КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 370/239/13ц

номер провадження: 22-ц/824/4583/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Савченка С.І., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Рубан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 14 вересня 2018 року у складі судді Тандира О.В., у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу, заінтересована особа: державний виконавець Макарівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Коваленко НаталіяІванівна,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на діїдержавного виконавця Макарівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Коваленко Н.І. (далі - Макарівський РВ ДВС ГТУЮ у Київській області).

Скарга мотивована тим, що рішенням Макарівського районного суду Київської області від 24 липня 2013 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість по сплаті аліментів у сумі 30 562 грн 81 коп. та неустойку у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення у розмірі 135 962 грн 73 коп. 15 жовтня 2013 року Макарівським районним судом Київської області видано виконавчий лист № 370/239/13-ц та в подальшому було відкрито виконавче провадження № 40678488. Постановою державного виконавця Макарівського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Коваленко Н.І. від 10 серпня 2018 року повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п.2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Заявник зазначала, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу є незаконною, оскільки державним виконавцем не здійснено всіх заходів щодо розшуку майна або коштів боржника, не вжито заходів для примусового виконання судового рішення, а саме, не позбавлено боржника права керування автомобілем, не заборонено йому виїзд за кордон. Вказує, що державний виконавець не звернувся до правоохоронних органів із заявою про відкриття кримінального провадження щодо боржника за злісне ухилення від сплати аліментів на утримання дітей. Крім того, вказує що державним виконавцем при здійснені виконавчого провадження порушено вимоги ст.ст.2, 13, 28, 37 Закону України «Про виконавче провадження».

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просила визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Макарівського РВ ДВС ГТУЮ у Київській областіКоваленко Н.І. від 10 серпня 2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу та повернути виконавчий лист до Макарівського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області для подальшого виконання.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 14 вересня 2018 рокупоновлено ОСОБА_1 строк на оскарження постанови державного виконавця Макарівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Коваленко Н.І. від 10 серпня 2018 року про повернення виконавчого документу стягувачу.

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Макарівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Коваленко Н.І. від 10 серпня 2018 року про повернення виконавчого документу стягувачу - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її скаргу, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в матеріалах виконавчого провадження відсутня декларація про доходи та майно боржника ОСОБА_3, зокрема, про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, яку боржник повинен подати державному виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження відповідно до п.3 ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження». Також вказує, що відсутнє рішення державного виконавця про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності. Тому вважає, що державним виконавець не здійснено всіх заходів для виконання рішення суду.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15 жовтня 2013 року Макарівським районним судом Київської області видано виконавчий лист №370/239/13-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів у сумі 30 562 грн 81 коп., та неустойки у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення у розмірі 135 962 грн 73 коп.

По даному виконавчому листу Макарівським РВ ДВС ГТУЮ у Київській області відкрито виконавче провадження № 40678488.

Судом першої інстанції встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження № 40678488 з виконання виконавчого листа 370/239/13-цдержавним виконавцем Макарівського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Коваленко Н.І. від державних органів, підприємств, установ, організацій було отримано інформацію щодо майнового стану боржника ОСОБА_3

Так, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на все майно боржника ОСОБА_3, накладено арешт, а будь-яке нерухоме майно за боржником не зареєстровано.

З відповіді Пенсійного фонду України від 14 березня 2018 року вбачається, що інформацію про ОСОБА_3 не знайдено, пенсій чи інших виплат не отримує.

За даними територіального сервісного центру №3247 МВС України від 28 березня 2018 року за ОСОБА_3 транспортні засоби не зареєстровані.

Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 28 березня 2018 року за ОСОБА_3 земельні ділянки не зареєстровані.

Відповідно до акту державного виконавця Макарівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Коваленко Н.І. від 01 серпня 2018 року за місцем проживання ОСОБА_3 не виявлено майна, що підлягає опису.

Також в матеріалах виконавчого провадження наявні постанови державного виконавця, що надіслані для виконання до компетентних органів щодо позбавлення права керування автомобілем, заборонену боржнику виїзду за кордон, встановлено обмеження у праві полювання боржникові, та обмеження у праві користуватися вогнепальною мисливською та іншою зброєю.

Згідно з п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Постановою державного виконавця Макарівського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Коваленко Н.І. від 10 серпня 2018 року повернуто виконавчий лист 370/239/13-цстягувачу на підставі п.2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що державний виконавець здійснив усі заходи щодо виконання судового рішення, а доводи заявника про бездіяльність державного виконавця не знайшли свого підтвердження.

Однак з даними висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх в добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі, органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст.1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в матеріалах справи відсутня декларація про доходи та майно боржника ОСОБА_3 і таких доказів державним виконавцем відповідно до вимог ст.81 ЦПК України суду не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що державним виконавцем Макарівського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Коваленко Н.І. не вжито усіх передбачених законом заходів щодо примусового виконання рішення суду та не в повному обсязі вчинені дії з виконання виконавчого листа 370/239/13-ц, а відтак у державного виконавця були відсутні підстави для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно зі ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що скарга в частині визнання незаконною і скасування постанови державного виконавця Макарівського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Коваленко Н.І. від 10 серпня 2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги скарги в частині повернення виконавчого листа до Макарівського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області для подальшого виконання, то вона не підлягає до задоволення, оскільки у зв'язку з визнанням незаконною та скасування постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу, такий виконавчий документ повертається до виконавчої служби для подальшого виконання в силу закону. Додаткове його направлення до виконання за ухвалою суду чинним цивільним процесуальним законодавством не передбачено.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення скарги, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 14 вересня 2018 рокускасувати та ухвалити нове рішення.

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу, заінтересована особа: державний виконавець Макарівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Коваленко НаталіяІванівна - задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Макарівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Коваленко НаталіяІванівна про повернення виконавчого документа стягувачу від 10 серпня 2018 року.

В іншій частині вимог скарги ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: