Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2018 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Кошля А.О.

при секретарі Бондар О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Личківська сільська рада Магдалинівського району Дніпропетровської області про усунення перешкод користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Личківська сільська рада Магдалинівського району Дніпропетровської області про усунення перешкод користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1

Позивач зазначає, що відповідач зареєстрований, але не проживає у вказаному будинку. На вимоги позивача про добровільне зняття з реєстрації не реагує, у зв'язку із чим порушує її право власності на домоволодіння.

Тому позивач вимушена звертатися до суду та просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, шляхом зняття відповідача з реєстрації із житлового будинку.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та прохала їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи сповіщений належним чином. Надав до суду письмову заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Представник третьої особи - Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області - до суду не з`явився, надавши письмову заяву, в якій прохав розглядати справу без їх участі.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, будинок АДРЕСА_1, є приватною власністю ОСОБА_1, згідно рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2013 р.(а. с. 10 - 11). Витяг з Державного реєстру речових прав не нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 140107241, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 223, номер запису про право власності 28218358. (а. с. 6)

Згідно довідки Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області вих. № 1364 від 08 жовтня 2018 р., ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований в АДРЕСА_1, фактично за вказаною адресою не проживає з 2017 року та по даний час. (а. с. 12)

Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Також враховується диспозиція ст. ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів.

У судовому засіданні беззаперечно встановлено факт не проживання відповідача ОСОБА_2 у будинку, власником якого є позивач.

Тому, з урахуванням викладеного, проаналізувавши викладені норми Закону, дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

Керуючись ст. ст. 4, 5-8, 10, 12, 77, 78, 81-83, 134, 210, 247, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 386, 391 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Усунути перешкоди у здійсненні права позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, користування та розпорядження своїм майном, будинком АДРЕСА_1, власником якого вона є, шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 із будинку АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02 січня 2019 року.

Суддя А.О. Кошля