Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.12.2018 Справа №607/23841/18

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О.Я.,

з участю секретаря судового засідання Лобач І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів за отримане речове майно, строки носіння якого не закінчилися, несплачених після виключення із списків особового складу частини в сумі 4778,73 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 16 червня 2016 року №129 відповідача, як військовослужбовця військової служби за контрактом солдата, який 15 червня 2016 року прибув з військової частини польова пошта НОМЕР_3 с. Старичі для подальшого проходження військової служби, призначеного наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 09 червня 2016 року №125-РС на посаду навідника військової частини польова пошта НОМЕР_2 , з 15 червня 2016 року було зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 та на всі види забезпечення.

Відповідно до картки №2918 обліку матеріальних засобів особистого користування від 16 червня 2016 року, Міністерством оборони України в особі військової частини польова пошта НОМЕР_2 ОСОБА_1 видано речове майно, згідно визначених норм.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01 серпня 2017 №33 відповідача, як військовослужбовця військової служби за контрактом солдата, який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , звільнено з військової служби відповідно до підпункту «е» (у зв`язку із службовою невідповідністю) п. 1 ч. 8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Відтак, 01 серпня 2017 року ОСОБА_1 виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та знято з усіх видів забезпечення. Також, з 01 серпня 2017 року відповідач вважається таким, що справи і посаду у військовій частині НОМЕР_1 здав та вибув до Волочиського РВК Хмельницької області для постановки на військовий облік.

На момент виключення із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняття з усіх видів забезпечення, згідно Довідки - розрахунку №28 від 01 серпня 2017 року, за ОСОБА_1 рахувалось речове майно, строки носіння якого не вийшли, а саме: черевики типу Б - 1 пара, штани утеплені н/з - 1 к-т, куртка утеплена н/з - 1 к-т, куртка ВВЗ - 1 к-т, ККУ - 1 пара, костюм польовий бавовняний - 1 к-т, шапка феска - 1 к-т., панама польова - 1 шт., шапка зимова - 1 шт. на загальну суму 4808,86 грн.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01 серпня 2017 року №33 визначено, утримати з грошового забезпечення ОСОБА_1 кошти за недонос військового майна у розмірі 4808,86 грн., згідно довідки-розрахунку №28.

Відповідно до витягу з книги обліку грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 з відповідача стягнуто 30,13 грн. і на даний час, сума його заборгованості перед державою в особі військової частини за недонос речового майна, строки носіння якого не вийшли складає 4778,73 грн., яка станом на день звернення із позовом до суду ОСОБА_1 не погашена.

Виходячи з наведених вище доводів, позивач просить суд стягнути із відповідача кошти за отримане речове майно, строки носіння якого не закінчилися, несплачених після виключення із списків особового складу частини в сумі 4778,73 грн. та сплачений судовий збір.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 листопада 2018 року відкрито провадження у справі за позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, задоволено клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Проти винесення судом заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи повторно належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, для участі у розгляді справи не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не направив, а тому за згодою представника позивача суд ухвалює заочне рішення.

За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 16 червня 2016 року №129 ОСОБА_1 , як військовослужбовця військової служби за контрактом солдата, який 15 червня 2016 року прибув з військової частини польова пошта НОМЕР_3 с. Старичі для подальшого проходження військової служби, призначеного наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 09 червня 2016 року №125-РС на посаду навідника військової частини польова пошта НОМЕР_2 , з 15 червня 2016 року було зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 та на всі види забезпечення. Відповідно відповідач вважався таким, що з 16 червня 2016 року призначений на посаду - номер обслуги другого гаубичного артилерійського взводу десятої гаубичної артилерійської батареї четвертого гаубичного артилерійського дивізіону, справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою, ВОС - 133533А, шпк «солдат».

Відповідно до картки №2918 обліку матеріальних засобів особистого користування від 16 червня 2016 року, Міністерством оборони України в особі військової частини польова пошта НОМЕР_2 ОСОБА_1 видано речове майно, згідно визначених норм.

