КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2018 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач ОніщукМ.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

представника позивача БойкоГ.Є.,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6, подану від її імені та в її інтересах адвокатом Тарасенко Наталією Вікторівною, яка діє на підставі довіреності, на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 липня 2018 року по цивільній справі за позовом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коби Наталії Володимирівни до ОСОБА_6, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «СИНАТОРЗ ПАРК» про стягнення вартості наданих нотаріальних послуг, інфляційних втрат та трьох відсотків річних,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року приватний нотаріус КМНО Коба Н.В. (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 (далі - відповідач), в якому просила стягнути з відповідача на її користь вартість наданих нотаріальних послуг у сумі 155 625,00 грн., інфляційні втрати в розмірі 25 122,18 грн. та три відсотки річних у розмірі 4 489,67 грн., а також відшкодувати понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 852,37 грн.

В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що вона є приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу. 14.07.2016 нею була вчинена нотаріальна дія - посвідчено Договір купівлі-продажу (відступлення) частки № 1 у статутному капіталі ТОВ «Караван», реєстровий № 731, який було укладено між ОСОБА_6 та ТОВ «Синаторз Парк». Оскільки нотаріальні дії оплачуються до посвідчення договору, вона надала відповідачу рахунок-фактуру, згідно якого остання мала у безготівковій формі оплатити кошти в сумі 155 625,00 грн. В день посвідчення угод відповідач її запевнила, що оплата нотаріальних послуг буде здійснена відразу після їх посвідчення. Але цього зроблено не було. Відповідач отримала посвідчені договори, та після цього повідомила, що не може здійснити оплату нотаріальних послуг, і попросила відстрочити оплату на 17 банківських днів. У зв'язку з чим, між нею, відповідачем та іншими учасниками ТОВ «Караван», які також укладали Договори купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі ТОВ «Караван» з ТОВ «Синаторз Парк» було підписано розписку, згідно якої всі особи зобов'язалися оплатити нотаріальні послуги в строк 17 банківських днів. Проте кошти так і не надійшли. 15.02.2017 вона направила відповідачу претензію № 17/01-16 від 15.02.2017 щодо погашення боргу, однак оплат так і не було здійснено. Відповідачем порушено свої зобов'язання та, як наслідок, її права, які підлягають судовому захисту (а.с.2-4).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17.07.2018 позов задоволено - стягнуто з ОСОБА_6 на користь приватного нотаріуса КМНО Коби Н.В. вартість наданих нотаріальних послуг з урахуванням індексу інфляції в розмірі 180 747,18 грн., три відсотки річних у сумі 4 489,67 грн. та судовий збір у розмірі 1 852,37 грн. (а.с.170-173).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Вказує, що суд розглянув справу за відсутності її представника, який направив клопотання про відкладення розгляду справи. Також, суд надав невірну оцінку наявним у справі доказам, зокрема прийняв до уваги рахунок на оплату нотаріальних послуг, не перевіривши чи він був одержаний відповідачем та чи повідомлявся останній про вартість послуг до підписання договору. Крім цього, від імені відповідача в день укладення договору діяв його представник, який не мав повноважень на написання розписки про зобов'язання сплати за нотаріальні послуги 1% державного мита. Більш того, зазначив, що у відповідності з вимогами закону нотаріус мав би відмовити у вчиненні нотаріальної дії у випадку не внесення плати за її вчинення. При цьому, також зазначив, що сторони не досягли згоди щодо розміру оплати за нотаріальні послуги, про свідчить розписка на суму 375 000 грн., однак в рахунку на оплату вказана сума вже у розмір 155 625,00 грн. (а.с.217-223).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07.11.2018 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с.235,236).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19.11.2018 справу призначено до розгляду (а.с.238,239).

07.12.2018 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу представника позивача на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю та необґрунтованістю і просив рішення суду залишити без змін, оскільки воно ухвалене у відповідності з вимогами закону.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з'явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав перед позивачем свої грошові зобов'язання щодо своєчасної оплати наданих нотаріальних послуг, а відтак, в силу вимог закону, їх вартість підлягає стягненню з відповідача з урахуванням інфляційних втрат та трьох відсотків річних, згідно статті 625 ЦК України.

Суд апеляційної інстанції вважає ухвалене судом рішення законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається та вірно встановлено судом першої інстанції, що 14.07.2016 позивач вчинила нотаріальну дію, а саме посвідчила договір купівлі-продажу (відступлення) частки № 1 у статутному капіталі ТОВ «КАРАВАН» (далі - Договір № 1), який було укладено між відповідачем та ТОВ «СИНАТОРЗ ПАРК».

Позивач зареєструвала вказану нотаріальну дію в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, за реєстровим № 731. Нотаріальна дія є вчиненою, згідно Глави 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюсту від 22.02.2012, № 296/5.

При укладенні і посвідченні Договору № 1 від імені та в інтересах відповідача діяв ОСОБА_7, повноваження якого підтверджуються довіреністю від 01.07.2016, реєстровий номер 2019.

Згідно із статтею 31 Закону України «Про нотаріат», приватні нотаріуси за вчинення нотаріальних дій справляють плату, розмір якої визначається за домовленістю між нотаріусом та громадянином або юридичною особою.

Відповідно до пункту 3 Глави 16 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюсту № 296/5 від 22.02.2012, приватні нотаріуси за вчинення нотаріальних дій справляють плату, розмір якої визначається за домовленістю між приватним нотаріусом та фізичною або юридичною особою, але не меншу від розміру ставок державного мита, яке справляється державними нотаріусами за аналогічні нотаріальні дії.

Статтею 3 Декрету КМУ «Про державне мито» за вчинення нотаріальних дій, державний нотаріус справляє державне мито у розмірі 1% від суми договору. Аналогічна ставка державного мита визначена і в пункті 1 Указу Президента України № 762/98 від 10.07.1998 «Про впорядкування справляння плати за вчинення нотаріальних дій».

Таким чином, приватні нотаріуси за вчинення нотаріальних дії щодо посвідчення цивільно-правових угод справляють плату, яка не може бути меншою 1% від суми договору.

У даному випадку ціна Договору № 1 становить 15 562 500,00 грн., а отже відповідач (або її представник) був зобов'язаний сплатити за нотаріальні послуги 155 625,00 грн., проте виставлений позивачем рахунок на вказану суму оплачений відповідачем не був, не дивлячись на те, що повноважений представник відповідача підтвердив зобов'язання з оплати наданою розпискою, згідно якої зобов'язувався сплатити вартість нотаріальних послуг протягом 17 днів.

На направлену позивачем 15.02.2017 письмову претензію щодо сплати коштів, відповідач не відреагував і в добровільному порядку заборгованість не сплатив.

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині 1 статті 509 ЦК України, згідно з якою зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Також, у відповідності з вимогами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Отже, установивши наявність у відповідача грошового зобов'язання та факт його не виконання останнім, суд першої інстанції дійшов цілком правомірного висновку про наявність належних правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості, інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Твердження відповідача в апеляційній скарзі про порушення його прав у зв'язку з розглядом справи за його відсутності (відсутності його представника), є не обґрунтованими і спростовуються матеріалами справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що неявка у судове засідання відповідача та/або його представників була не першою.

Представник відповідача вказує, що ним було надіслано на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з його раптовою хворобою. Разом з цим, представником не було додано до клопотання жодних документів, підтверджуючих поважність причин неявки.

Відповідно до частини 3 статті 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Також, в матеріалах справи міститься довіреність на представництво інтересів відповідача в суді, де окрім представника ОСОБА_4 вказано ще вісім осіб, які також уповноважені представляти інтереси відповідача. Однак, ні вказані у довіреності представники, ні сам відповідач не скористались своїм правом і не взяли участь у розгляді справи.

При цьому, слід зауважити, що відповідач був належним чином повідомлений про дату і час судового розгляду, а також висловив своє ставлення до позову і надав суду письмові заперечення.

Доводи відповідача щодо винесення ухвали про відкриття провадження вже після ухвалення рішення по справі є безпідставними, оскільки в матеріалах справи і в єдиному державному реєстрі наявна ухвала суду про відкриття провадження у справі від 27.09.2017.

Стосовно посилання відповідача на ту обставину, що представник під час підписання договору № 1 не мав повноважень брати на себе зобов'язання з оплати вартості нотаріальних послуг, необхідно зауважити наступне.

При укладенні і посвідченні договору від імені та в інтересах відповідача діяв ОСОБА_7, повноваження якого підтверджуються довіреністю від 01.07.2016, реєстраційний номер 2019.

Відповідно до довіреності, ОСОБА_7 уповноважений на представництво інтересів відповідача з питань управління та розпорядження (купувати, продавати, міняти, заставляти, в забезпечення її зобов'язань за ціну та на умовах за його розсудом) часткою у статутному капіталі ТОВ «КАРАВАН» розміром 41,5%. Для чого йому надаються права, в тому числі: укладати та підписати договір купівлі-продажу, міни, застави частки у статутному капталі, сплачувати необхідні з відповідача платежі, мито, податки, розписуватись за відповідача тощо.

Статтею 239 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Отже, Відповідач уповноважила свого представника ОСОБА_7 як укласти та підписати від її імені договір купівлі-продажу її частки у статутному капіталі ТОВ «КАРАВАН», так і сплатити будь-які пов'язані з цим платежі, мито, в тому числі і плату за нотаріальні послуги. Підписання ОСОБА_7 розписки також охоплюється даною довіреністю, оскільки даною розпискою гарантується оплата нотаріальних послуг наданих позивачем.

При цьому, слід наголосити, що указана довіреність відповідачем не відкликана, не скасована, не визнана недійсною у встановленому законом порядку, а також дії вчинені повіреним на підставі довіреності, відповідачем не оскаржуються.

Щодо доводів про невідповідність розміру плати за вчинення нотаріальної дії, не надання позивачем рахунку та не погодження плати, слід зауважити наступне.

Як вказувалось вище, чинним законодавством встановлено розмір плати за нотаріальні послуги, який не може бути меншим ніж 1 % від ціни договору.

Нарахований розмір плати за вчинення нотаріальної дії є законним і обґрунтованим і був відомий відповідачу, якому був наданий відповідний рахунок.

Факт вчинення позивачем нотаріальних дій з посвідчення правочину і відсутність оплати за вчинені нотаріальні дії з боку відповідача підтверджується належними і допустимими доказами, зокрема, копією нотаріальної справи по Договору купівлі-продажу (відступлення) частки № 1 у статутному капіталі ТОВ «КАРАВАН» від 14.07.2016, укладеному між ОСОБА_6 та ТОВ «СИНАТОРЗ ПАРК», реєстровий номер 731; витягом з Реєстру для реєстрації нотаріальних дій щодо реєстрації 14.07.2016 за реєстровим № 731 Договору купівлі-продажу (відступлення) частки №1 у статутному капіталі; довідкою про вчинену нотаріальну дію.

Означені докази були надані позивачем на виконання відповідної ухвали суду першої інстанції, яким було надано відповідну правову оцінку.

Підсумовуючи викладене, слід зазначити, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення спрямоване на захист порушених прав позивача.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, у справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

У зв'язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, понесені відповідачем судові витрати за подання апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають (стаття 141 ЦПК України).

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень пункту 1 частини 6 статті 19 та частини 3 статті 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, подану від її імені та в її інтересах адвокатом Тарасенко Наталією Вікторівною, яка діє на підставі довіреності, - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 липня 2018 року по цивільній справі за позовом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коби Наталії Володимирівни до ОСОБА_6, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «СИНАТОРЗ ПАРК» про стягнення вартості наданих нотаріальних послуг, інфляційних втрат та трьох відсотків річних - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 28 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва