Справа № 135/948/18
провадження № 22-ц/801/284/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дєдов С. М.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 грудня 2018 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Стадника І.М. (судді-доповідача),

суддів: Міхасішина І.В., Войтка Ю.Б.,

з участю секретаря судового засідання Безрученко Н.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №2

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 12 жовтня 2018 року, постановлену під головуванням судді Дєдова С.М., повний текст якої складено 17 листопада 2018 року

в справі №135/948/18

за скаргою ОСОБА_3 (скаржник)

про визнання неправомірними та скасування постанов начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Калинчука С.І. про поновлення вчинення виконавчих дій від 09.07.2018 року, про арешт майна боржника від 12.07.2018 року, про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 12.07.2018 року, -

встановила:

В липні 2018 року ОСОБА_3 звернувся в районний суд зі скаргою про визнання неправомірними та скасування постанов начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Калинчука С.І. про поновлення вчинення виконавчих дій від 09.07.2018 року, про арешт майна боржника від 12.07.2018 року, про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 12.07.2018 року.

Скарга мотивована тим, що на виконанні відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області перебуває зведене виконавче провадження №37234147, до складу якого входить виконавче провадження №34351262 з виконання виконавчого листа №211/447/12, виданого 01.06.2012 року Ладижинським міським судом Вінницької області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 коштів в розмірі 1543878,77 грн. Станом на 20.07.2018 року розмір заборгованості складає 1037240 грн.

Вважає, що оскаржувані постанови винесені державним виконавцем з порушенням ст. 20, 24, 48, ч. 5 ст. 35 ст. 56, 57 Закону України «Про виконавче провадження», п. 4 розділу І, п. 6 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) та ст. 443 ЦПК України, оскільки з огляду на суму 1037240 грн., яка підлягає стягненню з нього станом на 20.07.2018 року та з огляду на інші обставини - місце проживання, перебування, роботи боржника та місцезнаходження його майна, яким є м. Ладижин Вінницької області, та враховуючи приписи п. 4 розділу І, п. 6. розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», вказане зведене виконавче провадження №37234147 підвідомче Ладижинському міському відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області та не є підвідомче відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Вінницькій області, а тому ці постанови є неправомірними та підлягають скасуванню.

Крім того зазначив, що вказані постанови є неправомірними, оскільки їх дія поширюється на майно, яке є спільним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_6, та при цьому частка кожного із подружжя складає 1/2 частину від цього майна, а тому виконавець діяв в порушення вимог ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 443 ЦПК України, не маючи права звертати стягнення на 1/2 частину належного ОСОБА_6 майна, яка не є боржником у цьому виконавчому провадженні.

Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 12 жовтня 2018 року в задоволенні скарги відмовлено.

Не погодившись із ухвалою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу та постановити нове судове рішення про задоволення скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу заступник начальника управління Калинчук С.І. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_7 вимоги апеляційної скарги підтримала на умовах, викладених у ній, і просила задовольнити.

Начальник відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Калинчук С.І. надіслав суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність.

Апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_3 суд першої інстанції, врахувавши норми Закону України «Про виконавче провадження» прийшов до висновку, що ОСОБА_3 не довів неправомірності оскаржуваних ним постанов як підстави їх скасування.

Такий висновок суду першої інстанції є вірним і зроблений відповідно до норм процесуального права.

Так, відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Крім того, виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

19.09.2012 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Ладижинського міського управління юстиції Березою A.B. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження із виконання виконавчого листа №211/447/12, виданого 01.06.2012 року Ладижинським міським судом.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) відділу примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в областях підвідомчі рішення, за якими сума зобов'язання становить від десяти до двадцяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті;

Відповідно до п. 6. розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 7. розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) передача виконавчих проваджень на виконання може здійснюватися: у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 6 цього розділу, - за рішенням державного виконавця, на виконанні у якого перебуває виконавче провадження.

А тому постановою начальника відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Вінницькій області від 15.03.2013 року (а. с. 75) матеріали виконавчого провадження №34351262 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 коштів в розмірі 1543878,77 грн. були витребувані із відділу державної виконавчої служби Ладижинського міського управління юстиції, для подальшого примусового виконання у Відділі примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Вінницькій області в межах зведеного виконавчого провадження, оскільки на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Вінницькій області перебувало виконавче провадження №35840533 про стягнення коштів із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 (сума стягнення 8500000 грн.).

Постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Ладижинського міського управління юстиції від 19.03.2018 року матеріали виконавчого провадження №34351262 з примусового виконання виконавчого листа №211/447/12, виданого 01.06.2012 року передані Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області (а. с. 76).

Вищевказані постанова начальника відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Вінницькій області від 15 березня 2013 року і постанова заступника начальника відділу державної виконавчої служби Ладижинського міського управління юстиції від 19 березня 2013 року сторонами виконавчого провадження не оскаржені і є чинними.

Відтак загальна сума стягнення за зведеним виконавчим провадженням перевищує 10 млн. грн і становить 10043878,77 грн.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 5 статті 35 Закону визначено, що після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов'язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

На виконання зазначеної норми Закону начальником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Калинчуком С.І. 09 липня 2018 року винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій, оскільки ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 12.04.2018 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Вінницької області від 25.06.2018 року, скасовано забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" (далі Закон) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти дії.

Статтею 19 Закону встановлено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом. Право вибору пред'явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу. Сторони у процесі виконання рішення відповідно до процесуального законодавства мають право укласти мирову угоду, що затверджується (визнається) судом, який видав виконавчий документ.

Оскаржуючи постанови державного виконавця заявник не зазначив і не довів, які саме його права у виконавчому провадженні, або інші права, свободи, охоронювані законом інтереси, порушуються оскаржуваними постановами.

Натомість відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 56 Закону для забезпечення реального виконання рішення застосовується арешт майна (коштів) боржника. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, у якій обов'язково зазначаються:

1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо;

2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди;

3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об'єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Статтею 57 цього ж Закону встановлено особливості визначення вартості майна боржника та оцінка майна боржника. Так, визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторін виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна.

У випадку зведеного провадження, згідно з положеннями п. 3.8.2. Наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. №512/5 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень», арешт на майно боржника накладається у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору й витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

А тому з метою виконання вимог виконавчого документа, начальником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Калинчуком С.І. вжито заходи щодо примусової реалізації нерухомого майна боржника, що належить йому на праві приватної власності шляхом винесення постанови про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 12 липня 2018 року.

Як вбачається із матеріалів справи власником майна, на яке було накладено арешт постановою від 12.07.2018 року, є боржник ОСОБА_3

Суд не приймає посилання апелянта на те, що відповідне майно відповідно до норм ст. 60, 69, 70 СК України належить його дружині, так як відповідно до статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 28.10.2016 року відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 та Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання права власності на майно та зняття з нього арешту.

В матеріалах справи відсутнє судове рішення в даній справі, яке б набрало законної сили, а представник заявника пояснила, що зазначена справа провадженням не закінчена.

За таких умов підстави для скасування постанови про накладення арешту на майно відсутні, а відповідні доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу.

Винесення державним виконавцем постанови про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні є необхідною передумовою залучення такого суб'єкта до участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки майна перед його реалізацією.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що постанови начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Калинчука С.І. про поновлення вчинення виконавчих дій від 09.07.2018 року, про арешт майна боржника від 12.07.2018 року, а також постанова про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні постановлені із додержанням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Відтак, ухвала Гайсинського районного суду Вінницької області від 12 жовтня 2018 року постановлена з додержанням вимог закону, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 12 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Стадник І.М.

Судді Міхасішин І.В.

Войтко Ю.Б.

Повний текст постанови складено 26.12.2018 року.