Справа № 359/1363/18
Провадження № 2/359/1345/2018
«07» листопада 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,
при секретарі - Степаненко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
У судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Проте, надали суду заяву( а.с. 34), в якій просили розглядати справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та не заперечують щодо заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутністю та відзиву на позовну заяву не направлено.
Відповідно до вимог ст. ст. 223,280,281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечував.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.
Відповідно до вимог ч.6ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У судовому засіданні встановлено, 11.04.2012 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1. було укладено договір про надання банківських послуг на отримання кредиту та платіжної кредитної картки «Універсальна», що підтверджується укладеною сторонами Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 11.04.2012 року (а.с.8).
Так, за змістом ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 2 вказаної статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до вимог ч.1-3 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
За змістом ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.
Відповідно до ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
При цьому, суд також враховує, що відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Як встановлено зі змісту Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 11.04.2012 та витягу з ОСОБА_2 обслуговування кредитних карт « Універсальна», сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору та шляхом підписання зазначених письмових документів, а також скріплення їх печаткою юридичної особи - позивача (а.с.8,9).
Відповідно до змісту вказаної Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 11.04.2012 відповідач ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг.
Зі змісту витягу з ОСОБА_2 обслуговування кредитних карт « Універсальна», що діяли на момент укладення договору, базова процентна ставка в місяць( яка нараховується на залишок заборгованості) становить 2,5%, обовязковий розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості( але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості)( а.с.9).
Відповідно до п. 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, розміщених на сайті https: privatbank. ua/ terms/, підписання договору являється згодою клієнта відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с.10-24).
Згідно п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.
У відповідності до п. 2.1.1.5.6. Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та ОСОБА_3), оплати винагороди банку.
Відповідно до п. 1.1.2.1.9 Умов та правил, власник зобов'язаний стежити за витратою коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення ОСОБА_3.
Згідно п. 2.1.1.7.6. Умов та правил, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.
Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Умов та Правил надання банківських послуг, боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в ОСОБА_2 в тому числі з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань.
Згідно п. 1.1.3.2.3. Умов та правил, банк має право змінювати ОСОБА_2, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту(кредитного ліміту), зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п.1.1.3.1.9. Договору.
У відповідності до п. 1.1.7.11 Умов та правил, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк.
Також п. 2.1.1.12.6 вказаних Умов та правил передбачено, що на боргові зобовязання за Кредитом і ОСОБА_3 нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами ОСОБА_2, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п.2.1.1.12.13.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 4-7) встановлено, що станом на 28.01.2018року, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, за відповідачем рахується заборгованість у сумі 13 275,32 грн., яка складається з: 2917,95 грн.- тіло кредиту, 4118,45 грн. -нараховані відсотки, 5130,57 грн. -нарахована пеня, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн.(фіксована частина) та 608,35 грн.( процентна складова).
Дослідженням вищевказаного розрахунку також вбачається, що до заборгованості по кредиту, на яку нараховувались відсотки за користування кредитними коштами, позивачем безпідставно були включені суми заборгованості по нарахованим відсоткам, штрафам і пені за попередні періоди.
Оскільки розмір заборгованості за використаними кредитними коштами в сумі 2917,95 грн. підтверджено розрахунком, засвідченим уповноваженою особою банку та відповідачем не оспорюється, у суду відсутні підстави сумніватися в дійсності наведеної в розрахунку інформації в частині заборгованості за використаними відповідачем кредитними коштами в сумі 2917,95 грн.
Водночас, суд вважає, що проведений позивачем розрахунок процентів за користування кредитом, а також процентна ставка, за якою позивач нараховував проценти за користування кредитом, не відповідають умовам укладеного сторонами договору, були ним змінені в односторонньому порядку.
Крім того, дослідженням долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості встановлено, що позивачем нараховувались проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки: з 11.04.2012 по 31.12.2012 включно- 36% річних, з 01.01.2013 по 31.08.2014 включно -30,00 % річних, з 01.09.2014 по 31.03.2015 включно- 34,80 % річних, з 01.04.2015 по 15.09.2015 включно 43,20 % річних, з 23.02.2016 по 28.01.2018 включно- процентна ставка становила 3,60 % на місяць (а.с.4-7).
Таке нарахування, вочевидь, не відповідає базовій процентній ставці -2,5 % в місяць, що діяла на момент укладення договору.
Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам та встановленим на підставі цих доказів обставинам справи, суд приходить до висновку, що у позивача не було підстав для зміни процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку, оскільки це суперечить вимогами ст.1056-1 ЦК України.
Так, за змістом ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Відповідно до вимог ч.3 вказаної статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Згідно з вимогами ч.4 вказаної статті, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.
Частиною 5 та 6 ст.1056-1 ЦК України передбаченого, що індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам:
1) поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс;
2) індекс повинен ґрунтуватися на об'єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів;
3) значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг.
У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки.
Суд також звертає увагу, що ч.2 ст.634 ЦК України передбачає, що договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.
Отже, підстави для зміни договору в частині розміру відсотків, а тим більше, в сторону збільшення відсотків, шляхом односторонньої зміни умов договору, вищевказана норма закону не допускає.
Твердження позивача, що саме на відповідача як на позичальнику лежить обов'язок отримувати інформації про зміну відсоткової ставки, суперечать ст.1056-1 ЦПК України.
Крім того, встановлено, що укладеним між сторонами договором, у тому числі вищезазначеними Умовами та Правилами надання банківських послуг, розміщених на сайті https: privatbank. ua/ terms/,, не передбачено порядок розрахунку змінюваної процентної ставки, який би дозволяв точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору, не передбачено формули визначення змінюваної процентної ставки, а також максимального розміру збільшення процентної ставки
За таких обставин, суд прийшов до висновку, що визначена при укладенні договору процентна ставка - 2,5% на місяць є фіксованою та не може змінюватися протягом дії кредитного договору в односторонньому порядку банком шляхом внесення змін до ОСОБА_2, оскільки без дотримання вищенаведених вимог ст.1056-1 ЦК України, така умова договору є нікчемною.
Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Встановлено, що відповідачем у період з 23.02.2016 по 28.01.2018 р.р. було внесено кошти на погашення заборгованості в розмірі 11 330,00 гривень( а.с. 7).
При цьому, з наданого позивачем розрахунку (а.с.7), суду не надалося можливості перевірити правильність зарахування коштів, внесених відповідачем, у рахунок погашення заборгованості, що могло вплинути на розмір нарахованих відсотків.
Для надання роз'яснення щодо порядку, підстав та розміру нарахованих процентів, а також розміру пені, представник позивача в призначене судове засідання не з'явився.
У зв'язку з цим, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 2917,95 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню на вказану суму, а вимоги щодо стягнення заборгованості за процентами в розмірі 4118,45 гривень та пені в розмірі 5130,57 гривень - задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не конкретизовано, не обґрунтовано, а також не доведено розмір такої заборгованості.
Так, враховуючи відсутність необхідних відомостей, які б давали суду можливість перевірити правильність нарахування процентів та пені та відповідність зарахування сплачених відповідачем коштів в рахунок погашення заборгованості умовам укладеного договору та вимогам чинного цивільного законодавства (а саме: поточна, прострочена заборгованість за використаними кредитним коштами; кількість днів користування кредитними коштами, в тому числі, кількість днів пільгового періоду за використаними коштами, протягом якого відсотки не нараховуються; детальний розрахунок пені, в тому числі, які суми були зараховані в рахунок погашення заборгованості за пенею, процентами та кредитом), суд приходить до висновку, що в цій частині вимоги позивача належним чином не обґрунтовані та не доведені, у зв'язку з чим задоволенню не підлягають
Крім того, як вбачається зі змісту позовної заяви та розрахунку заборгованості, за порушення грошових зобов'язань за один і той самий період позивачем нараховано як пеню так і штрафи (а.с. 1-7), внаслідок чого відповідача двічі притягнуто до одного і того ж виду відповідальності.
Так, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Відповідна правова позиція Верховного суду України, викладена в постанові №6-2003цс15 від 21жовтня 2015 року.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме відповідач має сплатити позивачу заборгованість за кредитним договором на загальну суму 3563 гривні 85 копійок, яка складається з: 2917 гривень 95 копійок заборгованість за кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500 гривень фіксована частина та 145 гривень 90 копійок - процентна складова, враховуючи наступний розрахунок: 2917,95грн.х 5%= 145,90 грн.
Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 1762,00 гривень (а.с.31), підлягають стягненню на його користь з відповідача .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,12,13,81,82,89,141,223, 258,259,263-265,266,273, 280-284 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» судові витрати в розмірі 1762 гривні (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3.
Повний текст рішення виготовлено 16 листопада 2018 року.
Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: ОСОБА_4