Справа № 361/6683/15-ц
Провадження № 2/361/340/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Бас Я.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу іпотекодержателем,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_6, з урахуванням наданих уточнень поданих до суду від 22 червня 2018 року,просила в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 перед ОСОБА_5 за договором позики, укладеним 25 грудня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі 135 000 грн. 00 коп., що еквівалентно 5 000 доларів США за середньозваженим курсом продажу долару США, встановленим комерційними банками міста Києва, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, укладеним 25 грудня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідченим 25 грудня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шандибою Л.І. зареєстрованим у реєстрі під № 3476, шляхом надання ОСОБА_5 права продажу від свого імені садового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 522, загальною площею 34,80 кв.м., житловою площею 10,90 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 за початковою ціною 43 938 грн. 00 коп. для його подальшої реалізації, та земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,0550 га за адресою: АДРЕСА_1 за початковою ціною 85 580 грн. 00 коп. для її подальшої реалізації.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що 25 грудня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був укладений договір позики, за яким ОСОБА_6 позичила у ОСОБА_5 суму в розмірі - 100 000 (сто тисяч) гривень, що за комерційним курсом (20,0) станом на 25 грудня 2014 року еквівалентно 5 000 (п'ять тисяч) доларів США, терміном (з врахуванням подальших змін до договору позики) до 25 травня 2015 року без нарахування процентів.

Відповідно до умов пункту 3 договору позики (з врахуванням змін, внесених Додатковою угодою від 23 лютого 2015 року про внесення змін до договору позики від

25 грудня 2014 року) відповідач зобов'язується повернути позивачу позику в сумі, еквівалентній 5000 (п'ять тисяч) доларів США за середньозваженим курсом продажу долару США комерційними банками міста Києва на день повернення позики.

25 грудня 2014 року в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_6 по поверненню позики за договором позики між ОСОБА_5, як Іпотекодержателем, та ОСОБА_6, як Іпотекодавцем, був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шандибою Л.І. та зареєстрований у реєстрі під № 3476.

За договором іпотеки ОСОБА_6 передала в іпотеку Предмет іпотеки - належне їй на праві власності майно, а саме: садовий будинок № 522 загальною площею 34,8 кв.м., житловою площею 10,9 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1) площею 0,0550 га за адресою: АДРЕСА_4 зареєстрований у реєстрі під № 3476.

До цього часу ОСОБА_6 позику, отриману за договором позики від 25 грудня 2014 року ОСОБА_5 не повернула. Встановлений договором позики термін повернення позики сплинув 25 травня 2015 року.

Позивач посилається на те, що у п.2.2 договору іпотеки (з подальшими змінами) сторони погодили, що відповідно до ст. 36 ЗУ "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором Іпотекодержателя може бути здійснено в позасудовому порядку шляхом: передачі Іпоеткодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 38 ЗУ "Про іпотеку" для чого Іпотекодавець надає Іпотекодержателю право від свого імені укласти такий договір купівлі-продажу за ціною і на умовах. Визначених на власний розсуд Іпотекодержателя, і здійснити всі передбачені чинним законодавством необхідні для укладання такого договору дії від імені Іпотекодавця, в тому числі, але не виключно - дії, пов'язані з оформленням та отриманням необхідних документів для нотаріального посвідчення такого договору.

Станом на 14 лютого 2018 року середньозважений курс продажу долара США, встановлений комерційними банками міста Києва складає 27,00 грн. долара США. Тому відповідно до умов пункту 3 договору позики станом на 14 лютого 2018 року поверненню підлягає сума в розмірі - 135 000 грн. 00 коп., що еквівалентно 5 000 доларів США.

Відповідно до долучених до даної заяви звітів суб'єкта оціночної діяльності ПП "Експерт-Консалт-Центр" про експертну оцінку земельної ділянки та садового будинку станом на дату оцінки 19 вересня 2017 року ринкова вартість земельної ділянки складає 85580 грн. 00 коп., а ринкова вартість садового будинку складає 43938 грн. 00 коп.

18 вересня 2015 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження у вказаній справі, призначено справу до судового розгляду на 20 жовтня 2015 року.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2018 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, провадження у справі закрито.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 26 червня 2017 року, ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2016 року скасовано і справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Автоматизованою системою документообігу суду справу розподілено на головуючого суддю Дутчака І.М.

29 листопада 2017 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_1 про відвід головуючого у справі судді Дутчака І.М. - відмовлено, заявлено самовідвід у даній цивільній справі за № 361/6683/15-ц, справу передано до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. від 01 грудня 2017 року прийнято до провадження справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2018 року ухвалено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку загального позовного провадження й призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Пояснення надав аналогічні змісту уточненої позовної заяви, додаткових пояснень до позовної заяви від 30 липня 2018 року.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі. Суду пояснила, що відповідач не заперечує щодо наведених обставин у позовній заяві, але не погоджується із позовними вимогами у зміненій редакції. Представник відповідача підтвердила, що дійсно на день розгляду справи в суді позика не повернута, відповідач бажає погасити виниклу заборгованість саме зазначеним у позові майном. Щодо проведеної оцінки майна та визначення його вартості не заперечувала, оскільки вказаний розмір стягнення повністю погасить борг. Вважає, що в даному разі в рамках розгляду даної справи ніяким чином не порушуються права ОСОБА_3 Рішення Броварського міськрайонного суду та суду апеляційної інстанції про розірвання договору купівлі-продажу ніяким чином не впливає на виконання договору іпотеки укладеного 25 грудня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, окрім того первинною була заборона відчудження зазначеного в договорі майна, що належить ОСОБА_6 до припинення договору іпотеки, а вже потім накладався арешт на майно Броварським міськрайонним судом Київської області, тому вказана обставина не перешкоджає подальшому розгляду даної справи.

Третя особа ОСОБА_8 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі, пояснення надали аналогічні до поданих письмових поясненнь щодо позову, посилаючись на те, що у січні 2015 року нею було подано позов до ОСОБА_6, третя особа - Реєстраційна служба Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області про розірвання договорів купівлі-продажу садового будинку і земельної ділянки та скасування реєстрації права власності на нерухоме майно. Натомість відповідач ОСОБА_6 подала зустрічний позов про визнання договору купівлі-продажу садового будинку удаваним в частині форми розрахунку та визнання готівкової форми розрахунку.

Разом з позовом ОСОБА_3 подала до суду заяву про забезпечення зазначеного вище позову шляхом накладення арешту на садовий будинок та земельну ділянку, які є предметом спору. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2015 року така заява була задоволена.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2016 позов ОСОБА_3 було задоволено: - розірвано договір купівлі-продажу садового будинку № 522 з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою - АДРЕСА_5, укладений 02 серпня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 5327;

- розірвано договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0550 га, цільове призначення - для ведення садівництва, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої за адресою - АДРЕСА_6, укладений 02 серпня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 5330;- стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 45 889, 00 грн., отримані нею за договором купівлі-продажу вищезазначеної земельної ділянки;- скасовано державу реєстрацію права власності ОСОБА_6 на садовий будинок № 522 з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою - АДРЕСА_7, та земельну ділянку, площею 0,0550 га, цільове призначення - для ведення садівництва, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої за адресою - АДРЕСА_8

Натомість ОСОБА_6 у задоволенні зустрічного позову - відмовлено. ОСОБА_6 оскаржила таке рішення до апеляційної інстанції, однак ухвалою Апеляційного суду Київської області від 29 вересня 2016 року таку апеляційну скаргу було відхилено, а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2016 року залишено без змін. Не погоджуючись із вказаною ухвалою Апеляційного суду Київської області від 29 вересня 2016 року представником відповідача ОСОБА_2 було подано касаційну скаргу. На даний час справа знаходиться у провадженні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Представник третьої особи ОСОБА_4 зазначає, що дійсно, відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак, як випливає із зазначеного вище, предмет іпотеки, про який йшлося вище, водночас є предметом іншого судового спору, а саме - позову ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про розірвання договорів купівлі-продажу садового будинку і земельної ділянки та скасування реєстрації права власності на нерухоме майно, що розглядається окремо і знаходиться в касаційному провадженні.

Більше того, на майно, яке є предметом іпотеки, ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2015 року накладено арешт.

Так, в ухвалі від 17 липня 2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (справа № 6-21250 св 13) дійшов висновку про те, що забезпечення судом позову у виді накладення арешту на об'єкт нерухомого майна означає, що цей об'єкт набуває правового режиму обмеженого в цивільному обороті.

Таким чином, задоволення позовної вимоги ОСОБА_5 щодо надання їй права продажу від свого імені спірного садового будинку і земельної ділянки, буде суперечити ухвалі Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2015 року, яким на це майно накладено арешт.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання. Очевидно, що ця норма стосується також судових рішень (в тому числі ухвал) про забезпечення позову.

Крім того, задоволення позову ОСОБА_5 також буде порушувати права

ОСОБА_3, як позивача за позовом про розірвання договорів купівлі-продажу садового будинку і земельної ділянки та скасування реєстрації права власності на нерухоме майно, що ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду, потенційно винесеного на користь третьої особи.

Суд вислухавши представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, третю особу ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4, дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини у справі та виниклі правовідносини, дійшов наступного висновку.

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно ч.1, 4 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що 25 грудня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був укладений договір позики.

Відповідно п. 1, 3 вказаного договору ОСОБА_6 позичила у ОСОБА_5 суму в розмірі 100000 грн., що за комерційним курсом (20,0) станом на 25 грудня 2014 року еквівалентно 5000 доларів США, терміном на два роки до 25 грудня 2016 року без нарахування процентів. Позичальник вправі повернути, а позикодавець зобов'язаний прийняти суму позики і раніше строку вказаного, в п. 2 цього договору. Сторони домовились, що в термін до 25 грудня 2016 року позивальник зобов'язується повернути позикодавцю суму, еквівалентну 5000 доларів США; при остаточних розрахунках ОСОБА_5 буде написана відповідна розписка.

В п. 4 вказаного договору зазначається, про те, що зазначене зобов'язання, яким є позика (п.1 цього договору) забезпечується передачею позикодавцю в іпотеку садового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_9 та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_10

В п. 5 зазначається, що в разі, коли позичальник не поверне позичені гроші у встановлений строк, позикодавець вправі стягнути заборгованість в примусовому порядку, звернути стягнення на предмет іпотеки та вимагати відшкодування збитків. (а.с. 6)

23 лютого 2015 року додатковою угодою про внесення змін до договору позики від 25 грудня 2014 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 уклали цю додаткову угоду про внесення змін до договору позики від 25 грудня 2014 року про таке: "п. 1 договору позики від 25 грудня 2014 року, виклавши його в наступній редакції: "ОСОБА_6 позичила у ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 100000 грн., що за комерційним курсом (20,0) станом на 25 грудня 2014 року еквівалентно 5000 доларів США, терміном до 25 квітня 2015 року без нарахування процентів."

Внести зміни до пунктів 3 договору позики від 25 грудня 2014 року, викликавши його у наступній редакції: позичальник вправі повернути, а позикодавець зобов'язаний прийняти суму позик раніше строку, вказаного в пункті 1 цього договору. Позичальник зобов'язується повернути позикодавцю позику в сумі, еквівалентній 5000 доларів США за середньозваженим курсом продажу долару США комерційними банками М.Києва на день повернення позики; повернення позики підтверджується відповідною розпискою позикодавця.

Всі інші умови договору позики від 25 грудня 2014 року залишаються без змін. (а.с. 7)

24 квітня 2015 року додатковою угодою про внесення змін до договору позики від 25 грудня 2014 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 уклали цю додаткову угоду про внесення змін до договору позики від 25 грудня 2014 року про таке:

Внести зміни до п. 1 договору позики від 25 грудня 2014 року, виклавши його в наступній редакції: "ОСОБА_6 позичила у ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 100000 грн., що за комерційним курсом (20,0) станом на 25 грудня 2014 року еквівалентно 5000 доларів США, терміном до 25 травня 2015 року без нарахування процентів."

Всі інші умови договору позики від 25 грудня 2014 року залишаються без змін. (а.с. 8)

25 грудня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шандибою Л.І., зареєстрований в реєстрі за № 3476.

В п.1.1. договору іпотеки від 25 грудня 2014 року зазначається про те, що цей договір забезпечує вимогу Іпотекодержателя, що випливає з договору позики від 25 грудня 2014 року, за умовами якого ОСОБА_6 зобов'язана в термін до 25 грудня 2016 року повернути ОСОБА_5 позичку в розмірі 100000 грн., що за комерційним курсом (20,0) становить 5000 доларів США, терміном до 25 грудня 2016 року.

В п.1.2. в забезпечення зобов'язання перед Іпотекодержателем по поверненню ОСОБА_6 суми позики, вказаної в п. 1.1 цього договору, по вищевказаному договору позики Іпотекодавець передає в іпотеку належне їй на праві власності майно, а саме: садовий будинок АДРЕСА_11, та земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_10

В п.1.3. вказано, що право власності Іпотекодавця на садовий будинок, що є предметом цього договору іпотеки, підтверджується договором купівлі-продажу, посвідчений 02 серпня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В. за реєстровим № 5327.

Земельна ділянка, площею 0,0550 га, належить Іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 02 серпня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В. за реєстровим № 5330.

В п. 1.4. зазначається, що за згодою сторін предмет іпотеки оцінюється в сумі 300000 (триста тисяч) грн.

Згідно вимог п.2.3. вказаного договору звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись Іпотекодержателем:

- за рішенням суду;

- на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Згідно п. 3.2. Іпотекодавець має право реалізувати за письмовою згодою Іпотекодержателя предмет іпотеки з переведенням на набувача основного боргу, забезпеченого предметом іпотеки.

Строк дії цього договору - з 25 грудня 2014 року до повного виконання позичальником зобов'язань за вищевказаним договором позики. (а.с. 9-10).

23 лютого 2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладений договорі про внесенні змін до договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, а саме п.1.1. договору іпотеки викладено в наступній редакції: " Цей договір забезпечує вимогу Іпотекодержателя, що випливає з договору позики від 25 грудня 2014 року за умовами якого ОСОБА_6 зобов'язана в термін до 25 квітня 2015 року повернути ОСОБА_5 позичку в сумі 100000 грн., що еквівалентно 5000 доларів США, терміном до 25 квітня 2105 року." Всі інші пункти договору залишаються в редакції від 25 грудня 2014 року. (а.с. 11)

27 квітня 2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладений договір про внесенні змін до договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, а саме п.1.1. договору іпотеки викладено в наступній редакції: " Цей договір забезпечує вимогу Іпотекодержателя, що випливає з договору позики від 25 грудня 2014 року за умовами якого ОСОБА_6 зобов'язана в термін до 25 квітня 2015 року повернути ОСОБА_5 позичку в сумі 100000 грн., що еквівалентно 5000 доларів США, терміном до 25 травня 2015 року."

П. 2.2. договору іпотеки доповнено наступним змістом.

"Відповідно до с. 36 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки з вибором Іпотекодержателя може бути здійснено в позасудовому порядку шляхом:

-передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 ЗУ "Про іпотеку";

-продаж Іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України "Про іпотеку", для чого Іпотекодавець надає Іпотекодержателю право від свого імені укладати такий договір купівлі - продажу за ціною і на умовах визначених на власний розсуд Іпотекодержателем, і здійснити всі передбачені чиним законодавством необхідні для укладення такого договору дії від імені Іпотекодавця, в тому числі, але не виключно - дії, пов'язані з оформленням необхідних документів для нотаріального посвідчення такого договору".

Відповідно ст. 33 ЗУ "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Якщо предметом іпотеки є два або більше об'єкти нерухомого майна, стягнення звертається в обсязі, необхідному для повного задоволення вимог іпотекодержателя. Якщо предметом іпотеки є об'єкти, які належать різним особам, та задоволення отримується за рахунок частини переданого в іпотеку майна, ті іпотекодавці, на майно яких було звернено стягнення, мають право на пропорційне відшкодування від іпотекодавців, на майно яких не зверталось стягнення, і набувають прав іпотекодержателя на частину майна, на яку не було звернено стягнення, для забезпечення такого відшкодування.

Відповідно ст. 35 ЗУ "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Відповідно ч. 1 ст. 38 ЗУ "Про іпотеку" якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Відповідно ст. 39 ЗУ "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно ст. 1 ЗУ "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно ст. 5 ЗУ "Про іпотеку" предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення.

Таким чином, як вбачається із змісту наведених правових норм, однією із умов укладення договору іпотеки, передачі майна в іпотеку та в подальшому звернення стягнення на дане майно, яке зазначено в договорі є те, що воно повинно належати на праві власності іпотекодавцю. Право власності на майно іпотекодавця повинно бути підтверджено відповідними правовстановлюючими документами та зареєстроване у встановленому законом порядку.

В даному разі, на день розгляду вказаної справи судом, встановлено, що договори купівлі-продажу на садовий будинок та земельну ділянку, на які просить звернути стягнення в порядку виконання договору іпотеки від 25 грудня 2014 року позивач, укладені між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 розірвані, скасована державна реєстрація права власності ОСОБА_6 на наступне нерухоме майно: садовий будинок АДРЕСА_13; земельну ділянку площею 0,0550 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_14, цільове призначення: для ведення садівництва, кадастровий номер НОМЕР_1.

Вказане підтверджується, прийнятим 21 березня 2016 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області, яким позов ОСОБА_3 до ОСОБА_6, третя особа: Реєстраційна служба Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області про розірвання договорів купівлі-продажу садового будинку і земельної ділянки та скасування реєстрації права власності на нерухоме майно задоволено. Суд вирішив, розірвати договір купівлі-продажу садового будинку АДРЕСА_13, укладений 02 серпня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В.,зареєстрований в реєстрі за № 5327. Розірвати договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0550 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_14, цільове призначення: для ведення садівництва, кадастровий номер НОМЕР_1, укладений 02 серпня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В., зареєстрований в реєстрі за № 5330. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 45889 (сорок п'ять тисяч вісімсот вісімдесят дев'ять) грн., отримані нею за договором купівлі-продажу земельної ділянки, укладеним 02 серпня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В., зареєстрованим у реєстрі за № 5330. Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на наступне нерухоме майно: садовий будинок АДРЕСА_13; земельну ділянку площею 0,0550 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_14, цільове призначення: для ведення садівництва, кадастровий номер НОМЕР_1.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу садового будинку удаваним у частині форми розрахунку та визнання готівкової форми розрахунку відмовити.

Так, 29 вересня 2016 року ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області апеляційна скарга ОСОБА_6 відхилена. Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2016 року залишено без змін. Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення.

Не погоджуючись із рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2016 року та ухвалою апеляційного суду Київської області від 29 вересня 2016 року представник ОСОБА_6 - ОСОБА_2 подала касаційну скаргу.

26 жовтня 2016 року ухвалою судді Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у вказаній вище справі. Зупинено виконання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2016 року та ухвали апеляційного суду Київської області від 29 вересня 2016 року до закінчення розгляду справи касаційної скарги Вищим Спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Але суд, звертає увагу на те, що хоча виконання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2016 року зупинено, ухвала апеляційного суду Київської області від 29 вересня 2019 року набрала законної сили.

Відповідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Крім іншого, 22 червня 2015 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Дутчак І.М., заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено, ухвалено вжити заходів забезпечення позову ОСОБА_3 та накладено арешт на наступне спірне нерухоме майно, а саме:

- садовий будинок АДРЕСА_13, що відповідно до договору купівлі-продажу садового будинку від 02 серпня 2014 року належить ОСОБА_6;

- земельну ділянку площею 0,0550 га, цільове призначення: для ведення садівництва, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_12, що згідно із договором купівлі-продажу земельної ділянки від 02 серпня 2014 року належить ОСОБА_6.

Так, в ухвалі від 17 липня 2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (справа № 6-21250 св 13) дійшов висновку про те, що забезпечення судом позову у виді накладення арешту на об'єкт нерухомого майна означає, що цей об'єкт набуває правового режиму обмеженого в цивільному обороті.

Правила статей 15, 16 ЦК України, а також статей 1, 2-4, 14, 215 ЦПК України передбачають, що кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов'язковий елемент конкретного суб'єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб'єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов'язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 25 грудня 2014 року укладеним між ОСОБА_10 та ОСОБА_6, посвідченим 25 грудня 12014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шандибою Л.І., зареєстрованим у реєстрі під № 3476, шляхом надання права продажу від свого імені ОСОБА_5 садового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_15 за початковою ціною 43938 грн. 00 коп. для його подальшої реалізації та земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,0550 га за адресою: АДРЕСА_17 за початковою ціною 85580 грн. 00 коп. для її подальшої реалізації.

Відповідно ст.ст. 133, 141 ЦПК України враховуючи, що в задоволенні позовних вимог було відмовлено, не підлягають і стягненню на користь позивача судові витрати.

Керуючись ст. ст. 76-83, 141, 264, 265, 268 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 25 грудня 2014 року укладеним між ОСОБА_10 та ОСОБА_6, посвідченим 25 грудня 12014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шандибою Л.І., зареєстрованим у реєстрі під № 3476, шляхом надання права продажу від свого імені ОСОБА_5 садового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_15 за початковою ціною 43938 грн. 00 коп. для його подальшої реалізації та земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,0550 га за адресою: АДРЕСА_17 за початковою ціною 85580 грн. 00 коп. для її подальшої реалізації - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.