Провадження № 2/369/3654/18
РІШЕННЯ

Іменем України

06.12.2018 року

Києво-Святошинськийрайонний суд Київськоїобласті в складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С

при секретарі Головатюк В.В

за участю

позивача ОСОБА_1Ю

представника відповідача ОСОБА_2М

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Київобленерго», провизнання протиправними дії, зобовязання вчинення певних дій, та відшкодування завданих збитків та моральної (немайнової) шкоди

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року Позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що являється інвалідом війни 2-ї групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, та є власником домоволодіння за адресою: Київська область., Києво-Святошинський р-н, с. Неграші, вул. Ватутіна, 36 де й проживає, та по відношенню до Відповідача є споживачем послуг з електропостачання і має укладений з ПрАТ «Київобленерго» договір про користування електричною енергією умови якого порушуються Відповідачем, та електрична енергія яка надається Позивачу не відповідає державним стандартам, що нанесло Позивачу матеріальні збитки на загальну суму 6 056 грн, та разом з неправомірними нарахуваннями по оплаті за електричну енергію спричинило моральну шкоду, яка оцінена Позивачем у 100 000, 00 грн. Разом з тим Позивач вважав, що Відповідач у незаконній спосіб проводить нарахування за спожиту ним електричну енергію, та неправомірно нарахував борг за спожиту електричну енергію у сумі 304 грн., яку Позивач просив скасувати.

Просив суд визнати протиправним бездіяльність ПрАТ Київобленерго та порушення ними умов ліцензії постачання електричної енергії та договору про користування електричною енергією; зобовязати ПрАТ Київобленерго зробити перерахунок нарахування пільг. Які надані інваліду війни 3 групи, за період з листопада 2016 року по квітень 2017 року; зобовязати ПрАТ Київобленерго внести зміни в базу обліку пільговиків як інваліда війни 2 групи відповідно до закону України «Про електроенергетику» та п.3,4 постанови КМУ «Про затвердження правил користування електричною енергією для населення»; зобовязати ПрАТ Київобленерго скасувати борг згідно рахунку № за квітень 2018 року від 25 квітня 2018 року у сумі 304 грн.; стягнути з ПрАТ Київобленерго на його користь матеріальну шкоду 156 грн, які незаконно не нараховані йому з 01 січня 2018 року за пільгове користування електричної енергії по новим тарифам; стягнути з ПрАТ Київобленерго нанесені збитки бездіяльністю 5900 грн., моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

У судових засіданнях Позивач позовні вимоги підтримав. Просив задоволити позов, додатково подав заперечення на відзив(а.с. 70-77).

У судовому засіданні представник Відповідача проти позову заперечував, подавши суду відзивна позовну заяву (а.с. 63-65).

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оглянувши представлені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїхвимог та заперечень.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_3Ю являється інвалідом війни 2-ї групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, та перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту Києво-Святошинської РДА з 2008 року, що підтверджено відповідною довідкою та посвідченням (а.с.11, 25), а від так має встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» пільги в тому числі на оплату комунальних послуг.

Позивач проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, та споживає електричну енергію відповідно до договору про користування електричною енергією, особовий рахунок № 200508542.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» гарантована 75-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

Згідно Постанови КМУ №409 від 06.08.2014 року «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» встановлені такі соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії:

Для громадян, які використовують природний газ або електричну енергію для індивідуального опалення, опалювальний період для надання пільг та субсидій установлюється з 16 жовтня до 15 квітня включно.

За наявності окремого обліку споживання електроенергії за періодами часу соціальний норматив використання електричної енергії розподіляється таким чином:

за двозонними тарифами, диференційованими за періодами часу: 67 відсотків обєму спожитої електроенергії за тарифом в години нічного мінімального навантаження енергосистеми (з 23-ї години до 7-ї години) та 33 відсотки обєму спожитої електроенергії за тарифом в інші години доби;

за тризонними тарифами, диференційованими за періодами часу: 21 відсоток обєму спожитої електроенергії за тарифом в години максимального навантаження енергосистеми (з 8-ї години до 11-ї години і з 20-ї години до 22-ї години), 33 відсотки обєму спожитої електроенергії за тарифом у напівпіковий період (з 7-ї години до 8-ї години, з 11-ї години до 20-ї години, з 22-ї години до 23-ї години) і 46 відсотків обєму спожитої електроенергії за тарифом в години нічного мінімального навантаження енергосистеми (з 23-ї години до 7-ї години).

Таким чином законодавчо чітко встановлені та передбачені рівні та обсяги пільгового споживання комунальних послуг для таких категорій осіб.

У домогосподарстві Позивача установлений електролічильник диференційований за періодами часу(а.с. 23, 24), а отже розрахунок за спожиту електричну енергію повинен провадитися до вищевказаної норми.

Позивач отримавши довідку Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської РДА за № 489 від 05.04.2018 року про визначення пільги як інвалід війни, 2-ї групи(а.с. 25) подав Відповідачу заяву в якій повідомляв про призначення йому статусу інваліда війни 2-ї групи, та просив провадити відповідні розрахунки за електричну енергію відповідно до цього статусу та вимог Закону, та повідомив Відповідачу про те, що його позбавлено пільги за серпень 2017 та березень 2018 року, просив уповноважених осіб Відповідача провести відповідні перерахунки(а.с.14-15) для чого надав Відповідачу копію посвідчення інваліда 2-ї групи.

Відповідач листами 07/314/458 від 11.04.2018 (а.с. 16-17), та 07/314/559 від 27.04.2018 (а.с. 19-20) повідомляв Позивача, що провів ретельну перевірку та вказав, що розрахунок за електроенергію провадиться відповідно до постанови НКРЕКП №220 від 26.02.2015 та постанови КМУ №409 вірно.

В наданих відповідях та відзиві на позов Відповідач вказує, що не призначає пільги та субсидії, а зараховує перераховані Управлінням соціального захисту населення (далі УСЗН) районної державної адміністрації суми пільг та субсидій на особовий рахунок споживача, враховує їх в нарахуваннях плати за використану електроенергію та відображає цю інформацію в рахунках на оплату використаної електроенергії.

У запереченні на позов, Відповідач посилаючись на Постанову КМУ №319 від 27.04.2016 р «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», що у разі призначення субсидії пільги з оплати житлово-комунальних послуг та придбання твердого палива і скрапленого газу особам, які зареєстровані (фактично проживають) у житловому приміщенні (будинку), у період її отримання не нараховуються. Інформація про зазначених осіб подається підприємствам-виробникам /виконавцям житлово-комунальних послуг та вноситься до Єдиного державного реєстру автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги.

Судом встановлено, що Позивач не отримував субсидію на житлово-комунальні послуги, що підтверджено листами Управління соціального захисту (а.с. 37, 83), в той же час в Особовій картці споживача (а.с. 21) зазначено, що Позивачу у лютому та березні 2017 року нараховувалася субсидія у розмірі 404 грн 17 коп. Разом з тим, згідно даних особової картки споживача в період жовтня, грудня 2016 року, січня-березня 2017 року, та квітня 2018 року встановлена пільга не зарахована, підстави щодо не зарахування пільги у вищезазначені періоди Відповідачем суду не повідомлені.

Взаємовідносин, що виникли між побутовими споживачами електричної енергії регулюються договором про користування електричною енергією та Правилами користування електричною енергією для населення (що затверджені Постановою КМУ №1357 від 26.07.1999 року далі ПКЕЕН, що були чинні на момент виникнення спірних правовідносин ) .

Відповідно до 19. Розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показів засобів обліку.

У разі отримання житлової субсидії на оплату електричної енергії розмір плати побутового споживача за використану електричну енергію визначається відповідно до порядку призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива.

В силу п.31 ПКЕЕН Побутовий споживач, який має право на встановлені законодавством пільги з оплати спожитої електричної енергії, повідомляє у письмовій заяві енергопостачальника про своє право на пільгу з посиланням на відповідний законодавчий акт. Пільгова оплата електричної енергії здійснюється з дня подання побутовим споживачем заяви.

У разі коли декілька членів однієї сім'ї, які проживають разом, мають право на пільги з оплати спожитої електричної енергії, пільга надається тільки одному з членів сім'ї.

Побутовий споживач, який має декілька пільг, може обрати одну, більшу за розміром пільгу.

Пільги з оплати спожитої електричної енергії надаються тільки за місцем постійного проживання.

Відповідно до норм Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що має норму прямої дії, Позивачу гарантована пільга у платі за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Однак наявні в матеріалах справи докази вказують на неправомірність дій Відповідача при проведенні розрахунків та нарахувань за електроенергію у помешканні Позивача, а від так позовна вимога про зобовязання ПрАТ «Київобленерго» провести перерахунок нарахування пільг які надані інваліду війни підлягає до задоволення.

Оскільки матеріали справи не містять доказів протиправності та невідповідності дії ПрАТ «Київобленерго» ліцензійним умовам з постачання електричної енергії, та Договору про користування електричною енергією, як доказу на який посилається Позивач для задоволення позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльність ПрАТ «Київобленерго» та порушення їм умов ліцензії постачання електричної енергії та договору про користування електричною енергією, тому дана позовна вимога не підлягає до задоволення, як необґрунтована.

Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про зобовязання ПрАТ «Київобленерго» внести зміни в базу обліку пільговиків Позивача як інваліда війни 2-ї групи, та зобовязанні ПрАТ «Київобленерго» скасувати борг згідно рахунку № за квітень 2018 року у сумі 304 грн, оскільки вищевказані вимоги не відповідають ч.1, ст. 16 ЦК України якою визначений виключний перелік способів захисту порушеного права.

Таким чином дані позовні вимоги в сукупністю з вимогою про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 156 грн 00 коп, є передчасними, необґрунтованими та похідними від вимоги в зобовязанні зробити перерахунок нарахування пільг, які надані інваліду війни. Окрім того Позивачем не надано суду розрахунок та докази які б підтверджували оплату за спожиту електроенергію за спірний період, як і докази нанесення саме цим Позивачу матеріальних збитків.

Відповідно до п.п.38, 41 ПКЕЕН електропостачальник серед іншого зобовязаний, забезпечувати надійне постачання електричної енергії згідно з умовами ліцензій та договором; А споживач має право на отримання інформації щодо якості електричної енергії, тарифів (цін), порядку оплати, умов та режимів її споживання; отримання електричної енергії, якісні характеристики якої визначені державними стандартами; відшкодування згідно із законодавством збитків, заподіяних внаслідок порушення його прав; якісне обслуговування енергопостачальником електричних мереж і засобів обліку;

Разом з іншим Позивач зазначає, що ПрАТ «Київобленерго» надає йому неякісні послуги за договором, у вигляді електричної енергії, яка не відповідає стандартам якості ДСТУ 13109-97, у звязку із чим у Позивача почали виходити з ладу прилади (глибинний насос свердловини, холодильник, кофе машина,тощо).

Тому Позивач був змушений обмежувати свою родину у користуванні елементарними побутовими приладами, а під час холодів від -10 до -20 градусів доводилося користуватися автономним електрогенератором, оскільки прилади, що забезпечують життєдіяльність помешкання не працюють при низькій напрузі в електромережі (140-170 В). У звязку із чим Позивач був вимушений придбати стабілізатор напруги вартістю 3 700 грн 00 коп, наймати спеціаліста з монтажу останнього вартістю 1000 грн, 00коп, купівля бензину для електрогенератора на суму 1 200 грн 00 коп. Як доказ неякісного електропостачання у підтвердження заявленої вимоги Позивач надав фотокартки електролічильника (а.с. 39-56), та фотокартки купленого обладнання (а.с. 33-34, 89-99) та акт перевірки побутового обладнання (а.с. 88).

Суд дослідивши представлені докази в їх сукупності вважає їх не обґрунтованими, та не належними оскільки вони не відображають обєктивної істини щодо предмета спору,та по суті не встановлюють самого факту заподіяння збитків. Судом також враховано, що представник Відповідача участі в цьому обстеженні та дослідженні не брав, про дату та час складання акту повідомлений не був. Оскільки в матеріалах справи відсутній договір про користування електричною енергією, згідно якого Позивач вважає, що через бездіяльність Відповідача поніс збитки, а сторони визнають наявність (перебування) договірних відносин, таким чином відповідно до положень статей 1166 та 1167 ЦК України для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди, зокрема в результаті бездіяльності заподіювача, необхідна сукупність таких обов'язкових умов: наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди.

Отже, деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодуванняшкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода , заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Враховуючи викладене суд вважає, що позовна вимога, щодо стягнення нанесених збитків бездіяльністю ПрАТ «Київобленерго» не підлягає до задоволення.

Щодо позовних вимог про стягнення з Відповідача на користь Позивача моральної шкоди в розмірі 100 000,00 грн., суд вважає їх такими, що не підлягають до задоволення, з наступних підстав:

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимогст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи заявлену вимогу про відшкодування моральної шкоди Позивач зазначав, що в результаті листування з Відповідачем в діях керівництва останнього вимальовується зневага до Позивача, знехтування поданих ним скарг, та нехтування пільг. У звязку із підвищенням тарифів на електроенергію та газ з урахуванням інфляції, «Безкоштовні» медичні послуги та підвищення пенсії військовим пенсіонерам на 50% спричинило Позивачу та його дружині душевні страждання. Позивач зазначав, що присвятив все життя своїй Вітчизні, її захисту, та ставши інвалідом 2-ї групи вимушений випрошувати від Відповідача виконувати законодавство у судовий спосіб, все це у сукупності з життям у будинку без роботи насоса води, печі СВЧ, холодильника, кава машини, сигналізатора газу та постійні стрибки напруги через бездіяльність Відповідача оцінені Позивачем у 100 000 грн 00 коп.

Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що вказаним вище договором відшкодування моральної шкоди не передбачено.

Відповідно до п. 5ППВСУ від 31.03.1995 р №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві

моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення.

Суд вважає, що представлені Позивачем докази, виписний епікриз №3147 (а.с.115-117), та, виписний епікриз №14603 (а.с. 119-121), не підтверджують причинно-наслідкового звязку між наявними захворюваннями та перебуванням Позивача на лікуванні у медичних закладах, у звязку саме із неправомірними діями (бездіяльністю) Відповідача, а повязані із іншими життєвими обставинами. Інші докази у вигляді виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарно) хворого від 02.04.2018 (а.с. 110), виписки із медичної карти №000020565(а.с. 108) також не підтверджують причинно-наслідкового звязку між захворюваннями та даним спором.

З огляду на викладене вище вбачається, що вимога позивача про відшкодування моральної (немайнової) шкоди не підлягає до задоволення.

За положенням ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПКУкраїни кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У статті 16 ЦК України визначений загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів, а також зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Проте, варто враховувати, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

За ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права що до подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 23, 1167ЦКУкраїни,. ст. 26 ЗУ «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення що затверджені Постановою КМУ №1357 від 26.07.1999 року, ст.ст. 4, 76, 77, 79, 80, 81, 110, 259, 263, 264, 265, 268, 423, 429 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодуванняшкоди», Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд-,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київобленерго», про вчинення певних дій та відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволити частково.

Зобовязати приватне акціонерне товариство «Київобленерго» зробити перерахунок нарахування пільг, які надані інваліду війни 3 групи, ОСОБА_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за період з листопада 2016 року до квітень 2017 року включно.

У решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 06 грудня 2018 року.

Суддя Пінкевич Н.С