Як слідує із довідки військової частини НОМЕР_1 №612/3 від 29 травня 2018 року, відповідно до спільної директиви МО України та ГШ ЗС України від 26 квітня 2017 року №Д-322/15дск, директиви командувача військ ОК «Захід» від 27 квітня 2017 року №Д-6дск та розпорядження начальника штабу-першого заступника командира військової частини НОМЕР_4 від 31 травня 2017 року №501/4/1/755, військова частина польова пошта НОМЕР_2 з 01 липня 2017 року перейшла на умовне найменування «військова частина НОМЕР_1 ».

Копією наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01 серпня 2017 №33 підтверджено, що відповідача, як військовослужбовця військової служби за контрактом солдата, який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 звільнено з військової служби відповідно до підпункту «е» (у зв`язку із службовою невідповідністю) п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Відповідно, 01 серпня 2017 року ОСОБА_1 виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та знято з усіх видів забезпечення. Також, з 01 серпня 2017 року відповідач вважається таким, що справи і посаду у військовій частині НОМЕР_1 здав та вибув до Волочиського РВК Хмельницької області для постановки на військовий облік.

Вказані обставини засвідчені копією обхідного листа на убиваючого з військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 .

Як слідує із довідки-розрахунку №28 вартості утримання військового майна за недонос солдата ОСОБА_1 на момент виключення із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняття з усіх видів забезпечення за відповідачем рахувалось речове майно, строки носіння якого не вийшли, а саме: черевики типу Б - 1 пара, штани утеплені н/з - 1 к-т, куртка утеплена н/з - 1 к-т, куртка ВВЗ - 1 к-т, ККУ - 1 пара, костюм польовий бавовняний - 1 к-т, шапка феска - 1 к-т., панама польова - 1 шт., шапка зимова - 1 шт. на загальну суму 4808,86 грн.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01 серпня 2017 року №33 визначено, утримати з грошового забезпечення ОСОБА_1 кошти за недонос військового майна у розмірі 4808,86 грн. згідно довідки-розрахунку №28.

Листом від 25 травня 2018 №2146 військовою частиною НОМЕР_1 повідомлено відповідача про необхідність сплатити кошти за недонос речового майна, строки носіння якого не вийшли в сумі 4778,73 грн., однак сума заборгованості на адресу військової частини не надходила.

Відтак, проаналізувавши надані докази вважаю, що до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

Відповідно до п. 4 Розділу III Інструкції «Про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період», затвердженої наказом Міністра оборони України № 232 від 29 квітня 2016 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 травня 2016 року за № 768/28898, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.

Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 243 від 23 червня 1995 року, визначено підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ним службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами. За шкоду, заподіяну державі не під час виконання службових обов`язків, зазначені особи несуть матеріальну відповідальність у порядку, передбаченому цивільним законодавством України.

Згідно з п. 2 цього Положення відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршення або зниження його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкової виплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Зважаючи на ті обставини, що відповідач звільнений з військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із службовою невідповідністю, позивач має право на утримання з нього вартості предметів майна особистого користування, строки носіння якого не вийшли.

Таким чином, відповідач, як колишній військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , згідно вимог вищевказаних нормативно-правових актів повинен відшкодувати військовій частині НОМЕР_1 кошти за отримане ним речове майно, строки носіння якого не закінчилися, несплачених після виключення зі списків особового складу частини, у розмірах, вказаних у позовній заяві, а тому позов підлягає до задоволення.

Понесені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , місце проживання: с. Збручівка Волочиського району Хмельницької області) на користь військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 26614633) кошти за отримане речове майно, строки носіння якого не закінчилися, несплачені після виключення із списків особового складу частини в сумі 4778 (чотири тисячі сімсот сімдесят вісім) грн. 73 коп.

Відповідачу направити копії заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів здати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.
Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддяО. Я. Герчаківська