Справа № 135/1493/18
Провадження № 2/135/419/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2018 року м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Патраманського І.О.,

при секретарі

судового засідання Ступак Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, у місті Ладижин Вінницької області, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно у порядку спадкування за заповітом, а також за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно у порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з цим позовом до ОСОБА_3, на обґрунтування якого повідомила, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_4, після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй після смерті майно у виді житлового будинку із господарськими спорудами та земельними ділянками біля будинку за адресою: АДРЕСА_1, а також земельного паю, кадастровий номер НОМЕР_3, розміром 4,54 га, що знаходиться на території Ладижинської міської ради. ОСОБА_4 за життя залишила заповіт від 25.05.1994року, згідно якого заповідала все своє майно на випадок смерті їй - ОСОБА_3 та сину ОСОБА_5, який ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер. Вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4, шляхом подачі в ОСОБА_6 держану нотаріальну контору відповідної заяви.

Проте, оформити право на спадщину за заповітом не змогла, оскільки правоустановчі документи на нерухоме майно загублено.

У зв'язку з чим просила визнати за нею право власності на: житловий АДРЕСА_1 та господарські споруди, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та згідно відомостей технічного паспорта позначаються: житловий будинок, позначений літерою «А», загальною площею 34,7 кв.м. та житловою площею 17,9 кв.м., сарай - «а», тамбур - «г», сарай - «Б», погріб - «В», літню кухню - «Г»; літній душ - «Д»; вбиральню - «Е»; криницю - «№4»; огорожу - № 1-3; замощення - «1»; на земельну ділянку, кадастровий номер № НОМЕР_4 , розміром 0,0941 га, цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства; на земельну ділянку, кадастровий номер № НОМЕР_5, розміром 0,25 га, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

29.11.2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2, на обґрунтування якого повідомила, що згідно заповіту від 19.12.2007 року ОСОБА_4 заповідала земельний пай розміром 4.54 га, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва їй - ОСОБА_3, як своїй дочці. Вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4, шляхом подачі в ОСОБА_6 держану нотаріальну контору відповідної заяви.

Проте, оформити право на спадщину за заповітом не змогла, оскільки правоустановчі документи на нерухоме майно загублено.

У зв'язку з чим просила визнати за нею право власності на земельну ділянку кадастровий номер № НОМЕР_3, розміром 4,54 га, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Ладижинської міської ради в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року .

Учасники даної справи в судове засідання не з'явилися, однак подали до суду заяви, у яких просили розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги, відповідно, підтримують та визнають.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту прийняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший, ніж три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ч.1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п.п.4.15. п.4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595: видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно п.4.18. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно абз. 2,3 п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У п. 3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено що, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_4, після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй після смерті майно у виді житлового будинку із господарськими спорудами та земельними ділянками біля будинку за адресою: АДРЕСА_1, а також земельного паю, кадастровий номер НОМЕР_3, розміром 4,54 га, що знаходиться на території Ладижинської міської ради. ОСОБА_4 за життя залишила заповіт від 25.05.1994року, згідно якого заповідала все своє майно на випадок смерті онуці ОСОБА_7 та сину ОСОБА_5, який ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер. Згідно заповіту від 19.12.2007 року ОСОБА_4 заповідала земельний пай, розміром 4.54 га, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_3, як своїй дочці. ОСОБА_7 та ОСОБА_3 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4, шляхом подачі в ОСОБА_6 держану нотаріальну контору відповідної заяви. Проте, оформити право на спадщину за заповітом не змогли, оскільки правоустановчі документи на нерухоме майно загублено.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України, передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, а також те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають право на визнання права власності після померлої ОСОБА_4, суд вважає за необхідне задовольнити первісний позов та зустрічний позов у повному обсязі.

На підставі ст. ст. 4, 7, 18, 82, 141, 223, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 352, 354, 355ЦПК України, керуючись ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1216 - 1218, 1265, 1267, 1268 - 1270, 1297, 1298 ЦК України, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, Постановою Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», суд -

В И Р І Ш И В:

Первісний позов ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_3 -задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) право власності на житловий будинок, позначений літерою «А», загальною площею 34,7 кв.м. та житловою площею 17,9 кв.м., сарай - «а», тамбур - «г», сарай - «Б», погріб - «В», літню кухню - «Г»; літній душ - «Д»; вбиральню - «Е»; криницю - «№4»; огорожу - № 1-3; замощення - «1», у порядку спадкування за заповітом після смерті її баби - ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) право власності на земельну ділянку, кадастровий номер № НОМЕР_4, розміром 0,0941 га, цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, у порядку спадкування за заповітом після смерті її баби - ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) право власності на земельну ділянку, кадастровий номер № НОМЕР_5, розміром 0,25 га, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Визнати за ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) право власності на земельну ділянку кадастровий номер № НОМЕР_3, розміром 4,54 га, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Ладижинської міської ради в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції закону №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року) апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено «27» грудня 2018 року.

Суддя: