Справа № 565/1626/17
Провадження № 2/565/83/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2018 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:

головуючого - судді Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Алексейчик А.О.,

- позивачки - ОСОБА_1 ,

- відповідача - ОСОБА_2 ,

- представника органу опіки та піклування - Шпак В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м.Вараш Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та залишення малолітньої дитини на вихованні матері, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 з наступними вимогами: розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем та зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 28 грудня 2013 року (відповідний актовий запис №254 від 28 грудня 2013 року); після розірвання шлюбу залишити їй прізвище чоловіка - ОСОБА_3 ; після розірвання шлюбу залишити на її вихованні дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,; стягнути з ОСОБА_2 в її користь аліменти на утримання малолітньої дитини: дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1300 (одна тисяча триста) грн. щомісячно, але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позивачка вказала, що з січня 2017 року і по даний час вона з відповідачем проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства та спільного бюджету не ведуть. Між ними наразі відсутнє будь-яке взаєморозуміння, відповідач має протилежні погляди на шлюб, сім`ю і взаємні обов`язки. Згідно з доводами ОСОБА_1 відповідач не виконує сімейні обов`язки як подружжя та не забезпечує дотримання сімейних цінностей. Він перестав розуміти її, не розуміє сутності проблем, які виникають у їхній сім`ї, не підтримує моральну атмосферу в сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги та взаємодопомоги. Позивачка зазначила, що вона неодноразово намагалась наладити позитивну атмосферу в сім`ї, зберегти шлюб, проте відповідач її в цьому не підтримує. За таких обставин, ОСОБА_1 не вбачає за можливе підтримувати в подальшому сімейні відносини із ОСОБА_2 , оскільки це суперечитиме їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу позивачка бажає надалі іменуватися прізвищем чоловіка - ОСОБА_3 . Крім цього, вважає, що будь-яких перешкод для залишення дитини їй на виховання немає, так як на даний час вона має можливість забезпечити належні побутові умови для подальшого виховання малолітньої дитини. Однак самостійно утримувати малолітню дитину та забезпечувати їй належний матеріальний рівень проживання не має змоги. У зв`язку з чим була змушена вийти на роботу в ППФ «Імбекс Плюс». Водночас навчається на заочній формі навчання в Східноєвропейському національному університеті імені Лесі Українки. Разом з цим, позивачка вказала, що відповідач неналежно виконує покладений на нього чинним законодавством обов`язок утримувати та піклуватися про свою дитину, жодних коштів на її утримання не дає. На її неодноразові звернення не реагує, ухиляється від виконання своїх обов`язків. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не укладено. При цьому ОСОБА_1 зазначила, що їй відомо, що наразі відповідач офіційно непрацевлаштований, має мінливі, тимчасові заробітки. Проте він має задовільний стан здоров`я, інших осіб, окрім їхньої спільної дитини, на утриманні не має. За таких обставин, позивачка вважає, що відповідач має можливість надавати кошти на утримання їхньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 (одна тисяча триста) грн. щомісяця з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Бірук О.В. подав до суду письмові заперечення проти позову ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Зокрема, представник відповідача зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу ОСОБА_2 не заперечує та просить суд у цій частині позов задоволити та розірвати шлюб, укладений між ним і ОСОБА_1 28 грудня 2013 року, актовий запис №254 від 28 грудня 2013 року. На переконання представника відповідача, вимоги позивачки у частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягають частковому задоволенню, оскільки ОСОБА_1 не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які б в сукупності свідчили про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення аліментів в повному обсязі. В обґрунтування такої позиції адвокат Бірук О.В. вказав, що твердження позивачки про те, що відповідач неналежно виконує покладені на нього чинним законодавством обов`язки щодо утримання та піклування про свою дитину, жодних коштів на її утримання не дає, виходячи зі змісту положень ст.60 ЦПК України, є необгрунтованими та не доведені належними і допустимими доказами, які б прямо свідчили про невиконання ОСОБА_2 обов`язків з утримання малолітньої дочки - ОСОБА_5 та ненадання їй матеріальної допомоги. Згідно з доводами представника відповідача увесь час, починаючи з дня народження дочки - ОСОБА_5 і по теперішній час, ОСОБА_2 не припиняв її утримувати та матеріально забезпечувати, він постійно приймає участь у її вихованні, догляді за нею, намагається надати їй повноцінне батьківське піклування та турботу, прикладає зусилля у вирішенні повсякденних питань та проблем, незважаючи на те, що між ним та позивачкою припинені шлюбні відносини. На думку представника відповідача, позивачка намагається безпідставно, у своїх корисливих цілях, задля свого майнового інтересу завдати відповідачу шкоди та надати суду недостовірні відомості щодо невиконання відповідачем своїх обов`язків з утримання малолітньої дитини. При цьому адвокат Бірук О.В. просить суд звернути увагу на ту обставину, що відповідач безпосередньо утримує та приймає участь у вихованні дочки - ОСОБА_5 , купує їй різний одяг, продукти харчування, сплачує за неї комунальні платежі за квартиру, в якій вона зареєстрована. Згідно з доводами представника ОСОБА_2 відповідач надає допомогу позивачці на утримання дитини в розмірі 800 (вісімсот) грн., незважаючи на те, що у нього на теперішній час немає постійної роботи та доходу. Крім цього, ОСОБА_2 пропонував позивачці виконувати свої зобов`язання щодо утримання дочки - ОСОБА_5 в переважній більшості в натуральній формі (їжею, одягом, в подальшому оплатою навчання, лікування та відпочинку тощо). Проте позивачку не влаштовував такий спосіб утримання відповідачем дитини, вона вимагала встановити виключно грошову форму її забезпечення. Оскільки між сторонами не може бути досягнуто домовленості щодо порядку та способу виконання батьком дитини обов`язку з утримання малолітньої дитини, такий спосіб утримання можливо визначити лише за рішенням суду шляхом покладення на відповідача обов`язку сплачувати аліменти на утримання дитини. Представник відповідача також вказав, що у ОСОБА_2 є ще син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом із бувшою його дружиною - ОСОБА_7 . Відповідно до виконавчого листа №690/550/13-ц, виданого Ватутінським міським судом Черкаської області з відповідача стягуються аліменти на утримання сина - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 (одної четвертої) частини всіх видів його доходу кожного місяця, починаючи з 04 вересня 2013 року. Згідно з вказаним виконавчим листом ОСОБА_2 сплачує ОСОБА_7 щомісяця аліменти на утримання сина - ОСОБА_6 в розмірі від 600 (шістсот) грн. до 800 (вісімсот) грн. Враховуючи ту обставину, що відповідач не має постійної роботи та доходу він не зміг вчасно сплачувати всієї суми нарахованих йому аліментів по вказаному виконавчому листу, в результаті чого в нього виникла заборгованість в розмірі 49826 (сорок дев`ять тисяч вісімсот двадцять шість) грн. щодо несплати аліментів на утримання сина - ОСОБА_8 . Визнаючи позов ОСОБА_1 частково в частині стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів на утримання малолітньої дитини: дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 800 (вісімсот) грн. щомісячно від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, представник ОСОБА_2 просив суд врахувати матеріальне становище відповідача, зокрема, те, що він ніде офіційно не працює, але намагається шукати та виконувати під замовлення будь-яку роботу з метою отримання заробітку у формі грошових коштів, щоб їх в подальшому надавати позивачці та на утримання дочки і сина. Згідно з доводами адвоката ОСОБА_9 відповідач отримує мінливий тимчасовий заробіток від виконання різних видів робіт (вантажника, підсобника на будівництві тощо), його доходи за останні два роки є незначними і не дають можливості сплачувати аліменти на утримання малолітньої дочки у розмірі 1300 (одна тисяча триста) грн. щомісячно. За останні 6 місяців 2017 року дохід ОСОБА_2 складає 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. на місяць, що не дає йому об`єктивної можливості сплачувати аліменти на утримання малолітньої дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 1300 (одна тисяча триста) грн. не тільки тому, що ця сума становить майже 50% суми заробітку відповідача, а й тому, що на утриманні відповідача перебуває ще одна дитина: син - ОСОБА_8 . Разом з цим представник відповідача зазначив, що позивачка має постійну роботу в ППФ «Імбекс Плюс» та отримує мінімальну заробітну плату, яка на сьогодні становить 3200 (три тисячі двісті), тобто за шість місяців заробітна плата ОСОБА_1 складає 19200 (дев`ятнадцять тисяч двісті) грн., що свідчить про те, що її матеріальне становище є значно кращим порівняно з матеріальним становищем відповідача, що має бути обов`язково враховано судом під час визначення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини. Адвокат Бірук О.В. визнав, що відповідач від виконання різних сезонних робіт, робіт під замовлення отримує нерегулярний та мінливий дохід, тому позивачкою обґрунтовано визначено необхідність встановлення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини саме в твердій грошовій сумі. Однак ОСОБА_2 не погоджується з розміром аліментів у сумі 1300 (одна тисяча триста) грн. щомісячно, який позивачка хоче стягнути з нього. На переконання представника відповідача, цей розмір аліментів є необґрунтовано завеликим, виходячи з матеріального становища відповідача, наявності в нього на утриманні сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та враховуючи матеріальний стан позивачки, як одержувача аліментів. З огляду на ці обставини представник ОСОБА_2 вважає, що в даному випадку обґрунтованим, розумним та справедливим розміром аліментів на утримання малолітньої дитини: дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею повноліття буде тверда грошова сума 800 (вісімсот) грн. щомісячно.

В судовому засіданні позивачка повністю підтримала свої позовні вимоги та просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 28 грудня 2013 року та стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітньої дитини: дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1300 (одна тисяча триста) грн., щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище чоловіка - ОСОБА_3 та залишити малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її вихованні. ОСОБА_1 пояснила суду, що з січня 2017 року сімейні відносини між нею і відповідачем погіршилися, у присутності малолітньої дитини часто виникали сварки та конфлікти через відсутність взаєморозуміння подружжя, що є недопустимим. Відтоді вони фактично проживають окремо, шлюбні відносини вони не підтримують, спільного господарства та бюджету не ведуть. Враховуючи дані обставини, позивачка не вбачає за можливе зберегти шлюб із відповідачем, оскільки це суперечить їхнім інтересам. При цьому вважає за належне після розірвання шлюбу залишити прізвище - ОСОБА_3 , щоб було спільне із прізвищем їх малолітньої дитини, а малолітню дочку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити їй на виховання. В обґрунтування заявлених позовних вимог про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_1 вказала, що ОСОБА_2 неналежно виконує свій батьківський обов`язок щодо матеріального забезпечення малолітньої дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент пред`явлення нею позову відповідач не сплачував їй жодних коштів. Позивачка пояснила, що вона не перешкоджає ОСОБА_2 брати участь у вихованні малолітньої дитини та спілкуванні з нею. Через 2 (два) місяці малолітня дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала разом із відповідачем протягом двох-чотирьох днів. У квітні та травні 2018 року малолітня дитина перебула у бабусі. Із пояснень ОСОБА_1 також слідує, що під час її перебування на сесії, малолітня дочка перебувала зі своїм батьком - ОСОБА_2 протягом одного тижня. У цей період часу вона хворіла. У липні 2018 року малолітня дитина також проживала разом із відповідачем протягом одного тижня, згодом ще упродовж чотирьох днів та перебувала на вихідних у своєї бабусі, яка купила їй плаття та іграшки. Після цього, як зазначила позивачка, малолітня дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не хоче повертатися додому. Вважає, що це викликано тим, що батько та бабуся балують малолітню дитину, а вдома їй необхідно дотримуватись режиму дня та вчасно лягати спати. Вказала, що вона належним чином здійснює виховання своєї малолітньої дитини, її не травмує, із іншим чоловіком разом не проживає і відносин не підтримує. Згідно з доводами ОСОБА_1 малолітня дитина потребує матеріальної допомоги з боку свого батька - відповідача. На теперішній час її витрати на малолітню дочку в місяць складаються із плати за харчування в дитячому садку в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн., витрат на розвиток дитини (книжки, іграшки) в розмірі 500 (п`ятсот) грн., на придбання одягу в розмірі 500 (п`ятсот) грн., на придбання ліків у розмірі 500 (п`ятсот) грн. У подальшому під час судового розгляду справи позивачка просила суд стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітньої дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач у судовому засіданні повністю визнав позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та просив шлюб, укладений між ним і позивачкою та зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 28 грудня 2013 року, - розірвати. При цьому ОСОБА_2 заперечив проти залишення позивачкою після розірвання шлюбу прізвища - ОСОБА_3 та зазначив, що він як батько малолітньої дитини має право у будь-який час брати участь у вихованні малолітньої дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач вказав, що з червня 2017 року до теперішнього часу він із ОСОБА_1 фактично спільно не проживає та не підтримує з нею шлюбних відносин. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_2 визнав частково та зазначив, що він згідний сплачувати в користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 800 (вісімсот) - 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Таку свою позицію відповідач обґрунтовував рівністю прав та обов`язків обох батьків щодо виховання та утримання малолітньої дитини. Окрім цього, ОСОБА_2 пояснив, що після подачі ОСОБА_1 цього позову до суду він перебував на заробітках приблизно протягом двох місяців з 01 жовтня 2017 року до 25 грудня 2017 року. Після цього він не їздив на заробітки за межі України. Зі слів відповідача слідує, що всі св`ята, зокрема, Різдво, день народження дитини, він перебував зі своєю малолітньою дитиною - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Порівну із ОСОБА_1 ніс витрати щодо організації таких свят. У вільний час завжди був із дитиною. Забирав її до себе на проживання, коли позивачка не могла бути з дитиною, бо їздила на сесію. Згідно з поясненнями ОСОБА_2 він не давав коштів позивачці, оскільки купував малолітній дитині одяг, розвиваючі компоненти, продукти харчування, водив її на атракціони та лікував під час її хвороби у період спільного з ним проживання. Із малолітньою дочкою він підтримує доброзичливі відносини, вона завжди йде до нього проживати з хорошим настроєм. Проти матері дитину не намовляв, лише пояснював, що її батьком не є інший чоловік, з яким проживає позивачка. При вирішенні спору в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини відповідач просив суд врахувати його матеріальний стан. Пояснив, що регулярного заробітку він не має, оскільки підробляє по можливості за межами України, та на виконання рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 21 жовтня 2013 року сплачує в користь ОСОБА_7 аліменти на утримання сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом з матір`ю у м.Київ, у розмірі 1/4 (одної четвертої) частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 04 вересня 2013 року. На теперішній час заборгованість по вказаних аліментах погасив.

Представник органу опіки та піклування - ОСОБА_10 , надаючи пояснення в судовому засіданні, пояснила, що рішенням виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області №97 від 17 травня 2018 року було затверджено висновок щодо участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ч.5 ст.19 СК України на підставі відомостей обстеження умов проживання батьків. Зокрема, під час вивчення умов проживання позивачки за адресою: АДРЕСА_2 встановлено, що санітарний стан квартири задовільний, у квартирі створено належні умови для проживання, навчання та виховання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Малолітня дитина сторін має місце для сну, відпочинку, гри, занять за інтересами, її забезпечено у достатній кількості продуктами харчування, предметами гігієни, іграшками та книгами. Під час вивчення умов проживання ОСОБА_4 у комісії зауважень щодо умов її проживання разом із матір`ю - ОСОБА_1 не виникло. Позивачка займається навчанням та вихованням малолітньої дитини, здійснює її матеріальне забезпечення, піклується про життя і здоров`я малолітньої дитини, характеризується лише з позитивної сторони, не веде аморальний спосіб життя, не вживає алкогольні напої. Обставин, які б свідчили про створення ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні батька (відповідача) із малолітньою дочкою, не встановлено. Позивачка не перешкоджає відповідачу брати участь у вихованні малолітньої дитини та в спілкуванні з нею. За результатами вивчення умов проживання сім`ї позивачки було складено акт №79 від 16 травня 2018 року. Згідно з поясненнями представника виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області провести обстеження умов проживання батька малолітньої дитини не представилось можливим через його відсутність у м.Вараш Рівненської області. Проте із телефонної розмови з відповідачем 16 травня 2018 року було встановлено, що він любить свою дочку - ОСОБА_4 і бажає з нею спілкуватись, підтримувати регулярні особисті стосунки, брати участь у її вихованні. Окрім цього, ОСОБА_2 вважає, що необхідності у визначенні способу його участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною немає, так як між ним і позивачкою ОСОБА_1 спору щодо даного питання не існує. За результатами розгляду комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вараської міської ради Рівненської області питання про надання висновку щодо визначення способу участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини - ОСОБА_4 було рекомендовано виконавчому комітету Вараської міської ради Рівненської області затвердити висновок щодо участі батька - ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини - ОСОБА_4 таким чином: ОСОБА_1 і ОСОБА_2 вирішувати питання щодо участі батька у вихованні малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за взаємною згодою у зв`язку з відсутністю між ними спору. На переконання представника органу опіки та піклування, у даному випадку малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідно залишити на виховання її матері, з якою вона спільно проживає. При цьому зауважила, що фактично спір між сторонами щодо їх участі у вихованні малолітньої дитини - відсутній, це питання вони вирішують обопільно за взаємною згодою. Відповідач володіє інформацією про свою дитину, позивачка правильно формує ставлення малолітньої дитини до свого батька.

Представник відповідача - адвокат Бірук О.В. та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_7 на продовження розгляду справи не з`явилися, будучи належним чином викликаними судом у судове засідання.

23 серпня 2018 року від представника ОСОБА_2 - адвоката Бірука О.В. у суд надійшло письмове клопотання про розгляд даної справи без його участі.

З`ясувавши доводи сторін, представника органу опіки та піклування, суд дослідив і оцінив письмові докази, наявні в матеріалах справи, в цілому і кожен доказ окремо на предмет їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності, та прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає частковому задоволенню.

Такий висновок суду грунтується на наступних встановлених фактичних обставинах і нормах сімейного права, що підлягають застосуванню в даному випадку.

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 28 грудня 2013 року, слідує, що ОСОБА_11 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 28 грудня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області, про що 28 грудня 2013 року складено відповідний актовий запис №254.

В період цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народилася дитина: дочка - ОСОБА_4 , яка на момент вирішення спору є малолітньою. Наведена обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 18 лютого 2015 року (відповідний актовий запис №80 від 18 лютого 2015 року).

Зі змісту позову та пояснень сторін, наданих в судовому засіданні, судом встановлено, що спільне життя між подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не склалось через відсутність взаєморозуміння, між ними виникали сварки, у зв`язку з чим сторони тривалий період часу фактично проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства та бюджету не ведуть. На теперішній час примирення подружжя не наступило.

Наведені обставини свідчать, що сім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично не існує, подальше шлюбне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, так як це суперечить інтересам обох сторін.

Отже, зазначені фактичні обставини доводять обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягання аліментів на утримання малолітньої дитини аргументовані неналежним виконанням відповідачем покладених на нього чинним законодавством обов`язку утримувати та піклуватися про свою малолітню дитину, ненаданням коштів на її утримання, задовільним станом здоров`я відповідача та тим, що інших осіб, окрім їхньої спільної малолітньої дитини на його утриманні немає.

При вирішенні спору сторін у цій частині суд врахував такі обставини.

Згідно з довідкою відділу реєстрації виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області №2608/04 від 28 вересня 2017 року місце проживання малолітньої дитини сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано за місце проживання її батька - відповідача ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_3 . Проте фактично ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , переважно проживає разом із своєю матір`ю - позивачкою ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_4 , що встановлено із пояснень сторін, наданих безпосередньо суду в судовому засіданні, та висновку щодо участі батька ОСОБА_2 , у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_4 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області №97 від 17 травня 2018 року.

Довідка управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області №1472 від 28 вересня 2017 року свідчить, що позивачка отримувала щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-єї дитини в розмірі 860 (вісімсот шістдесят) грн. та всього за період часу з квітня 2017 року до вересня 2017 року - в розмірі 5160 (п`ять тисяч сто шістдесят) грн.

З довідки ТзОВ «Імбекс Плюс» №П від 29 вересня 2017 року встановлено, що ОСОБА_1 працює в ТзОВ «Імбекс Плюс» на посаді касира торговельного залу з 26 вересня 2014 року та на даний момент згідно наказу №22 від 01 квітня 2015 року знаходиться по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 06 квітня 2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дохід за період з 01 березня 2017 року по 31 серпня 2017 року склав 00 (нуль) грн.

Як слідує з довідки про доходи №24, виданої ТзОВ «Імбекс Плюс» 16 квітня 2018 року, за період з 01 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року позивачка отримала дохід в розмірі 5968 (п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) грн.

Згідно з довідкою ТзОВ «Імбекс Плюс» №П/49 від 16 серпня 2018 року ОСОБА_1 працює в ТзОВ «Імбекс Плюс» з 26 вересня 2014 року та на даний момент займає посаду продавець продовольчих товарів. Сукупний дохід позивачки за період з 01 квітня 2018 року по 31 липня 2018 року склав 15786 (п`ятнадцять тисяч сімсот вісімдесят шість) грн. 31 коп., з яких утримано 3078 (три тисячі сімдесят вісім) грн. 32 коп.

Договір про навчання (підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації) на умовах повного відшкодування витрат №2 (Б) 2013-2018 від 23 серпня 2013 року свідчить, що ОСОБА_11 є замовником освітньої послуги - навчання в Східноєвропейському національному університеті імені Лесі Українки, а саме: за освітньо-кваліфікаційним рівнем - бакалавр, напрямом підготовки (спеціальністю) - біологія, формою навчання - заочна, строком надання освітньої послуги - 5 років. Датою відрахування замовника у зв`язку із закінченням навчання є 30 червня 2018 року. Загальна вартість освітньої послуги на момент укладення договору становить 24750 (двадцять чотири тисячі сімсот п`ятдесят) грн. Оплата здійснюється посеместрово - не пізніше 25 серпня і 01 лютого відповідного року - в розмірі 2475 (дві тисячі чотириста сімдесят п`ять) грн.

У судовому засіданні відповідачем визнано, що він не надавав позивачці коштів на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Матеріальне забезпечення малолітньої дочки здійснює у період її спільного з ним проживання.

Судом встановлено, що на утриманні ОСОБА_2 , окрім малолітньої дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває малолітній син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Наведена обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим повторно 03 травня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №3853 від 30 грудня 2010 року.

Заочним рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 21 жовтня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_7 аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 (одної четвертої) частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, кожного місяця, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 04 вересня 2013 року і до повноліття дитини.

Із пояснень сторін, наданих безпосередньо суду в судовому засіданні, встановлено, що відповідач за віком і станом здоров`я працездатний, постійного місця роботи та регулярного заробітку не має, займається підробітками, виконує різні види робіт за замовленням та отримує нерегулярний, мінливий дохід. ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у судовому засіданні визнали факт об`єктивної можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) грн.

Таким чином, вказані обставини, які визнані сторонами, з врахуванням відсутності у суду обґрунтованого сумніву щодо їх достовірності та добровільності їх визнання, відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

При розгляді даної цивільної справи суд також врахував рішення виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області №97 від 17 травня 2018 року, яким затверджено висновок щодо участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю - ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_2 . Так згідно з вказаним висновком орган опіки та піклування вважає за доцільне ОСОБА_1 і ОСОБА_2 вирішувати питання щодо участі батька у вихованні дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за взаємною згодою, у зв`язку із відсутністю спору між ними.

Вказаний висновок виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області є обґрунтованим. Так, із пояснень сторін, наданих ними у судовому засіданні, встановлено, що їх малолітня дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , переважно проживає разом із матір`ю - позивачкою ОСОБА_1 , яка здійснює її виховання. Проте періодично за згодою обох сторін їх малолітня дочка проживає разом із батьком - відповідачем ОСОБА_2 , який безперешкодно виховує її та спілкується з нею.

Вирішуючи питання розірвання шлюбу сторін, стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів на утримання малолітньої дитини та залишення малолітньої дитини на виховання матері суд застосував наступні норми права.

Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.56 СМК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Частиною 3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно з ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 113 СК України гарантовано, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Частиною 1 ст.151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Згідно з ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Частинами 1, 2, 3 ст.157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Слідуючи вимогам ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 ст.191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Отже, з наведених підстав, суд вирішив розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_11 і ОСОБА_2 , оскільки вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, так як суперечить інтересам обох сторін, які не бажають збереження цього шлюбу.

Після розірвання вказаного шлюбу позивачці за її вибором слід залишити право надалі іменуватися зміненим прізвищем - ОСОБА_3 . В цій частині заперечення відповідача проти позову - безпідставні, так яквідповідно до ст.113 СК України ОСОБА_1 має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище - ОСОБА_13 . Реалізація вказаного права позивачкою від згоди її колишнього чоловіка - ОСОБА_2 не залежить.

Малолітню дитину сторін - дочку: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з врахуванням її віку, взаємовідносин із батьками та періодичної відсутності її батька за місцем проживання, що зумовлено характером виконуваних ним робіт, необхідно залишити на вихованні її матері - ОСОБА_1 з правом безперешкодного спілкування із малолітньою дитиною та прийняття участі в її вихованні батька, який проживає окремо, - ОСОБА_2 .

Окрім цього, з врахуванням встановлених та визнаних сторонами обставин щодо їх матеріального становища, матеріального становища їх малолітньої дитини та перебування на утриманні відповідача малолітнього сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд вбачає наявність законних підстав для стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини: дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення малолітньою дитиною повноліття.

Враховуючи наведені обставини, на підставі ч.1 ст.24, ч.ч.3, 4 ст.56, ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110, ст.ст.112, 113, ч.1 ст.151, ст.ст.153, 157, 180, ч.3 ст.181, ст.ст.182, 184, ч.1 ст.191 СК України, керуючись ст.5, 12, 13, ст.81, 141, 259, 265, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , яка проживає у квартирі АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 , до ОСОБА_2 , який проживає в квартирі АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий, про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та залишення малолітньої дитини на вихованні матері - задоволити частково.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_11 та зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 28 грудня 2013 року, актовий запис №254 від 28 грудня 2013 року.

Після розірвання вказаного шлюбу ОСОБА_1 за її вибором залишити право надалі іменуватися зміненим прізвищем - ОСОБА_3 .

Малолітню дитину сторін - дочку: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити на вихованні її матері - ОСОБА_1 з правом безперешкодного спілкування із малолітньою дитиною та прийняття участі в її вихованні батька, який проживає окремо, - ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини - дочки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій формі в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову - з 08 вересня 2017 року до досягнення малолітньою дитиною повноліття.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини і залишення малолітньої дитини на вихованні матері - відмовити за їх безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 497 (чотириста дев`яносто сім) гривень 20 копійки.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відкласти складення повного судового рішення на 28 серпня 2018 року.

Головуючий суддя О.І.Горегляд