Головуючий у 1 інстанції Вайновський А.М.
Доповідач Принцевська В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Принцевської В.П.,

суддів Биліни Т.І., Мальцевої Є.Є.

секретар Тулянкіна М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщених особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за апеляційною скаргою Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполь Донецької області від 14 лютого 2018 року,

ВСТАНОВИВ :

06 грудня 2017 року Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради звернулося до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УСЗН як одержувач щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за адресою фактичного проживання: АДРЕСА_1. Щомісячна адресна допомога внутрішньо перемішеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до вимог чинного законодавства була призначена їй та сплачувалась з 12.01.2016 по 22.05.2016, з 03.08.2016 по 02.02.2017 та з 03.02.2017 по 02.08.2017, та загалом на її користь було виплачено 28915,36 гривень. Пункт 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №505 передбачає, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Згідно отриманої інформації у володінні ОСОБА_2. який входить до складу родини відповідача, є житловий будинок АДРЕСА_2. Наказом Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 №33/6/а визначено райони та терміни проведення антитерористичної операції Донецька і Луганська області з 07 квітня 2014 року. Відповідно до розділу 1 пункту 20 розпорядження Кабінету Міністрів України від №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» деякі райони міста Маріуполя визначено як населені пункти, де здійснювалася антитерористична операція. Проте, відповідними розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085р та від 02.12.2015 №1276-р були затверджені переліки населених пунктів на території яких органи державної влади не виконують свою зобов'язання та населених пунктів розташованих на лінії зіткнення, в яких місто Маріуполь Донецької області не зазначено. Таким чином, за період з 12.01.2016 по 02.08.2017, коли відповідачеві виплачувалась щомісячна адресна допомога, місто Маріуполь Донецької області, де розташовано будинок, який на праві власності належить члену родини отримувача допомоги, не входило до переліку населених пунктів на території якого органи державної влади не здійснюють свої повноваження та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, і на території міста органи державної влади України здійснювали та продовжують здійснювати свої повноваження в повному обсязі. Тому наявність у власності житла на території підконтрольній Українській владі та в місті де органи державної влади виконують всі свої зобов'язання в повному обсязі є причиною виникнення переплати раніше виплачених сум допомоги. Посилаючись, зокрема, на ст.ст. 16, 1166 ЦК України, просив суд стягнути з ОСОБА_1 суму надміру виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в загальному розмірі 28915,36,00 гривень.

На підставі рішення Маріупольської міської ради від 25.07.2017 № 7/20-1724 діяльність управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради припинено шляхом ліквідації з 01 січня 2018 року. При цьому пунктом 13 даного рішення правонаступником УСЗН Лівобережного району Маріупольської міської ради визначено Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради, у зв'язку із чим останнього було залучено до розгляду справи у якості позивача.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполь Донецької області від 14 лютого 2018 року відмовлено в задоволенні позову.

З даним рішенням не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Він посилається на те, що суд не повно з'ясував обставини справи та ухвалив рішення з порушенням вимог процесуального і матеріального Закону. Просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

В судове засідання представник позивача не з'явився, повідомлений про час і місце судового засідання судовою повісткою.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним частково задовольнити апеляційну скаргу з наступних підстав.

Судом правильно встановлено, що ОСОБА_1 з 10 липня 2014 року має статус особи, яка переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, а саме: з Ленінського району міста Донецька до Лівобережного міста Маріуполя.

Відповідно до рішень УСЗН від 15.01.2016, від 21.10.2016 та від 14.02.2017 ОСОБА_1 була призначена щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на період з 20.09.2015 по 19.03.2016 та з 25.03.2016 по 24.09.2016.

З матеріалів справи також вбачається, що звертаючись до УСЗН із заявою про призначення допомоги, ОСОБА_1 вказувала, що у неї та будь-кого з членів сім'ї у володінні житлового приміщення поза межами тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції немає.

Згідно із інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.08.2017 у власності ОСОБА_2, який є чоловіком ОСОБА_1, знаходить житловий будинок АДРЕСА_2.

Частина 2 ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлює, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року N 405/2014.

При цьому ч. 1 цієї статті передбачає, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року N 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

14 квітня 2014 року відповідно до Указу в.о. Президента України, Голови Верховної Ради України Т.О.В. від 14 квітня 2014 року N 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» на території України розпочато проведення антитерористичної операції.

Згідно з наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 року №33/6/а, Донецька і Луганська області визначені районами проведення антитерористичної операції з 07 квітня 2014 року.

Відповідно до п.5 ст.11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Кабінету Міністрів України доручено затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

30 жовтня 2014 року розпорядженням Кабінету Міністрів України №1053-р, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, відповідно до якого м. Маріуполь включено до вказаного переліку.

02 грудня 2015 року розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р, знову затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, відповідно до якого м. Маріуполь також включено до вказаного переліку.

Відповідно до абз. 2 п. 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого, постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. №505, в редакції, що діяла до 03.06.2017 року, грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення;

Доказів того, що м. Маріуполь було виключено з переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, а також те, що м. Маріуполь не відноситься до району проведення антитерористичної операції, суду не надано.

Таким чином, суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги за період з 12.01.2016 року по 02.06.2017 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Статтею 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо:

1) справу розглянуто неповноважним складом суду;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими;

3) справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;

4) суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі;

5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні;

6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу;

7) суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

4. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги і вважає їх часково обґрунтованими з наступних підстав.

Абзац 2 пункт 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. №505, в редакції, що діє з 03.06.2017 року передбачає, що грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто із членів сім'ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану.

Суд не звернув увагу на вказані зміни, які були внесені з 3 червня 2017 року в Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. №505, і помилково відмовив Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає необхідним частково задовольнити апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради, рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполь Донецької області від 14 лютого 2018 року скасувати, позовні вимоги Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради суму надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщених особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 03.06.2017 по 02.08.2017 в розмірі 3650,06 грн. Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 201,92 грн. в дохід держави. Стягнути з Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради судовий збір в розмірі 1398,08 грн. в дохід держави. В іншій частині позовні вимоги Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради залишити без задоволення.

Статтею 141 ч.1 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Апеляційний суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради в відшкодування судових витрат на оплату судового збору при зверненні з апеляційною скаргою 302,88 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполь Донецької області від 14 лютого 2018 року скасувати.

Позовні вимоги Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради суму надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщених особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 03.06.2017 по 02.08.2017 в розмірі 3650,06 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 201,92 грн. в дохід держави.

Стягнути з Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради судовий збір в розмірі 1398,08 грн. в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради в відшкодування судових витрат на оплату судового збору при зверненні з апеляційною скаргою в розмірі 302,88 грн.

В іншій частині позовні вимоги Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді

Повний текст постанови виготовлено 26.11.2018 року.

Суддя