РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 р. Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Нещеретної Л.М.

за участю секретаря Шварцер Г.М.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що ОСОБА_4 «МТМ» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню, яке мешкає в житловому фонді м. Запоріжжя. Відповідач є споживачем цих послуг, оскільки її квартира за адресою: АДРЕСА_1 підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. За період з 01.03.2014р. по 31.12.2017р. позивач надав відповідачам послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води на загальну суму 23970,75грн., яку відповідач добровільно не сплатила.

04.07.2018 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача за період з 01.03.2014 р по 31.05.2018 р.заборгованність у сумі-34326,65 грн.

Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00грн.

Ухвалою суду від 14.03.2018р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю, просить його задовольнити. Також пояснила, що відповідачу надавались послуги , скарг на якість не надходило, всі платежі, які здійснила відповідач, враховані в розрахунок.

Відповідач та її представник, надіслали відзив, в судовому засіданні , позов визнають частково, вважають, що позивачем не надано доказів надання послуг належної якості та просять застосуват строк позовної давності. Також ОСОБА_5 суду пояснила, що переодично сплачувала платежі, з приводу якості послуг письмово до позивача не зверталась.

Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_4 «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, в тому числі, надається населенню м.Запоріжжя для побутових потреб.

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води.

У вказаній квартирі зареєстрована та мешкає відповідач.

Згідно виписки з особового рахунку, заведеного на вказану квартиру, за період з 01.03.2014р. по 31.05.2018р. заборгованість за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води становить 34326,65грн.(а.с.45-46) у відповідності до показників будинкового приладу обліку теплової енергії по житловому будинкуи№10 по вул.Хортицьке шосе.

Щомісяці відповідач отримувала розрахунки на сплату житлово-комунальних послуг (а.с.57-104).

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Відповідно до ст.67,68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов'язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Згідно ст.19 відносини між учасниками договірних відносин у сфері

житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних

засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Згідно ст. 20 вказаного закону споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (п.1 ч.3), оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.5 ч.3).

Згідно ст. 32 вказаного закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному КМУ.

Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630 (далі - Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно п.20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Згідно п.30 Правил споживач зобовязаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Оцінивши повно, всебічно та обєктивно обставини справи та сукупність наданих сторонами доказів в їх взаємозвязку і достатності, їх належність та допустимість, суд вважає, що відповідач як споживач комунальних послуг в порушення вищевказаних норм діючого законодавства неналежним чином виконували свої зобовязання щодо оплати спожитих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, у звязку з чим утворилась заборгованість, стягнення якої позивач має права вимагати в судовому порядку.

При цьому, суд виходить з того, що квартира відповідачів підключена до мережі централізованого постачання та постачання гарячої води, ці послуги у зазначений період їм надавались і ними споживались, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідачі до позивача не зверталися, факт отримання вказаних послуг ним не оспорений, за спожиті послуги нараховувалась помісячна плата, однак відповідачі не здійснювали їх оплату.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за спірний період складений з чітким зазначенням нарахованих і сплачених сум окремо по кожному виду послуг за кожен місяць, суми заборгованості наростаючим підсумком. Доказів, які б спростовували цей розрахунок, відповідачами не надано, тому суд приймає його за основу при ухваленні судового рішення

.Крім того, суд враховує, що відповідач позовні вимоги визнала частково, не заперечували факту надання їм відповідних послуг, свого обовязку щодо їх оплати та факту наявності заборгованості, однак заявили про застосування строку позовної давності до заявлених вимог.

Так, суд виходить з того, що згідно з ст.257 та ч.3 ст.267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.252-255 ЦК України.

Крім того, відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку, а також у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Розглядаючи дану справу, суд встановив, що плата за послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення відповідно до п.18 Правил вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Тобто діюче законодавство передбачає щомісячне погашення, у звязку з чим позовна давність за вимогами про стягнення плати за послуги повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Отже, у звязку з порушенням відповідачами свого обовязку по сплаті щомісячних платежів, позивач мав право заявити вимоги про їх стягнення в межах 3-річного строку позовної давності, перебіг якого повинен починатися з моменту настання строку сплати чергового щомісячного платежу, тобто в даному випадку з 21 числа місяця, наступного за розрахунковим, щодо кожного чергового щомісячного платежу.

Так, позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.03.2014р.

Плата за березень 2014р. повинна була внесена відповідачами до 20.04.2014р., у випадку несплати 3-річний строк позовної давності починається з 21.04.2014р. і скінчив відповідно 21.04.2017р. Аналогічно за іншими подальшими щомісячними платежами.

Оскільки з даним позовом позивач звернувся до суду 19.02.2018р., то він мав право вимагати стягнення заборгованості, яка виникла за період з 19.01.2015р.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.03.2014р. по 19.01.2015р. заявлені поза 3-річним строком позовної давності. Поважних причин пропуску цього строку позивачем не зазначено і судом не встановлено, у звязку з чим в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Стягненню з відповідачів підлягає заборгованість в межах 3-річного строку позовної давності, тобто за період з 19.01.2015р. по 31.05.2018р., яка згідно розрахунку позивача становить 31617,09грн.

Таким чином, позов слід задовольнити частково.

Згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00грн.,

Керуючись ст.257,261,264,267,509,526,610,611 ЦК України, ст.67,68 ЖК України, ст. 16,19,20,32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005р., ст. 2,4,5,12,13,76-82,89,141,259,263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 «Міські теплові мережі» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, 23.01.1964р.н., РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_2,на користь ОСОБА_4 «Міські теплові мережі», , місце знаходження: м.Запоріжжя, бул.Гвардійський, б.137, р/р зі спеціальним режимом використання №2813 в Філії «Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957, заборгованість за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 19.01.2015р. по 31.05.2018р. в сумі 31617,09грн. (тридцять одну тисячу шістсот сімнадцять гривень 09 копійка).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, 23.01.1964р.н., РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_4 «Міські теплові мережі», , місце знаходження: м.Запоріжжя, бул.Гвардійський, б.137, р/р №1951 в Філії «Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957, в рахунок повернення сплаченого судового збору в сумі 1762,00грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Нещеретна