УХВАЛА

23 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 222/465/17

провадження № 61-42307ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Володарського районного суду Донецької області від 09 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Донецької області від 18 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Нікопольської районної державної адміністрації Донецької області та Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання права на отримання земельної частки (паю),

встановив:

Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 09 жовтня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Донецької області від 18 липня 2018 року, у задоволенні позову відмовлено.

10 серпня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ОСОБА_1 направлено касаційну скаргу на рішення Володарського районного суду Донецької області від 09 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Донецької області від 18 липня 2018 року.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду касаційним судом, оскільки всупереч пункту 3 частини четвертоїстатті 392 ЦПК України до неї не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У касаційній скарзі заявник просить звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на те, що він є інвалідом ІІІ групи, на підтвердження чого надав довідку про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 26 вересня 2005 року.

Відповідно до пункту 9 частини першоїстатті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

Вказаними нормами закону встановлено пільги щодо сплати судового збору для інвалідів І та ІІ груп, на інвалідів ІІІ групи вказані пільги не поширюються.

Таким чином, заявнику слід сплатити судовий збір, порядок сплати та розмір якого визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до частини 9 статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб із 01 січня 2017 року визначено у розмірі 1 600 грн.

При пред'явленні позову було заявлено одну вимогу майнового характеру.

Відповідно до підпункту першого пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на час звернення до суду із позовом) ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи наведені положення Закону України «Про судовий збір» сума судового збору в даному випадку має становити 1 відсоток ціни позову, але не менше 640 грн та не більше 8 000 грн.

Відповідно пункту 2 частини першої статті 80 ЦПК України (у редакції 2004 року) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

В касаційній скарзі заявником не зазначено вартості спірного майна.

Розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п'ятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК (у редакції 2004 року) такий обов'язок покладається на позивача (у тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у виді повернення майна застосовуються за ініціативою суду, наприклад, при визнанні договору недійсним згідно з частиною п'ятою статті 216 ЦК).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути сплачено до УК у Печерському районі/Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд.055)»; символ звітності банку: 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Згідно із частиною другою статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів із дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Володарського районного суду Донецької області від 09 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Донецької області від 18 липня 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько