Справа № 706/679/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року м.Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Орендарчука М.П.,

за участю секретаря судового засідання Пізняк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Христинівка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та пені за угодою позики, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Христинівського районного суду Черкаської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу та пені з договором позики.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що за угодою позики укладеною у письмовій формі ним, позичкодавцем ОСОБА_1 та позичальником ОСОБА_2 12.08.2017 року, він передав їй 3900 грн. ( три тисячі девятсот ) грн. ОСОБА_2 прийняла зобовязання повернути борг до 12.11.2017 року.

За порушення виконання боргового зобовязання визначена відповідальність в осязі 5% від простроченої суми за кожний день прострочення.

До цього часу борг не повернутий.

До повернення підлягають суми з врахуванням неустойки.

За угодою позики від 12.08.2017 року з врахуванням неустойки сума позики 3900 грн., неустойка з 13.11.2017 року до 17.05.2018 року складає 86 днів, а неустойка з 3900 грн. 5% складе 145 грн, за добу 186 х на 145 грн. неустойки = 26970 грн.

Всього до повернення за договором позики та неустойки буде 26970 грн. +3900 боргу = 30870 грн.

В судове засідання позивач не зявився, проте від нього до суду надійшла заява, в якій він вказав, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не зявилась, по невідомій для суду причині, хоча про час та місце проведення судового засідання належним чином була повідомлена, про що свідчать почтові повідомлення та оголошення на сайті суду.

Суд, дослідивши надані йому письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з наступного.

ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

ч.3 ст.12 ЦПК України, передбачено що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ч.1.ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

ч.1 ст.95 ЦПК України передбачено, що письмові докази є документи, які містять дані для правильного вирішення справи.

Стаття 81. ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до розписки від 12.08.2017 року: - Я, ОСОБА_2, проживаю за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, прописана с.Козаче, вулиця М.Заньковецької 19, код. НОМЕР_1 позичила в ОСОБА_1 гроші. Три тисячі девятсот грн.. 00 коп. які зобовязуюсь віддати 12.11.2017 року. У випадку неповернення буде нараховуватися пеня 5% від позиченої суми за добу, що складатиме 145 грн. за добу.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обовязок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Дана правова позиція відображена у постанові ВСУ у справі за № 6-487цс17.

Дослідженою борговою розписки від 12.08.2017 року судом встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві, таку ж суму грошових коштів (суму позики), а у разі прострочення виконання зобовязання сторони передбачили відповідальність в розмірі 5% від простроченої суми за кожен день прострочення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказіввстановив, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позики грошей.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054,1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК України, можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання).

Відповідач в суді даним правом не скористався і дана обставина не може бути врахована судом при винесенні рішення.

За таких обставин позов підлягає до задоволення щодо стягнення основного боргу та пені за прострочення виконання в повному обсязі.

Окрім того, позивачем ставиться питання про стягнення із відповідача на його користь судових витрат а саме, судовий збір та послуги адвоката. Однак позивачем підтверджено документально лише судові витрати у розмірі 704.80 грн., що стосується послуги адвоката то позивачем не надано жодного доказу про надання йому адвокатом правової допомоги, а тому до стягнення підлягають 704.80 грн. документально підтверджених судових витрат. За таких обставин позов підлягає до задоволення частково.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265, 280-289 ЦПК України, на підставі ст.526,551,625,1046,1047,1049 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш ИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 -70-а, Христинівського району Черкаської області, реєстраційний номер платника податків НОМЕР_2, паспорт серії НЕ 406006) до ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 ( проживає ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про стягнення боргу та пені за угодою позики задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, кошти в розмірі 30870 грн. згідно укладеної умови з врахуванням процентів за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 704.80 грн. згідно квитанції про сплату судового збору № 69 від 11.05.2018 року.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Христинівський районний суд Черкаської області. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: М.П. Орендарчук