Справа № 524/9173/17
Провадження №2/524/816/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого судді Кривич Ж.О.,
секретаря судового засідання Коваль Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Крок» про стягнення заробітної плат та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні
У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Крок» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку .
Позовна заява мотивована тим, що він був звільнений з посади представника торговельного 19.10.2017 року за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України. Вважає, що відповідачем не виплачено йому заробітної плати в повному обсязі. Окрім того, розрахунок з ним проведено набагато пізніше. З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та заробітну плату.
Відповідач позов не визнав; свої заперечення мотивував тим, що з позивачем проведено повний розрахунок, а тому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (а.с. 18-24).
Провадження у справі було відкрито ухвалою судді від 06.12.2017 року (а.с. 10).
Дослідивши надані сторонами докази, суд встановив такі фактичні обставини справи: між ОСОБА_1 до Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Крок» було укладено трудовий договір, який згідно вимог ст. 24 КЗпП України був оформлений наказом про прийняття на роботу від 05.05.2017 року за № 118/к на посаду представника торговельного з 10.05.2017 року на неповний робочий день при неповному робочому тижні із оплатою праці згідно штатного розпису (а.с. 26).
19.10.2017 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про звільнення.
Наказом № 168/з від 19.10.2017 року ОСОБА_1 був звільнений з посади представника торговельного, на підставі статті 38 КЗпП України (за власним бажанням).
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором та угодою сторін.
Згідно ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Заробітна плата працівнику повинна виплачуватися регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, що передбачено ст. 24 Закону України «Про оплату праці» та ст. 115 КЗпП України.
У відповідності до ст. 116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Так, відповідачем надано суду докази того, що ОСОБА_1 був відсутній на роботі з 02.10.2017 року по 10.10.2017 року та з 12.10.2017 року по 18.10.2017 року, про свідчать надані акти про відсутність на роботі (а.с. 27-37).
23.01.2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Крок» було виплачено суму розрахункових коштів 1 281 грн. 54 коп. (платіжне доручення № 102 (#114793811) від 23.01.2018 року (а.с. 38).
Відповідач виходить з того, що:
- позивачем відпрацьовано 11.10.2017 року 6 год., 19.10.2017 року 6 год.,
- компенсація за невикористану відпустку за період з 10.05.2017 року по 19.10.2017 року складає 11 календарних днів 1 183 грн. 16 коп.
Всього нараховано 1 413 грн. 10 коп., утримані податки в розмірі 131 грн. 56 коп.
Оскільки товариство розрахувалось з відповідачем по заробітній платі в повному обсязі, хоча і невчасно, суд приходить до висновку про відмову в цій частині позовних вимог.
Судом встановлено, що розрахунок з позивачем було проведено вже після звернення з позовом до суду.
У день звільнення ОСОБА_1 працював, тому розрахунок відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України мав бути проведений у день звільнення.
Затримка розрахунку становила період з 20.10.2017 року по 23.01.2018 року 68 робочих днів.
Положеннями ст. 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів,нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Згідно ст. 3, 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці,у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Постановою КМУ № 159 від 21 лютого 2001 року затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати.
Згідно п. 4 Порядку, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається.
Згідно зі ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника чи уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
У відповідності до п. 32 Постанови пленуму ВСУ від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівників середнього заробітку у зв'язку з затримкою розрахунку, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарних місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100 (із подальшими змінами та доповненнями).
Виходячи з положень абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, яким визначено, що середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.
Згідно із п. 5 цього ж Порядку нарахування виплат у випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати.
З огляду на зміст пункту 8 даного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин.
Середньоденна заробітна плата складає:
2 576 грн. 00 коп.*2/42 (кількість робочих днів в серпні 2017 року та у вересні 2017 року) = 122 грн. 67 коп.
Розрахунок суми середньої заробітної плати за час затримки розрахунку за період з 20 жовтня 2017 року по 23 січня 2018 року, що складає 68 робочих днів, становить:
122,67*68 днів = 8 341 грн. 56 коп.
На день звернення до суду позивачу не було виплачено розрахунок, тому сума стягнення середнього заробітку за час затримки збільшилася.
Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вище викладене, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.
На підставі викладеного, відповідно до статей 263-265 ЦПК України, - суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
У задоволенні позовних вимог про стягнення заробітної плати відмовити.
Платіжні реквізити для сплати судового збору
Отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106
Код отримувача (код ЄДРПОУ) 37993783
Банк отримувача Казначейство України (ЕАП)
Код банку отримувача (МФО) 899998
Код класифікації доходів бюджету 22030106
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука.
Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення 23.12.2018 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя