Справа № 559/2218/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі: головуючої судді Жуковської О.Ю.,

секретаря судового засідання Остапчук О.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третіх осіб, які не завляють самостійні вимоги на стороні відповідача: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання договорів дійсними, визнання майнових прав на об'єкт будівництва, відшкодування збитків та моральної шкоди,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

1.10.10.2017 ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_3, третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на стороні відповідача: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договорів дійсними, визнання майнових прав на об'єкт будівництва, відшкодування збитків та моральної шкоди.

2.Позов обґрунтований тим, що 15 вересня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладена угода-зобов'язання про відчуження ОСОБА_1 майнових прав (договір купівлі-продажу майнових прав) на трьохкімнатну квартиру в лівому крилі будинку, що знаходиться за адресою: вул. Дружби, 5, смт. Смига, Дубенський район, Рівненської області, загальною площею 60,16 кв.м.

12 листопада 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 знову була укладена угода-зобов'язання про відчуження ОСОБА_1 майнових прав (договір купівлі-продажу майнових прав) на:

-трьохкімнатну квартиру у правому крилі будинку, загальною площею 63,27 кв.м.;

-двохкімнатну квартиру у правому крилі будинку, загальною площею 50,31 кв.м.;

-двохкімнатну квартиру у правому крилі будинку, загальною площею 50,26 кв.м.;

-однокімнатну квартиру у правому крилі будинку, загальною площею 31,27 кв.м.;

-однокімнатну квартиру у правому крилі будинку, загальною площею 31,21 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Дружби, 5, смт. Смига Дубенський район, Рівненської області.

Разом загальна площа усіх попередньо оплачених майнових прав на вищеперераховані квартири склала 286,48 кв.м.(на момент заключення договору), з врахуванням того, що звичайно після реконструкції та проведення усіх будівельних робіт площа може змінитись на декілька квадратних метрів в більшу або меншу сторону.

Згідно умов даних угод, передати вказані квартири ОСОБА_3 повинна була відразу після введення в експлуатацію багатоквартирного будинку, що знаходиться за вищевказаною адресою (після проведення реконструкції з нежитлової будівлі технічного комплексу в житловий багатоквартирний будинок).

У квітня 2017 року, отримавши офіційну відповідь Смизької селищної ради на запит представника по договору, позивач дізналась, що вищеописаний будинок здано в експлуатацію в липні 2013 року, проте відповідач про це не повідомляла.

На усні вимоги ОСОБА_3 відмовились виконувати умови вказаних вище угод і передати майнові права на обумовлені в них квартири.

16 серпня 2017 року позивач надіслала відповідачу офіційний лист із вимогою про належне виконання нею своїх зобов'язань згідно вищеописаних угод-зобов'язань про відчуження майнових прав (договір купівлі-продажу майнових прав) від 15 вересня та 12 листопад 2013 року, шляхом відчуження квартир № 17,18,19,21,23 та 24, в будинку №5 по вул. Дружби в смт.Смига, Дубенського району, Рівненської області, загальна площа яких сягає 292,5 кв.м., протягом тридцяти днів від дня пред'явлення вказаної вимоги. Разом із тим, допустила можливість виконання зобов'язання у вигляді сплати їй коштів у розмірі вартості вказаних квартир, відповідно до проведеної оцінки даних об'єктів нерухомості.

Відповідач вказану вимогу не виконала та намагається будь-яким чином уникнути виконання своїх зобов'язань, згідно угод-зобов'язань про відчуження майнових прав на користь ОСОБА_1, тому була змушена звернутись до суду для захисту своїх прав, оскільки, дійсно передавала грошові кошти ОСОБА_3, але лише в якості оплати за майнові права на 10 квартир (за чотири з них кошти повернули), що знаходяться в багатоквартирному будинку за адресою: вул. Дружби, 5, смт. Смига, Дубенський район, Рівненської області, а не як певну грошову суму згідно неіснуючого договору позики. Першу й свою основну інвестицію вона зробила в сумі 56 004 дол. США в листопаді 2011 року, коли з відповідачем укладали першу угоду-зобов'язання від 12.11.2011 на майнові права щодо 9 квартир у вказаному будинку. 15 вересня 2013 року за взаємною домовленістю з ОСОБА_3 здійснила оплату в сумі 9090 дол. США з метою збільшення купленої площі у вищевказаному будинку, а саме: в частині придбання майнових прав на трьохкімнатну квартиру, загальною площею 60,16 кв. м., що розташована на третьому поверсі в лівому крилі будинку. 12 листопада 2013 року за спільною домовленістю з відповідачем, шляхом перерахунків і в зв'язку з тим, що за придбані раніше майнові права на однокімнатну кватиру площею 32,26 кв.м, відповідачем були повернуті кошти, як списання її боргу перед нею, вони пере заключили першу угоду-зобовязання, виключивши з неї попередню квартиру.

Таким чином, здійснила свого роду інвестування на точно визначену в кв. м. площу житла на загальну суму 65 094 дол. США, а відповідач у свою чергу мала завершити будівництво та надати всі необхідні документи для оформлення права власності на об'єкт інвестування, тобто квартири з відповідними площами.

20 вересня 2017 року, отримавши інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо будинку №5 по вул. Дружби в смт. Смига Дубенського району, Рівненської області, позивач дізналась, що квартири під №17 і №23 у вказаному будинку, та на які вона має майнові права, вже продані згідно договорів купівлі-продажу № 1871 від 16.06.2017 та №719 від 10.03.2017, відповідно, зовсім іншим людям, а саме: вказаними в позовній заяві третім особам на стороні відповідача, що змушує її крім всього іншого ставити перед судом вимоги щодо відшкодування заподіяних збитків. Дані квартири вже не є складовими частинами вказаного багатоквартирного будинку, а виділені згідно договору про поділ нерухомого майна №552 від 27.02.2017, в окремі об'єкти нерухомого майна. Всі ці факти порушують її права як добросовісного інвестора.

3.Виходячи з наведених обставин позивач просила суд:

Визнати дійсною угоду-зобов'язання від 15 вересня 2013 року про відчуження їй майнових прав (договір купівлі-продажу майнових прав) на об'єкт будівництва - 24-х квартирний житловий будинок, що знаходиться за адресою: вул. Дружби, 5, смт. Смига, Дубенський район, Рівненської області, в частині: трьох-кімнатної квартири № 23, загальною площею 60,16 кв. м., що розташована на третьому поверсі в лівому крилі будинку.

Визнати дійсною угоду-зобов'язання від 12 листопада 2013 року про відчуження їй майнових прав (договір купівлі-продажу майнових прав) на об'єкт будівництва - 24-х квартирний житловий будинок, що знаходиться за адресою: вул. Дружби, 5, смт. Смига Дубенський район Рівненської області, в частині: квартири № 18, загальною площею 63,27 кв. м.; квартири №21, загальною площею 50,31 кв.м.; квартири №19, загальною площею 50,26 кв.м.; квартири №17, загальною площею 31,27 кв.м.; квартири №24, загальною площею 31,21 кв.м.

Визнати за нею майнові права на обєкт будівництва - 24-х квартирний житловий будинок, що знаходиться за адресою: вул. Дружби, 5, смт. Смига Дубенський район Рівненської області, в частині: квартири №17, загальною площею 31,27 кв.м.; квартири № 18, загальною площею 63,27 кв. м.; квартири №21, загальною площею 50,31 кв.м.; квартири №19, загальною площею 50,26 кв.м.; квартири №23, загальною площею 60,16 кв.м.; квартири №24, загальною площею 31,21 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_3 суму збитків за порушення зобовязань, передбачених угодами-зобовязаннями від 15 вересня та 12 листопада 2013 року в частині квартири №23 та квартири №17, в розмірі інвентаризаційної вартості даних квартир, що становить 309574 грн, а також стягнути моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та понесені судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 8000 грн., 320 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

4. 24 листопада 2017 року позивач подала уточнену позовну заяву, згідно якої просила визнати дійсною угоду-зобов'язання від 15 вересня 2013 року про відчуження майнових прав (договір купівлі-продажу майнових прав) на об'єкт будівництва - 24-х квартирний житловий будинок, що знаходиться за адресою: вул. Дружби, 5, смт. Смига, Дубенський район, Рівненської області, в частині: трьох-кімнатної квартири № 23, загальною площею 60,16 кв. м., що розташована на третьому поверсі в лівому крилі будинку.

Визнати дійсною угоду-зобов'язання від 12 листопада 2013 року про відчуження майнових прав (договір купівлі-продажу майнових прав) на об'єкт будівництва 24-х квартирний житловий будинок, що знаходиться за адресою: вул. Дружби, 5, смт. Смига, Дубенський район, Рівненської області, в частині: трьохкімнатної квартири №18, загальною площею 63,27 кв. м., що розташована на третьому поверсі в правому крилі будинку; двох-кімнатної квартири № 21, загальною площею 50,31 кв. м, що розташована на третьому поверсі в правому крилі будинку; двох-кімнатної квартири № 19, загальною площею 50,26 кв. м., що розташована на третьому поверсі в правому крилі будинку; однокімнатної квартири № 17, загальною площею 31,27 кв. м., що розташована на третьому поверсі в правому крилі будинку; однокімнатної квартири № 24, загальною площею 31,21 кв. м., що розташована на третьому поверсі в правому крилі будинку.

Визнати за ОСОБА_1 майнові права на об'єкт будівництва - 24-х квартирний житловий будинок, що за адресою: вул. Дружби, 5, смт. Смига, Дубенський район Рівненської області, в частині однокімнатної квартири № 17, загальною площею 31,27 кв. м., що розташована на третьому поверсі у правому крилі будинку; трьох-кімнатної квартири № 18, загальною площею 63,27 кв. м., що розташована на третьому поверсі у правому крилі будинку; двох-кімнатної квартири № 21, загальною площею 50,31 кв. м., що розташована на третьому поверсі у правому крилі будинку; двох-кімнатної квартири № 19, загальною площею 50,26 кв. м., що розташована на третьому поверсі у правому крилі будинку; трьох-кімнатної квартири № 23, Загальною площею 60,16 кв. м., що розташована на третьому поверсі у лівому крилі будинку; однокімнатної квартири № 24, загальною площею 31,21 кв. м., що розташована на третьому поверсі у правому крилі будинку (а.с.70, т.1).

5. Відповідач подала відзив на позовну заяву, просить відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що доводи викладені в позові не відповідають дійсності. Так, у зв'язку з фінансовими труднощами, її чоловік ОСОБА_8 в 2009 році узяв у ОСОБА_1 гроші під дуже великі відсотки. ОСОБА_8 звернувся саме до ОСОБА_1 за позикою, тому що остання займалась такою діяльністю не офіційно та маючи долари США позичала їх людям під відсотки.

В період з 2009 року до 2011 рік ОСОБА_8 взяв у ОСОБА_1 579 696,00 гривень і віддав 596 650,00 гривень. Дані кошти брались частинами, тобто бралась певна сума коштів і потім поверталась, згодом знову бралась певна суму коштів і поверталась. Дані кошти брались у ОСОБА_1 під різні відсотки, що могло становити від 14 % до 22% за день користування. Коли всі кошти ОСОБА_1 були виплачені, вона на власний розсуд ще нарахувала відсотки за користування коштами в сумі 500 000 гривень. У звязку з чим була нарахована така сума ні відповідачу, ні її чоловікові не було зрозуміло. Враховуючи те, що дана сума була дуже великою та ситуація незрозумілою, вирішили зібратись із ОСОБА_1 та її чоловіком ОСОБА_9 та остаточно узгодити кінцеву суму боргу, щоб в подальшому ОСОБА_1 не мала до них жодних претензій. При даній зустрічі дійшли згоди, що борг перед ОСОБА_1 станом на 13 жовтня 2011 року становить 500 000 грн. і це буде кінцева сума боргу, та надалі ОСОБА_1 не буде вимагати жодний коштів.

Тому 12 листопада 2011 року вони підписали угоду-зобов'язання, що нібито передає ОСОБА_1 квартири, щоб вона могла їх показувати покупцям, продавати й таким чином погасити борг перед нею. Дана угода-зобовязання була підготовлена особисто ОСОБА_1 та надана відповідачу в надрукованому вигляді. Зазначає, що 12 листопада 2011 року, під час обговорення принесеного екземпляра угоди-зобов'язання, вносилися корегування в дану угоду, тому ОСОБА_1 виготовила нову угоду-зобов'язання від 12 листопада 2011 року, в якій зазначено менша кількість квартир та їх площа, яку підписали. Також було виправлено помилку зазначену в першій угоді в трьох кімнатній квартирі (замінено слово «ліве» на «праве» крило будинку). Ні до підписання угоди, ні під час підписання даної угоди ОСОБА_1 коштів відповідачу за вказані квартири не передавала. Існувала заборгованість її чоловіка ОСОБА_8 перед ОСОБА_1 в розмірі відсотків за позичені ним кошти.

З того часу продажем квартир займались як відповідач із чоловіком, так і ОСОБА_1, а саме: розміщували повідомлення в газетах про продаж квартир. Так як позивач мала більше вільного часу, їй було передано ключі від квартир, зазначених в угоді-зобов'язанні, щоб вона мала змогу показувати їх покупцям. В подальшому, при продажі квартир вказаних в угоді-зобв'язанні, відповідач, як власник, їх продавала, а позивач ОСОБА_1 отримувала кошти за їх продаж. Таким чином, отримана сума коштів йшла на погашення боргу ОСОБА_8.П перед ОСОБА_1

На момент укладення угод ОСОБА_1 не бажала, щоб вказані квартири продавались на її ім'я, вона зазначила, що буде показувати покупцям квартири, отримувати кошти від їх продажу, доки не буде погашена заборгованість. Про нотаріальне посвідчення угод мова навіть не йшлась, так як вони підписувались для того, щоб у разі, якщо покупець запитає, чому саме ОСОБА_1, а не власник, показує ці квартири, могла показати угоду-зобов'язання.

15.10.2012 ОСОБА_1 передала ОСОБА_10 однокімнатну квартиру (яка на момент укладення угоди їй не належала, а належала відповідачу), так як в ОСОБА_1 був борг перед ОСОБА_11 у розмірі 9 000 доларів США. Вказану квартиру за усною домовленістю ОСОБА_11 повернув сімї ОСОБА_8 (відповідач), а вони виплачують йому кошти за дану квартиру. Тобто, фактично квартира нікому не передавалась, а відповідач із чоловіком виплачували борг ОСОБА_1 перед ОСОБА_11, за рахунок свого боргу перед ОСОБА_1

На той час 1 долар США дорівнював 8 гривням, то в перерахунку 9 000 доларів США на гривні становило 72 000, 00 гривень. У зв'язку з цим із сімї ОСОБА_8 було списано перед ОСОБА_1 боргу в розмірі 72 000,00 гривень.

15 вересня 2013 року сімя ОСОБА_8 із ОСОБА_1 зробили обмін квартирами, а саме: нібито було передано ОСОБА_1 трьохкімнатну квартиру, а вона їм двохкімнатну квартиру, про що підписано угоду-зобовязання та ОСОБА_1 дала власноруч написану розписку, що вона ще вина ОСОБА_3 2 000, 00 доларів США.

В кінці 2015 року ОСОБА_1 за усною домовленістю передала квартиру №16 ОСОБА_12, у замін він списав із ОСОБА_1 наявний у неї перед ним борг у розмірі 9 000,00 доларів США. В подальшому за усною домовленістю сімя ОСОБА_3 із ОСОБА_12 зробили обмін, а саме: він повернув їм квартиру, а вони зобов'язались передати йому магазин. Тобто, фактично квартира нікому не передавалась, а сімя ОСОБА_3 просто виплачує борг ОСОБА_1 перед ОСОБА_13, шляхом передачі належного відповідачу магазину, за рахунок їх боргу перед ОСОБА_1

Станом на кінець 2015 року курс 1 долара США становив 24,00 гривень, що в перерахунку з 9 000,00 доларів США на гривні становило 216 000,00 гривень. Таким чином, було списано борг перед ОСОБА_1 в розмірі 216 000,00 гривень.

19 квітня 2017 року відповідач, за усною домовленістю з ОСОБА_1, продала квартиру №4 за адресою: вул. Дружби, 5 в смт. Смига, Рівненської області ОСОБА_14 за 7 000,00 доларів США. Зокрема, при продажі даної квартири з ОСОБА_1 було списано борг у розмірі 4 000,00 доларів США перед ОСОБА_15, який є дядьком ОСОБА_14 Крім того, ОСОБА_14 було передано ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 3 000 доларів США.

Станом на травень 2017 року курс 1 долара становив приблизно 26,00 гривень, що в перерахунку з 7 000,00 доларів США на гривні становило 182 000,00 гривень. Таким чином, було списано борг перед ОСОБА_1 у розмірі 182 000,00 гривень.

19 квітня 2017 року ОСОБА_1 при передачі коштів мала повернути ОСОБА_14 їхню угоду-зобовязання, так як борг перед нею вже був погашений. Однак, ОСОБА_1 отримавши кошти від Слив» юка Н.М., не повернула йому угоди-зобовязання, який мав передати їм цю угоду, а через декілька днів відповідач дізналася від працівників поліції, що позивач написала заяву про те, що вона заборгувала їй ще якісь кошти та не переписала на неї квартири.

Також ОСОБА_1 крім тих коштів, які вона отримувала за продаж квартир, отримувала від відповідача товар різного характеру. На той час у відповідача були магазини, в яких вона брала товари за рахунок їхнього перед нею боргу. В загальному ОСОБА_1 було вибрано товару на значну суму, проте квитанції збереглись лише на 16 918,00 грн., майже на кожній квитанції ОСОБА_1 або члени її сім'ї, які приходили за товаром, ставили свій підпис.

Станом на травень 2017 року повернуто борг за відсотками ОСОБА_1 в розмірі 486 918,00 гривень. Крім того, на сьогоднішній день ОСОБА_1 вина сімї відповідача 2 000 доларів США, згідно розписки, яка була написана нею власноручно при обміні квартир 15 вересня 2013 року. Вказані кошти в розмірі 2 000 доларів США на даний час нею не повернуто.

Враховуючи загальну суму повернутих коштів ОСОБА_1, та її борг перед відповідачем, то станом на травень 2017 року борг перед ОСОБА_1 був повністю погашений і почала існувати заборгованість ОСОБА_1 перед відповідачем, враховуючи надану розписку.

Впродовж всього періоду часу відповідач та її чоловік повертали ОСОБА_1 кошти й ніяким чином не уникали цього. Про продаж квартир ОСОБА_1 знала та претензій щодо продажу квартир починаючи з 2011 року до травня 2017 року вона не мала, так як мала на меті отримати кошти за продаж квартир, а не самі квартири. Організацією продажу квартир, зазначених в угоді, ОСОБА_1 займалась самостійно. Однак, під час додаткового допиту 01 червня 2017 року в Дубенському ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_1 повідомила заступнику начальника слідчого відділення ОСОБА_16 про існування лише угоди-зобов'язання від 12 листопаді 2011 року та про зміст даної угоди (копію пояснень ОСОБА_1 додала до позову).

Проте, до підготовки позову до суду нею було виправлено дату в новій редакції угоди-зобов'язання від 12 листопада 2011 року, а саме: виправлено рік укладення угоди з 2011 на 2013, у звязку з чим вийшло, що вказана угода була укладена 2013 року, хоча у відповідача наявний другий екземпляр такої угоди, де зазначено правильно 2011 рік.

В подальшому до позовної заяви позивачем було надано угоду-зобов'язання від 12 листопада 2013 року та позивач вже по змісту позову посилається на дану угоду, як основну. Проте, 12 листопада 2013 року така угода-зобов'язання взагалі не підписувалась. Дана угода була підписана 12 листопада 2011 року та була надана їй у надрукованому вигляді особисто ОСОБА_1 Після спільного обговорення, в дану угоду було внесено зміни. Тому, ОСОБА_1 передрукувала угоду-зобовязання від 12 листопада 2011 року, яку вони знову ж таки підписали. На підтвердження того, що вказані угоди - зобовязання готувала й друкувала сама ОСОБА_1, свідчить укладена нею угода-зобовязання з ОСОБА_10 від 15 жовтня 2012 року (копія угоди додається).

Також надані позивачкою до матеріалів позову копії угод-зобов'язань від 12 листопада 2011 року, 12 листопада 2013 року та 15 вересня 2013 року відрізняються за зовнішнім виглядом від тих угод, які вона надсилала їй разом із листом-вимогою від 16 серпня 2017 року. В надісланих відповідачу ксерокопіях угод містяться надписи та позначки, які були зроблені позивачкою чи кимсь іншим, проте в наданих до суду копіях ці надписи відсутні й помітно, що дані надписи були закладені невеликими папірцями. Тому, крім підробки угоди-зобов'язання від 12.11.2011 позивач надала суду копії угод, які за виглядом не відповідають наявним у неї оригіналам.

Дані факти вказують на те, що ОСОБА_1 в черговий раз приймає незаконні міри щодо заволодіння майном, яке належить відповідачу на законних підставах.

Позивач посилається на те, що нібито придбала шляхи укладення договору купівлі-продажу (який одночасно на її думку є також інвестиційним договором) майнові права, в звязку з чим даний договір не підлягає нотаріальному посвідченню. Проте, дані твердження є повністю безглуздими, так як в самих угодах вказано, що передається житлова площа, а не майнові права на квартири. Якби навіть передавались згідно договору купівлі-продажу майнові права, то до даного договору згідно ч. 2 ст. 656 ЦК України мали застосовуватись вимоги ч. 1 ст. 657 ЦК України про обовязкове нотаріальне посвідчення договору.

Враховуючи викладене, вважає, що посилання позивача в обґрунтування своїх позовних вимог на норми Закону України «Про інвестицій діяльність» і посилання на купівлю нею майнових прав за не визначеним договором (чи то договір купівлі продажу, чи інвестиційний договір) є безпідставним і не обґрунтованим.

На момент підписання угод-зобов'язань між нею та ОСОБА_1 кожна із сторін розуміла, що умови викладені в угодах виконуватись не будуть, тобто підписання даних угод мало інші цілі, ніж передбачені угодами та дані угоди взагалі не мали правової мети. Сама природа коштів, які передавались ОСОБА_1 була зовсім іншою, ніж остання вказує в позові. Так як кошти передавались чоловікові відповідача, а не їй і передавались необхідними йому частинами протягом тривалого часу в позику під відсотки. Також не ставилось за мету передати ОСОБА_1 майно вказане в угодах, так як угоди укладались лише для того, щоб ОСОБА_1 могла показувати зазначені в угоді квартири потенційним покупцям. Тобто, ні одна із сторін не здійснювала будь-яких дій спрямованих на реальне виконання умов угод-зобовязань, тому підписані між ними угоди-зобовязання є лише формальними й можуть мати також ознаки фіктивного правочину відповідно до ст. 234 ЦК України, що в свою чергу визнається недійсним.

Також зазначила, що про здачу будинку в експлуатацію в липні 2013 року, позивачу було відомо одразу, а не так як зазначила в позові, що в квітні 2017 року, отримавши офіційну відповідь Смизької селищної ради на запит її представника, вона дізналась, що вищеописаний будинок вже зданий у експлуатацію ще в липні 2013 року, так як з моменту здачі будинку в експлуатацію було розпочато продаж квартир, розміщенням оголошень у газеті займалась позивач, а також вказувала свій номер телефону для звязку.

Стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу вважає безпідставними, оскільки нічим не підтверджуються, моральну шкоду вважає, що понесла не позивач, а саме вона від постійних спроб позивача заволодіти її майном (а.с.96-100, т.1).

6. На відзив позивач подала відповідь. Зазначає, що обставини, викладені у відзиві не відповідають дійсності та доводи, якими відповідач обґрунтовує такі обставини, більшість з них взагалі не мають жодного відношення до предмета та суті спору, в зв'язку з чим просить врахувати її письмові пояснення стосовно обставин, викладених відповідачем (а.с.194-195, т.1).

7.В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов за наявних доказів у матеріалах справи.

8. Відповідач і її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, в задоволенні позову просили відмовити.

9.В судовому засіданні свідки показали:

Свідок ОСОБА_10 повідомила, що позичила ОСОБА_1 гроші в розмірі 9000 доларів США 02.10.2009 під розписку. Коли звернулись до неї з вимогою віддати борг, запропонувала їм віддати квартиру в спірному житловому будинку. Вони із чоловіком погодились, а потім повернули квартиру ОСОБА_3, а ОСОБА_3 виплачують їй борг ОСОБА_1 15.10.2012 підписувала угоду-зобовязання, гроші в той момент не передавала, не знала кому належить квартира за документами. Офіційно відчуження квартири не оформляли, обмін відбувся на словах. Коли повернули квартиру ОСОБА_3, борг ОСОБА_1 в розмірі 9000 доларів США став виплачувати ОСОБА_3 і ОСОБА_1 звичайно про це знала. Дані покази також підтверджуються письмовими доказами, а саме: розпискою від 02.10.2009 та угодою-зобовязанням із відмітками про виплату грошових коштів (а.с.1-2, т.3).

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що 02.10.2009 особисто позичив ОСОБА_1 9000 доларів США, які вона не повернула в той момент, коли йому їх терміново було потрібно на операцію. Запропонувала взамін квартиру, яку особисто показувала, погодився, так як іншого виходу не було. Угоду-зобовязання від 15.10.2012, яку готувала та оформляла ОСОБА_1, було укладено в 2-х екземплярах: один залишився в нього, а інший у ОСОБА_3. Потім домовився із ОСОБА_8, що квартиру йому поверне, а той віддасть йому борг за ОСОБА_1 ОСОБА_8 віддавав і віддає й досі борг у 9000 доларів США замість ОСОБА_1 ОСОБА_1 про це знає та неодноразово запевняла, щоб не хвилювався, бо усі гроші ОСОБА_8 віддасть.

Свідок ОСОБА_12 у 2011 році позичила ОСОБА_1 10000 доларів США. Остання в погашення боргу передала квартиру, а саме: технічний паспорт на квартиру №16 на 2 поверсі, вартістю 9000 доларів США та ще 1000 залишилась винна. Знаючи, що відношення до квартири має також ОСОБА_8, запропонував обміняти квартиру на магазин і таким чином ОСОБА_8 погасили заборгованість ОСОБА_1 перед ним. Зі слів ОСОБА_1, квартира належала саме їй, а що зазначено в документах не звернув уваги. Магазин у його власності лише на словах, документально це не оформлено. На підтвердження своїх слів долучив документ (розписку), сторони не заперечують щодо його правдивості, ОСОБА_1 підтвердила зазначені обставини (а.с.13, т.3).

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що дала ОСОБА_8 10000 доларів США в 2013 році на квартиру, а він у свою чергу обіцяв до кінця року завершити будівництво, потім дала ще 1500 доларів США. Доробляла ремонт, ставила двері власним коштом. Квартира їй у власність не оформлена, вважає тому, що існують борги за комунальні послуги по будинку, так як до 2017 року тариф на світло був комерційний, а вона не згідна платити за електроенергію по такому тарифу. Переоформляти квартиру на себе відмовилась, тому що ОСОБА_8 вимагали доплатити ще 500 доларів вартості квартири, так як вона коштувала 12000 доларів, а вона не згідна, що ще має доплачувати, так як, на момент передачі попередніх коштів, обіцяли, що будинок буде реконструйовано відповідно до плану, чого й досі не зроблено.

Свідок ОСОБА_18 пояснив, що інвестував кошти в реконструкцію будинку в розмірі 38235 доларів США. Квартири №1 і №2 02.12.2013 переоформив на себе. Чув, що квартири належать ОСОБА_1, однак переоформляти їздив із ОСОБА_3 Кошти на квартири давав не однією сумою, а частинами, як позику ОСОБА_8, частина боргу пішла на зарахування вартості квартир.

Свідок ОСОБА_19 пояснив, що відбулася купівля-продажа квартир, на угодах ставив свої підписи, угоди підписувались у 2011 році. Вважає, що ОСОБА_1 інвестувала гроші у 9 квартир, пізніше угода була змінена, а саме в 2013 році. При підписанні в робочому кабінеті відповідача (магазин "Робочий"), ОСОБА_1 передала ОСОБА_3 кошти за квартири. На цей час квартири не були готові, відповідач з чоловіком обіцяли їх завершити протягом року.

Свідок ОСОБА_8 підтвердив, що позичав кошти в ОСОБА_1, підписували 12.11.2011 угоду-зобовязання спочатку в першому варіанті, а потім виправили та підписали 12.11.2011 дві копії уточненої угоди, всі екземпляри угод-зобовязання готувала ОСОБА_1 Будь-яких угод 12.11.2013 не укладалось. Коштів ОСОБА_1 не інвестувала, 11.11.2010 ОСОБА_8 взяв кредит у банку на реконструкцію будинку та цих коштів повністю вистачило. На даний час усі позичені гроші в ОСОБА_1 їй повернуто.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

10.Ухвалою судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Жуковською О.Ю. від 10.10.2017 вжито заходів забезпечення позову, шляхом заборони вчиняти реєстраційні дії відносно спірного майна (а.с.59, т.1).

11.Ухвалою судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Жуковською О.Ю. від 20.10.2017 позовну заяву залишено без руху, надано термін на усунення недоліків (а.с.65, т.1);

12.Ухвалою судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Жуковською О.Ю. від 26.10.2017 відкрито провадження по справі та призначено судовий розгляд (а.с.69, т.1).

13. Ухвалою судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Жуковською О.Ю. від 05.01.2018 розгляд справи переведено, згідно нового ЦПК від 15.12.2017, до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 87, т.1).

14. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області під головуванням судді Жуковської О.Ю. від 29.03.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.212, т.1).

15. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області під головуванням судді Жуковської О.Ю. від 08.05.2018 витребувано докази (а.с.230, т.1).

16. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області під головуванням судді Жуковської О.Ю. від 17.10.2018 залучено до участі в справі ОСОБА_7, в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

17. 12 листопада 2011 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 було підписано угоду-зобовязання, згідно якої ОСОБА_3 зобовязується передати в приватну власність житлову площу в 24-х квартирному будинку, який знаходиться по вул.Дружба, 5 в смт.Смига, Дубенського району Рівненської області, громадянці ОСОБА_1, так як вона вже повністю її оплатила. Кількість оплаченої площі, яку зобовязується передати дорівнює 373,36 кв.м (а.с.8,110, т.1).

18. 15.09.2013 між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 підписано угоду-зобовязання, згідно якої ОСОБА_3 зобовязується передати в приватну власність житлову площу в 24-х квартирному будинку, який знаходиться по вул.Дружба, 5 в смт.Смига, Дубенського району Рівненської області громадянці ОСОБА_1, так як вона вже повністю її оплатила. Кількість оплаченої площі, яку зобовязується передати, дорівнює 60,16 кв.м. Цій площі належить така квартира: трьохкімнатна квартира на третьому поверсі, ліве крило будинку (а.с.9, 112, т.1).

19. У матеріалах справи наявні дві копії угод-зобовязання, підписаних між ОСОБА_3 і ОСОБА_1, згідно якої ОСОБА_3 зобовязується передати в приватну власність житлову площу в 24-х квартирному будинку, який знаходиться по вул.Дружба, 5 в смт.Смига, Дубенського району Рівненської області, громадянці ОСОБА_1, так як вона вже повністю її оплатила. Кількість оплаченої площі, яку зобовязується передати, дорівнює 290,84 кв.м, одна з який датована 12 листопада 2013 року екземпляр позивача, надрукований рік «2011» виправлено ручкою на «2013» (виправлення не застережено), та інша яка датована 12 листопада 2011 року екземпляр відповідача без виправлень (а.с.10, 111, т.1, 30-31, т.3).

20. 27 лютого 2008 року ОСОБА_3 придбано будинок технічного комплексу №5, що знаходиться в смт. Смига, вул. Дружби, 5 Дубенського району, Рівненської області, загальною площею 1293,8 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим 27.02.2008 за реєстром №712, право власності зареєстровано за ОСОБА_3 18.03.2008 (а.с.104, 105, т.1).

21. В подальшому було вирішено провести реконструкцію вказаного технічного комплексу в 24-х квартирний житловий будинок. На підставі належних дозвільних документів у січні 2012 року розпочато реконструкцію. В липні 2013 року реконструкцію технічного комплексу було завершено. У зв'язку з цим, 21 серпня 2013 року на імя відповідача було видано Свідоцтво про право власності на 24-х квартирний житловий будинок у смт. Смига, вул. Дружби, 5, Дубенського району, Рівненської області від 21.08.2013, індексний номер 8306666 (а.с.47,44-46, 106-107, т.1).

22. Згідно письмового доказу висновку за результатами дослідження з використанням поліграфа від 07.05.2018, складеного поліграфологом Приватної охоронної фірми ТОВ «Ледкор» ОСОБА_20, пояснення ОСОБА_3 відносно заявлених позовних вимог і обставин справи правдиві, а саме: гроші в ОСОБА_1 позичав її чоловік ОСОБА_8; про умови взяття грошей у борг у ОСОБА_1 дізналася від чоловіка ОСОБА_8; гроші ОСОБА_8 позичав у ОСОБА_1 у період 2009-2011 років; перша угода-зобовязання була укладена 12.11.2011, а не 2013 року; друга угода-зобовязання була укладена 15.09.2013; борг перед ОСОБА_1 сплачено, будь яка заборгованість перед ОСОБА_1 відсутня (а.с.220-223, т.1).

23. Судом оглянуто матеріали кримінального провадження №0000082 за ч.1 ст.189 КК України та матеріали кримінального провадження №0000579 за ч.1 ст.190 КК України відносно ОСОБА_1, які закриті згідно постановами заступника начальника СВ Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області у зв'язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень.

V. Оцінка Суду.

24. Відповідно до положень ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

25. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст. 12 ЦПК України).

26. За змістом ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

27. Зазначені норми процесуального права узгоджуються із положеннями ст. 20 ЦК України, згідно якої право на захист особа здійснює на свій розсуд.

28. З іншої сторони, суд звертає увагу, що відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

29. Важливим є те, що, в даних правовідносинах на позивача покладається обовязок довести наявність підстав для задоволення позову, про що повинен надати докази, при цьому, відповідач має зустрічний обовязок довести ті обставини, які становлять основу його заперечень і спростовують відповідні вимоги.

30. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

31. З огляду на встановлені в судовому засіданні факти, угоду-зобовязання від 12.11.2013 неможливо визнати дійсною, оскільки стороною позивача предявлено угоду від 2013 року, а стороною відповідача угоду від 2011 року. Таким чином, вважаю, що дана угода є не укладеною, оскільки, сторони не дійшли згоди щодо істотних умов договору, якою посеред іншого є дата укладення, також не вказано ціну.

32. Згідно Цивільного кодексу України на відчуження майнових прав укладається договір купівлі-продажу майнових прав, укладення ж Угоди-зобовязання має зовсім іншу правову природу та не може слугувати правовою підставою для набуття права власності на майно.

Зокрема, ст.177 ЦК України серед обєктів цивільних прав називає майнові права. Вони ж визначаються речовими правами згідно ч.2 ст.190 ЦК України. В ст.3 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами, які можуть оцінюватись, визнаються будь-які права, повязані з майном, відмінні від права власності, в тому числі, які є складовими частинами права власності, а також інші специфічні права та права вимоги.

Згідно зі ст.656 ЦК України майнові права можуть бути предметом договору купівлі-продажу. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає зі змісту або характеру цих прав. Тобто, при цьому необхідно зважати на ст.657 ЦК України, згідно якої договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

33. За таких обставин, вважаю, що угоду-зобовязання від 15.09.2013 про відчуження ОСОБА_1 майнових прав на обєкт будівництва 24-х квартирний житловий будинок, що знаходиться за адресою: вул. Дружби, 5, смт.Смига, Дубенський район, Рівненської області, в частині трьохкімнатної квартири №23, загальною площею 60,16 кв.м., що розташована на третьому поверсі у лівому крилі будинку, а також угоду-зобовязання від 12.11.2013 неможливо визнати дійсними договорами купівлі-продажу майнових прав, оскільки, вони наявні в простій письмовій форма, тобто не в належній формі, та нотаріально не посвідчені.

34. Відповідно до викладеного в ст. 4 ЗУ «Про інвестиційну діяльність» об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди та оборотні кошти в усіх галузях економіки, цінні папери (крім векселів), цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об'єкти власності, а також майнові права. Інвестування та фінансування будівництва об'єктів житлового будівництва з використанням недержавних коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, у тому числі в управління, може здійснюватися виключно через фонди фінансування будівництва, фонди операцій з нерухомістю, інститути спільного інвестування, а також шляхом емісії цільових облігацій підприємств, виконання зобов'язань за якими здійснюється шляхом передачі об'єкта (частини об'єкта) житлового будівництва. Інші способи фінансування будівництва таких об'єктів визначаються виключно законами.

Згідно п. 3 ст. 2 даного Закону інвестиційна діяльність забезпечується шляхом реалізації інвестиційних проектів і проведення операцій з корпоративними правами та іншими видами майнових та інтелектуальних цінностей.

35. У своїй позовній заяві позивач посилається на те, що між нею та відповідачем укладено угоди-зобовязання про відчуження їй майнових прав, а саме: укладено договір купівлі-продажу майнових прав та здійснено інвестування у визначену площу житла, проте з таким обґрунтуванням неможливо погодитись, тому що 27 лютого 2008 року відповідачем придбано будинок технічного комплексу №5, що знаходиться в смт. Смига, вул. Дружби, 5 Дубенського району Рівненської області, загальною площею 1293,8 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим 27.02.2008 за реєстром №712. В подальшому було вирішено провести реконструкцію вказаного технічного комплексу в 24-х квартирний житловий будинок. На підставі належних дозвільних документів у січні 2012 року розпочато реконструкцію. В липні 2013 року реконструкцію технічного комплексу завершено. В зв'язку з цим, 21 серпня 2013 року на імя відповідача видано свідоцтво про право власності на 24-х квартирний житловий будинок у смт. Смига, вул. Дружби, 5, Дубенського району, Рівненської області.

Тому, станом на вересень та листопад 2013 року, позивач не могла укладати угоди про відчуження їй майнових прав на квартири, як вона посилається в своєму позові, так як на той час ОСОБА_3 була власником реконструйованого житлового багатоквартирного будинку із виділеними квартирами, які слугували окремими та самостійними об'єктами. Інвестування зі сторони позивача в житлове будівництво не було, так як технічний комплекс вже був побудований і проводилась лише його реконструкція, яка не передбачала вкладень у вигляді інвестиції шляхом реалізації інвестиційних проектів. Жодних доказів на підтвердження своє позиції позивач до матеріалів позову не додала і під час судового розгляду їх не здобуто.

Законом «Про інвестиційну діяльність» передбачено, що в інвестиційному договорі має бути відображено, що покупець набуває майнові права на квартиру. Також у паперах повинні бути вказані: будівельна адреса майбутньої квартири, її номер згідно з будівельними планами, будівельна площа із зазначенням загальної та будівельної площі квартири, повинна бути обговорена вартість нерухомості - ціна в договорі вказується в нацвалюті України гривні. Однак, за бажанням сторін, в договорі додатково може бути вказана будь-яка інша валюта, в прив'язці до основної ціни договору. А окремим пунктом договору повинен бути вказаний порядок розрахунку між сторонами та яким чином підтверджуватиметься факт повного розрахунку за договором, у договорі потрібно вказати права та обов'язки сторін. Зокрема, потрібно відобразити порядок передачі квартири після введення багатоквартирного житлового будинку в експлуатацію, терміни введення в експлуатацію будинку. Також зазначається обов'язок покупця сплатити кошти в повному обсязі. Ще можуть бути вказані штрафи для покупця в разі несвоєчасної сплати коштів, а також штрафи для забудовника (продавця майнових прав) в разі введення будинку в експлуатацію не в строк.

36. Таким чином, дослідивши докази та покази свідків, не можна погодитись із доводами позивача про укладення інвестиційного договору чи здійснення інвестицій, адже підписані угоди-зобовязання не містять усіх істотних ознак даного договору. Так, не зазначено ні суми інвестицій, ні порядку здійснення розрахунків, ні порядку передачі квартир після введення багатоквартирного будинку в експлуатацію та такий строк взагалі не встановлено. Дії, які вчинялись ОСОБА_1 та ОСОБА_3 начебто на виконання вказаних угод, за своєю природою мають ознаки боргових зобовязань сторін одна перед одною.

37. Долучену ОСОБА_1 в якості доказу Угоду-зобовязання від 12.11.2013 (а.с.10, 203, т.1) суд розцінює критично, оскільки її достовірність спростовуються зібраними доказами по справі, а саме: другим екземпляром даної угоди, яку надала суду відповідач (а.с.111, т.1), показами відповідача ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_8 Суд звертає увагу, що в екземплярі від позивача наявне виправлення в році і воно не застережене, екземпляра від відповідача підписаний позивачем і її чоловіком (цей факт визнається стороною), і при цьому не містить виправлень. Також, суд розцінює критично твердження ОСОБА_1, що кошти інвестувала в будівництво та не отримала те, на що розраховувала, оскільки це спростовується поясненнями відповідача, які підтверджено показами свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, а також поясненнями самого позивача під час допиту свідків, а також зібраними матеріалами справи. Натомість, на підтвердження правдивості своїх тверджень ОСОБА_1 не додала жодних доказів. Факт передачі ОСОБА_1 на купівлю квартир чи то здійснення інвестиційної діяльності грунтується лише на показах свідків, які суперечливі, тому також розцінюються критично, передача грошей може бути підтверджена лише письмовими доказами, які суду пред'явлено не було.

38. Оскільки, в ході розгляду справи судом встановлено, що угоди-зобовязання від 12.11.2013 та 15.09.2013 не дійсні, як такі що фактично неукладені, тому й визнати за позивачем майнові права на квартири в 24-х квартирному житловому будинку в смт. Смига по вул. Дружби, 5, Дубенського району, Рівненської області, неможливо.

39. Тому з огляду на усе вищеописане, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на стороні відповідача: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання договорів дійсними, визнання майнових прав на об'єкт будівництва, відшкодування збитків є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Тому і похідна вимога про відшкодування моральних збитків також задоволенню не підлягає.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

40. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати в разі відмови в позові покладаються на позивача.

З цих підстав, керуючись статтями 3-5, 7, 10, 13, 19, 81, 141, 258, 263-265, 352 Цивільного процесуального кодексу, суд -

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на стороні відповідача: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання договорів дійсними, визнання майнових прав на об'єкт будівництва, відшкодування збитків та моральної шкоди, - відмовити.

Заходи забезпечення позову, вжиті згідно ухвали Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 10 жовтня 2017 року шляхом заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об'єктів нерухомості: трьох-кімнатної квартири № 23, загальною площею 60,16 кв. м., трьох-кімнатної квартири № 18, загальною площею 63,27 кв. м., двох-кімнатної квартири № 21, загальною площею 50,31 кв. м., двох-кімнатної квартири № 19, загальною площею 50,26 кв. м., однокімнатної квартири № 17, загальною площею 31,27 кв. м., однокімнатної квартири № 24, загальною площею 31.21 кв. м., які розташовані на третьому поверсі у правому крилі 24-х квартирного житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Дружби, 5, смт. Смига, Дубенський район, Рівненська область (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 16), - після набрання рішенням законної сили скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області впродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1;

Відповідач: ОСОБА_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2.

Треті особи: ОСОБА_5, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4; ОСОБА_6, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5; ОСОБА_7, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6.

Повний текст рішення виготовлено 02.01.2019.

Суддя: