Провадження № 2/760/2565/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року Солом'янський районний суд м.Києва у складі:

головуючого- судді -Кушнір С.І,

при секретарі - Гаєвській С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. до ОСОБА_3, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. у серпні 2015 р. звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованості за Кредитним договором № BL_ЖГ00009822 від 26 січня 2011 р. в сумі 39591 грн. 76 коп.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду позивач посилається на наступне.

26 січня 2011 р. між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та фізичною особою - резидентом України, якою є ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № BL_ЖГ00009822.

Згідно п.п. 1.1 - 1.8.4 Договору, Банк надав Позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 17000,00 грн., термін повернення Кредиту - 26 січня 2014 р.

Відповідно до п. 2.4.2 Договору, проценти та комісію за управління Кредитом Позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення Кредиту відповідно до платежів, передбачених у Графіку погашення заборгованості за кредитом, наведеному у Додатку №1 цього Договору.

Процента ставка за Договором встановлена на рівні 20,00% (п. 3 Спеціальної частини Договору).

Щомісячна плата у вигляді комісії за управління Кредитом в розмірі 1,50% від суми Кредиту (п. 4 Спеціальної частини Договору).

Як зазначає позивач, він зі своєї сторони виконав договірні зобов'язання за Договором в повному обсязі, а відповідач від виконання зобов'язань ухиляється.

Так, відповідач порушив свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плату за управління Кредиту, які передбачені п. 2.4 Кредитного договору.

Позивач вказує, що згідно п. 4.3 Договору, у випадку прострочення Позичальником сплати або не в повному обсязі чергового платежу за Графіком, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка 0,50% та те, що пеня розраховується за методом «факт/360», зазначено у п. 9 Спеціальної частини Договору.

Відповідно до п. 4.2 Договору у випадку невиконання Позичальником обов'язку, передбаченого п. 3.3.3 Загальної частини Договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобов'язань за Договором перевищило 60 календарних днів, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити штраф у розмірі, зазначеному в п. 8 Спеціальної частини - 25,00 % від суми Кредиту.

Таким чином, як зазначає позивач, загальна сума заборгованості відповідача відповідно до розрахунку заборгованості станом на 03.08.2015 р. становить 39591 грн. 76 коп., з них: прострочена до повернення сума Кредиту - 17000,00 грн.; прострочені проценти за користування Кредитом - 5794,78 грн.; прострочена комісія за управління Кредитом - 5872,72 грн.; плата за пропуск платежів - 10924,26 грн., які позивач просить стягнути з відповідача.

Позивач посилається на те, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 р. № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 р. № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну строком на 1 рік з 20.03.2015 р. по 19.03.2016 р. включно.

Згідно ч. 3 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку.

Таким чином, враховуючи, що наведені вище обставини свідчать про невиконання відповідачем зобов'язань перед Банком по Договору, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

15.12.2017 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції. Відповідно до п. 9 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою суду від 17.05.2018 року до участі у справі в якості третьої особи було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна».

Представник позивача ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи позивача було повідомлено належним чином. В матеріалах справи містяться клопотання позивача, які надходили неодноразово на адресу суду за весь час розгляду справи, про розгляд справи без участі представника позивача.

Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували проти позову в повному обсязі, вважали позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Надали пояснення згідно поданих письмових заперечень та додаткових пояснень до заперечень, які містяться в матеріалах справи. Крім того, представником відповідача 30.11.2015 р. до суду було подану заяву про застосування строків позовної давності, яка обґрунтована тим, що відповідачем не виконувалися зобов'язання по договору з вересня 2011 р., тому строк позовної давності на стягнення заборгованості у позивача сплив восени 2014 р. Представник відповідача в судовому засіданні просив застосувати строк позовної давності та з цих підстав відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи ТОВ «Росвен Інвест Україна» в судове засідання не з'явився, про розгляд справи третю особу було повідомлено належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, будь-яких клопотань, письмових пояснень щодо заявлених позовних вимог від третьої до суду не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи те, що нез'явлення позивача не перешкоджає вирішенню спору, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача та третьої особи на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Врахувавши доводи позивача, заслухавши пояснення відповідача та її представника, вивчивши надані письмові докази у сукупності, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що 26 січня 2011 р. між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та фізичною особою - резидентом України, якою є ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № BL_ЖГ00009822.

Згідно п.п. 1.1 - 1.8.4 Договору, Банк надав Позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 17000,00 грн., термін повернення Кредиту - 26 січня 2014 р.

Факт отримання Кредиту відповідачем підтверджується доданим до позовної заяви меморіальним ордером № 783806 від 26.01.2011 р.

Відповідно до п. 2.4.2 Договору, проценти та комісію за управління Кредитом Позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення Кредиту відповідно до платежів, передбачених у Графіку погашення заборгованості за кредитом, наведеному у Додатку №1 цього Договору.

Процента ставка за Договором встановлена на рівні 20,00% (п. 3 Спеціальної частини Договору).

Щомісячна плата у вигляді комісії за управління Кредитом в розмірі 1,50% від суми Кредиту (п. 4 Спеціальної частини Договору).

Згідно з п. 2.5.2 Договору, Позичальник зобов'язується не пізніше дати, встановленої в Графіку, поповнювати рахунок Банку, вказаний у п. 6 Спеціальної частини Договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у самах не менших за суми платежів, встановлені в Графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом.

Позивач вказує, що згідно п. 4.3 Договору, у випадку прострочення Позичальником сплати або не в повному обсязі чергового платежу за Графіком, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка 0,50% та те, що пеня розраховується за методом «факт/360», зазначено у п. 9 Спеціальної частини Договору.

Відповідно до п. 4.2 Договору у випадку невиконання Позичальником обов'язку, передбаченого п. 3.3.3 Загальної частини Договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобов'язань за Договором перевищило 60 календарних днів, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити штраф у розмірі, зазначеному в п. 8 Спеціальної частини - 25,00 % від суми Кредиту.

Позивач у позовній заяві посилається на те, що він зі своєї сторони виконав договірні зобов'язання за Договором в повному обсязі, а відповідач від виконання зобов'язань ухиляється.

Так, відповідач порушив свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плату за управління Кредиту, які передбачені п. 2.4 Кредитного договору.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № BL_ЖГ00009822, наданого позивачем, загальна сума заборгованості відповідача відповідно до розрахунку заборгованості станом на 03.08.2015 р. становить 39591 грн. 76 коп., з них: прострочена до повернення сума Кредиту - 17000,00 грн.; прострочені проценти за користування Кредитом - 5794,78 грн.; прострочена комісія за управління Кредитом - 5872,72 грн.; плата за пропуск платежів - 10924,26 грн., які позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частинами першою-другою ст. 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, який є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України), а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Будучи пов'язаними саме взаємними правами та обов'язками (зобов'язаннями), які є чітко прописаними в Кредитному договорі, сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов'язання або змінювати його умови.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як передбачено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч. 1. ч. 4 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до заяв про переказ готівки № 632092 від 15.07.2011 р., № 243622 від 05.08.2011 р., № 81617 від 02.09.2011 р. та № 690013 від 15.09.2011 р., вбачається, що відповідачем було сплачено за кредитом грошові кошти в загальній сумі 2500 грн. 00 коп.

Пунктом 2.5.6 Кредитного договору № BL_ЖГ00009822 від 26.01.2011 р. встановлена наступна черговість погашення боргових зобов'язань: 1) проценти за користування кредитом, прострочені на строк понад 31 календарний день; 2) сума комісії за управління кредитом, прострочена на строк понад 31 календарний день; 3) проценти за користування кредитом, прострочені на строк до 31 календарного дня; 4) сума комісії за управління кредитом, прострочена на строк до 31 календарного дня; 5) прострочена до повернення сума кредиту; 6) неустойка (штраф/пеня) за порушення порядку користування Кредитом; 7) строкові проценти за користування кредитом та строкова комісія за управління кредитом; 8) сума кредиту по графіку (поточний платіж); 9) сума дострокового погашення кредиту.

Якщо суми, яка обліковується на рахунку-кореспонденті, на дату списання коштів в рахунок погашення кредиту не вистачає для того, щоб виконати усі поточні боргові зобов'язання позичальника, належні до виконання в дату платежу відповідно до графіку, Банк вправі самостійно перерозподілити кошти, що надійшли в рахунок погашення таких боргових зобов'язань, шляхом проведення відповідних бухгалтерських проведень. Позичальник погоджується з тим, що зміна черговості погашення боргових зобов'язань за рахунок сум, що обліковуються на поточному рахунку, не є зміною умов цього договору.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Будучи пов'язаними саме взаємними правами та обов'язками (зобов'язаннями), які є чітко прописаними в Кредитному договорі, сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов'язання або змінювати його умови.

Враховуючи те, що 26.01.2011 р. між сторонами був укладений кредитний договір № BL_ЖГ00009822, суд приходить до висновку, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору.

Як вбачається з детального розрахунку заборгованості за кредитним договором № BL_ЖГ00009822 від 26.01.2011 р., наданого позивачем у квітні 2016 р., кошти, внесені ОСОБА_3, згідно заяв про переказ готівки, були розподілені Банком на погашення процентів та комісії за розрахункове обслуговування.

Так, сторони Договору встановили строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі цього договору.

Відповідно до умов п. 1.2 Договору, Банк надає Позичальнику грошові кошти в національній валюті України в сумі, зазначеній у п. 1 Спеціальної частини Договору у формі відкличної не відновлювальної кредитної лінії, а Позичальник зобов'язується повернути Кредит та сплатити Банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції, в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п. 3.3.2 Договору, Позичальник зобов'язаний щомісячно виконувати свої боргові зобов'язання відповідно до Графіку в порядку, передбаченому п. 2.5 Загальної частини Договору.

Згідно з п. 6.4 Договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань.

Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до п. 1.4 Договору, моментом повного виконання боргових зобов'язань Позичальником за цим Договором є день зарахування на відповідні рахунки Банку в повному обсязі суми Кредиту, нарахованих процентів за користування ним, інших плат, передбачених Договором, та штрафних санкцій, які можуть бути застосовані до Позичальника внаслідок невиконання або неналежного виконання ним умов Договору.

Тобто у зазначений у Договорі строк, заборгованість у повному обсязі повинна бути повернута кредитодавцеві. У договорі зазначений строк виконання зобов'язання - 26.01.2014 р.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Що стосується доводів позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № BL_ЖГ00009822 від 26.01.2011 р., слід зазначити наступне.

Встановлено, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 р. № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 р. № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну строком на 1 рік з 20.03.2015 р. по 19.03.2016 р. включно.

Згідно ч. 3 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням № 213 від 22.01.2016 р. «Про продовження строків здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та делегування повноважень ліквідатора» строк здійснення процедури ліквідації Банку та повноваження ліквідатора Славкіної Марини Анатоліївни продовжено по 19.03.2018 р. включно.

Представником відповідача було надано суду докази (роздруківки з мережі інтернет), з яких вбачається проведення у лютому та січні 2018 р. позивачем у справі аукціонів з реалізації активів банку, зважаючи на триваючу процедуру ліквідації позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.03.2018 р., між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 6796.

Згідно п. 1 Договору, за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов'язки Боржника за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № BL_ЖГ00009822 від 26.01.2011 р.

Таким чином, відповідно до умов Договору про відступлення прав вимоги № 6796 від 27.03.2018 р. відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № BL_ЖГ00009822 від 26.01.2011 р.

Згідно витягу з Реєстру боржників до Договору про відступлення прав вимоги № 6796 від 27.03.2018 р., вбачається, що ПАТ «ВіЕйБі Банк» передало ТОВ «Росвен Інвест Україна» боргові зобов'язання по кредитному договору № BL_ЖГ00009822 від 26.01.2011 р. відносно боржника ОСОБА_3

Крім того, вбачається, що ОСОБА_3 Новим кредитором було надіслано вимогу по сплаті боргу за кредитним договором № BL_ЖГ00009822 від 26.01.2011 р. в сумі 30617,50 грн. в строк до 26.04.2018 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

За правилами ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив.

Відступлення права вимоги між позивачем та ТОВ «Росвен Інвест Україна» відбулось після подання позовної заяви до суду, а діючим процесуальним законодавством ( ст. 55 ЦПК) передбачена заміна правонаступника під час судового розгляду за клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч. 1 ст. 182 ЦПК України, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Позивач в судове засідання не з'явився, хоча явка в судове засідання позивача судом була визнана обов'язковою. Клопотання про заміну позивача по справі, так як право вимоги позивача до відповідача за Кредитним договором № BL_ЖГ00009822 від 26.01.2011 р., було відступлене на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна», у відповідності до Договору про відступлення прав вимоги № 6796 від 27.03.2018 р. , позивачем та третьою особою до суду подано не було.

Суд наголошує на тому, що позивач на свій розсуд обрав спосіб захисту порушеного права та розпорядився своїми правами щодо предмету спору, і суд, дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеному ст. 13 ЦПК, розглядає дану справу лише в межах заявлених позивачем вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А., з 27.03.2018 р. втратив право вимоги за Кредитним договором № BL_ЖГ00009822 від 26.01.2011 р.

На цих підставах, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 253, 256, 261, 266, 267, 509, 525, 526, 530, 533, 536, 540, 541, 543, 546, 548, 553, 554, 559, 599, 610-612, 623, 625, 626, 628, 629, 631, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 15, 76-81, 89, 223, 258, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. до ОСОБА_3, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: Кушнір С.І.