Справа № 159/5160/18 Головуючий у 1 інстанції: Наваляний Т.Д.
Провадження № 22-ц/802/316/18 Категорія: 81 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Галицької І.П.

представника позивачів ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 08 жовтня 2012 року заяву ОСОБА_2, ОСОБА_5 задоволено.

Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 13630, виданого 11.09.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про звернення стягнення на магазин «Роксолана», площею 265,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Ковель бульвар Лесі Українки, 39-а та земельну ділянку площею 0,0393 га., що знаходиться за адресою: м. Ковель бульвар Лесі Українки, 39-а власником якою є ОСОБА_2 за борговим зобовязанням боржника ОСОБА_3, що перебуває на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Волинської області у виконавчому провадженні № 57222627.

Не погоджуючись з ухвалою суду відповідач подав апеляційну скаргу, покликаючись порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувану ухвалу.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу - без змін.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи 04.10.2018 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ПАТ «Українська інноваційна компанія», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

08 жовтня 2018 року судом відкрито провадження та призначено судове засідання у даній справі.

З метою запобігання порушення своїх прав та забезпечення можливості виконання в майбутньому рішення суду позивачі подали заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просили суд забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 11.09.2018, реєстровий № 13630, що перебуває на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Волинської області у виконавчому провадженні № 57222627.

Як вбачається з постанови приватного виконавця виконавчого округу Волинської області ОСОБА_6 від 14.09.2018 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №13630, виданого 11.09.2018 року про звернення стягнення на магазин «Роксолана», площею 265,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Ковель бульвар Лесі Українки, 39-а та земельну ділянку площею 0,0393 га., що знаходиться за адресою: м. Ковель бульвар Лесі Українки, 39-а власником якою є ОСОБА_2 за борговим зобовязанням боржника ОСОБА_3

Отже на час звернення до суду з даним позовом та заявою про забезпечення позову, по виконанню оспорюваного виконавчого напису нотаріуса було відкрито виконавче провадження, що свідчить про існування ризику передчасної примусової реалізації майна належного позивачам (звернення стягнення яке здійснено на підставі згаданого виконавчого напису).

Судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали враховано доводи ОСОБА_2, ОСОБА_3 про те, що у випадку не зупинення стягнення (виконавчого провадження) на підставі вчиненого виконавчого напису нотаріуса від 11.09.2018 року, існує ризик реалізації магазину «Роксолана», що знаходиться за адресою: м. Ковель бульвар Лесі Українки, 39-а та земельної ділянки за цією адресою, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Невжиття заявленого забезпечення позову може призвести до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивачі не зможуть їх захистити в межах одного цього судового провадження за їх позовом без нових звернень до суду.

Доводи апеляційної скарги зводяться до трактування теоретичних аспектів інституту забезпечення позову та не містять жодних посилань на недоцільність та необґрунтованість вжиття судом обраного способу забезпечення позову.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

З врахуванням положень ст. 141, 356, 357 ЦПК України з Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» слід стягнути в дохід держави 1762,00 гривень судового збору за подання апеляційної скарги, оскільки апелянтом долучено платіжне доручення №2027 від 27.11.2018 року за змістом якого судовий збір сплачено ТОВ "Тулар", яке не є учасником даної справи, а відтак апеляційна скарга вважається не оплаченою судовим збором.

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» залишити без задоволення, а ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08 жовтня 2018 року в даній справі без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» в дохід держави 1762,00 гривень судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий

Судді :

: