято рішення «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» № 32813354, яким проведено державну реєстрацію права приватної власності на квартиру №160, за адресою: м.Чернівці Парковий проїзд 10-А за субєктом ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі вищезазначеного договору іпотеки.

Дії державного реєстратора та рішення щодо проведення державної реєстрації права власності на квартиру за Банком вважає протиправними, оскільки вона не отримувала письмову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором та попередження про можливе звернення стягнення на предмет іпотеки.

Просила визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора Чернівецької міської ради ОСОБА_3 «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» від 09.12.2016 року № 32813354, яким проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, та скасувати зазначене рішення державного виконавця.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25 вересня 2018 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Державного реєстратора Чернівецької міської ради ОСОБА_3 «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» від 09 грудня 2016 року № 32813354, яким проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно квартиру №160, за адресою: м.Чернівці, Парковий проїзд, будинок 10-А, за субєктом: ПАТ КБ «ПриватБанк».

Вирішено питання про судові витрати.

На дане рішення суду ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилалося на порушення судом норм матеріального та процесуального права та просило рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню. При цьому колегія суддів виходить з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем був порушений порядок державної реєстрації права власності, оскільки позивач не отримувала письмову вимогу про усунення порушень. Крім цього, за нормами Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави, якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

Проте, з таким висновком суду повністю погодитися не можна, оскільки суд дійшов до нього внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, прошення норм процесуального права, що згідно з п.4 ч1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, яким у задоволенні позову слід відмовити.

У справі встановлено, що 27 лютого 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір, згідно якого ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 30 000 доларів США.

На забезпечення виконання указаного зобов'язання між ПАТ КБ «ПриватБанк» та позивачем ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, відповідно до якого вона передала в іпотеку належне їй на праві власності майно: квартиру №160, що знаходиться в м.Чернівці Парковий проїзд 10-А.

09 грудня 2016 року державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Чернівецької міської ради ОСОБА_3 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 32303243 стосовно об'єкту нерухомого майна: квартиру №160, що знаходиться в м.Чернівці Парковий проїзд 10-А

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Сам договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно.

Згідно з п. 27 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено в позасудовому порядку шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобов'язаний письмово повідомити іпотекодавця.

Отже, можливість переходу предмету іпотеки до іпотекодержателя у позасудовому порядку передбачена як Законом України «Про іпотеку» так і договором іпотеки, укладеним між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Звертаючись з позовом, ОСОБА_1 просила визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора про проведення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за ПАТ КБ «ПриватБанк» з підстав неотримання нею письмової вимоги про усунення порушення та попередження про можливе звернення стягнення на предмет іпотеки.

Отже, предметом доказування в дані справі було дотримання порядку ч.1 ст.15 Закону України «Про іпотеку», а саме отримання позивачем або членами її сімї письмової вимоги про усунення порушення.

Позов з підстав порушення норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не заявлявся, а тому суд першої інстанції вийшов за межі заявлених позовних вимог та помилково послався як на підставу задоволення позову на норми зазначеного вище Закону.

Крім цього, у порушення норм процесуального права суд першої інстанції також не визначився зі складом відповідачів, які мають брати участь у справі.

Предметом розгляду в цій справі є не тільки рішення чи дії державного реєстратора як суб'єкта, наділеного відповідними функціями, а й законність набуття ПАТ КБ «ПриватБанк» права власності на предмет іпотеки у позасудовому порядку.

Наслідком скасування відповідних рішень державного реєстратора є втрата ПАТ КБ «ПриватБанк» права власності на спірне нерухоме майно.

Вказане свідчить, що у наявному спорі ПАТ КБ «ПриватБанк» мав бути притягнутий до участі у справі як відповідач, а не як третя особа.

Відповідно до ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач, які наділені певними процесуальними правами та обовязками.

ПАТ КБ «ПриватБанк» притягнуто до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог. Проте, статус третьої особи без самостійних вимог відмінний від статусу сторони по справі.

Пунктом 4 ч.2 ст.197 ЦПК України визначено, що у підготовчому засіданні суд вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, обєднання справ і розєднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Відповідно до пункту 5 статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами,розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків.

За змістом частини першої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Проте, суд першої інстанції у порушення норми ст. 51 ЦПК України не вирішив питання про залучення до участі у справі ПАТ КБ «ПриватБанк» як співвідповідача.

Суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду (п.п. 11, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»).

Суд апеляційної інстанції на стадії апеляційного розгляду позбавлений можливості усунути зазначене процесуальне порушення.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Пунктом 13 ст.141 ЦПК України визначено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При поданні апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» сплатило судовий збір в розмірі 1057 грн.

Отже, з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 1057 грн.

На підставі наведеного та керуючись п. 4 ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25 вересня 2018 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до державного реєстратора Чернівецької міської ради ОСОБА_3, Чернівецької міської ради в особі відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради, третя особа публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 1057 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 26 грудня 2018 року.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: А.І.Владичан

ОСОБА_4