ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 626/578/18

Провадження № 22-ц/818/1376/18

26 грудня 2018 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Овсяннікової А.І., Сащенка І.С.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач селянське фермерське господарство «Злагода»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу селянське фермерське господарство «Злагода» на рішення Красноградського районного суду Харківської області, ухвалене 19 червня 2018 року об 11 годині 55 хвилин у складі судді Дудченка В.О., -

УСТАНОВИВ:

26 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив розірвати договори оренди земельних ділянок, що розташовані на землях Соснівської сільської ради Красноградського району Харківської області, площею 4,9683 га, кадастровий номер 0:07:000:0071, № 24 від 26 січня 2007 року та площею 4,9669 га, кадастровий номер 632386000:07:000:0070, №25 від 26 січня 2007 року, укладені між ОСОБА_2 та Селянським фермерським господарством (СФГ) "Злагода".

В обґрунтування позову посилався на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 531 від 28 березня 2017 року ОСОБА_1 отримав у власність земельну ділянку 4,9683 га, кадастровий номер 0:07:000:0071, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Соснівської сільської ради Красноградського району Харківської області. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 529 від 28 березня 2017 року позивач також успадкував земельну ділянку площею 4,9669 га, кадастровий номер 632386000:07:000:0070. Вказані земельні ділянки належали його тітці ОСОБА_2, яка померла 07 серпня 2016 року. За життя ОСОБА_2 передала належні їй ділянки в оренду СФГ «Злагода» на підставі договорів оренди земельної ділянки № 24 та № 25 від 26 січня 2007 року.

Після смерті матері ОСОБА_1 направив СФГ «Злагода» лист - повідомлення про вимогу припинення вказаних Договорів шляхом їх розірвання внаслідок переходу права власності на орендовані земельні ділянки. Але відповідач продовжив використовувати належну позивачу землю.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 19 червня 2018 року позов задоволено. Розірвано договори оренди земельних ділянок, що розташовані на землях Соснівської сільської ради Красноградського району Харківської області в розмірі 4,9683 га кадастровий номер 0:07:000:0071 та 4,9669 га кадастровий номер 632386000:07:000:0070, № 24 від 26.01.2007 року та № 25 від 26.01.2007 року, укладені між ОСОБА_2 та СФГ "Злагода". Стягнуто з СФГ "Злагода" на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 1 409 грн. 60 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що укладеними між СФГ «Злагода» та ОСОБА_2 договорами встановлено, що перехід права власності на орендовані земельні ділянки до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договорів. Сторони при підписанні дійшли згоди щодо усіх істотних умов спірних договорів, ОСОБА_1 скористався наданим договорами правом та ініціював припинення договорів в односторонньому порядку, відповідач відмовляється у добровільному порядку виконати відповідні положення договорів, чим порушує права позивача.

СФГ «Злагода» звернулося до суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення. Посилається на неповне з`ясування судом обставин, порушення норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що після спадкування земельних ділянок до ОСОБА_1 перейшли права та обовязки орендодавця за спірними договорами оренди земельних ділянок. Укладеними з ОСОБА_2 договорами передбачено, що положення пунктів 14.5 Договорів застосовуються у випадку придбання земельних ділянок у власність, а не їх успадкування. Також ОСОБА_1 не направляв до СФГ «Злагода» вимог про дострокове припинення договору, чим порушив досудовий порядок врегулювання спору.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

26 січня 2007 року між ОСОБА_2 та СФГ «Злагода» було укладено Договір оренди земельної ділянки № 25, кадастровий номер 0:07:000:0071, площею 4,9683 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Соснівської сільської ради Красноградського району Харківської області. Договір зареєстрований у Красноградському районному відділі Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр ДЗК при державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 25 від 20 січня 2009 року. Вказана земельна ділянка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії 111-ХР № 046028, виданого Красноградською районною державною адміністрацією 14 грудня 2002 року. Договір оренди землі був зареєстрований 20 січня 2009 року за № 25 Красноградським районним відділом Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр ДЗК при державному комітеті України по земельних ресурсах» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис (а.с.4-7).

26 січня 2007 року між ОСОБА_2 та СФГ «Злагода» також було укладено Договір оренди земельної ділянки № 24, кадастровий номер 632386000:07:000:0070, площею 4,9669 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Соснівської сільської ради Красноградського району Харківської області. Вказана земельна ділянка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №109525, виданого Красноградською районною державною адміністрацією 13 лютого 2004 року. Договір оренди землі був зареєстрований 20 травня 2011 року за № 00155 в Управлінні Держкомзему у Красноградському районі Харківської області, про що у Державному реєстрі земель було вчинено запис № 00155 (а.с.8-11).

07 серпня 2016 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 549623 виданим Шляхівською сільською радою Кегичівського району Харківської області (а.с. 14).

Після смерті ОСОБА_2 належні їй земельні ділянки перейшли у власність ОСОБА_1 на підставі Свідоцтв про право на спадщину за заповітом № 531 та № 529 від 28 березня 2017 року (а.с. 12-13).

Заявою від 10 квітня 2017 року ОСОБА_1, як новий власник спірних земельних ділянок, повідомив орендаря СФГ «Злагода» про бажання забрати земельні ділянки з 01 вересня 2017 року у власне користування. Заяву отримано відповідачем 10 квітня 2017 року за вх. № 10/04, що підтверджується підписом говлови СФГ «Злагода» ОСОБА_3 та печаткою відповідача (а.с. 18). Даний лист залишився без реагування орендарем, останній продовжує використовувати вказані земельні ділянки в своїх інтересах.

Частинами першою та другою статті 651 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно частини четвертої статті 32 Закону України № 161-XIV від 06 жовтня 1998 року "Про оренду землі", який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні даних правовідносин, передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

У пункті 14.5 договорів оренди землі № 25 та № 24 від 26 січня 2017 року сторони погодили, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни або розірвання договору.

За змістом статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до положень статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

ОСОБА_1 набув права власності на спірні земельні ділянки в установленому законом порядку, як новий власник спірних земельних ділянок не бажає продовжувати дію договорів оренди землі, укладених з попереднім власником. Умовами договору оренди землі передбачено їх розірвання у разі переходу права власності на орендовані земельні ділянки до іншої особи, тому суд першої інстанції прийшов вірного висновку про припинення оспорюваних договорів оренди шляхом їх розірвання за заявою нового власника - позивача у справі.

Вказані висновки узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 23 травня 2018 року у справі № 647/1460/17, що відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України мають враховуватися судами нижчих інстанцій.

Доводи апеляційної скарги спростовуються викладеним вище та наявними в матеріалах справи документами. Тому апеляційну скаргу СФГ «Злагода» належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 30 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2018 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді: А.І. Овсяннікова

ОСОБА_4