Дата документу Справа №
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 336/2748/18

Провадження №22-ц/778/2977/18

Апеляційний суд Запорізької області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Подліянової Г.С.,

за участю секретаря судового засідання Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2018 року про відмову у відкритті провадження в складі судді Голубкової М.А. в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Салтан Валерії Валеріївни, про визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію права власності на будинок,

В С Т А Н О В И В :

21 травня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Салтан В.В. про визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію права власності на будинок.

В обґрунтування позовної заяви зазначено наступне.

13 лютого 2008 року між ВАТ «ВТБ БАНК» та ОСОБА_1 було підписано кредитний договір № КР-07/Ф, відповідно до умов якого, банк зобов'язаний був надати грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 65 000,00 доларів США.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором між позивачем та ВАТ «ВТБ БАНК» укладено договір іпотеки від 13.02.2008 № 01, відповідно до умов якого в іпотеку передано житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1

24.12.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк», що є правонаступником ВАТ «ВТБ Банк» та TOB "КРЕДЕКС ФІНАНС» було укладено договір про відступлення права вимоги № 241212ІВ відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором № КР-07/Ф від 13.02.2008 року та договором іпотеки № 01 від 13.02.2008 перейшло до TOB «КРЕДЕКС ФІНАНС».

17.02.2014 між TOB «КРЕДЕКС ФІНАНС» та TOB «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» також було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами, відповідно до якого право вимоги за вказаними вище кредитним договором та договором іпотеки перейшло до TOB Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

В подальшому, TOB «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулось до державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Салтан В.В. із заявою про державну реєстрацію права власності на зазначений житловий будинок.

За наслідками розгляду вказаної заяви та доданих до неї документів, нотаріусом Салтан В.В. прийнято рішення від 16.01.2017 року за номером 33442050, про реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Враховуючи зазначене, просила визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Салтан В.В. про державну реєстрацію та їх обтяжень від 16.01.2017 року, індексний номер 33442050, щодо реєстрації права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2018 року відмовлено у відкритті провадження.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що спір, який виник між сторонами, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Учасники справи не скористались своїм правом надання відзиву на апеляційну скаргу.

Позивач приймає участь в судовому засіданні через свого представника.

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Салтан В.В. до суду апеляційної інстанції не з'явилися, повідомлені про місце та час розгляду справи згідно до вимог ст..ст.128,130 ЦПК України. Причини неявки не повідомили ( а.с.64, 67).

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, враховуючи положення ч.2 ст.. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем пред'явлено позов за яким фізична оспорює дії приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Салтан В.В. як державного реєстратора прав на нерухоме майно, то вказаний спір не відноситься до приватно-правового.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до п.7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні публічно-владних управлінських функцій.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Відповідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Салтан В.В. про визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію права власності на будинок.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що іпотекодержателем була порушена процедура звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що спірні правовідносини пов'язані із невиконанням умов цивільно-правових договорів і реалізацією прав на предмет іпотеки - житлового будинку позивача, а отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

Колегія суддів приходить до висновку, що цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року в справі № 554/14813/15-ц.

Відповідно до ч. ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов передчасного висновку, що вказаний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, оскаржувану ухвалу не можна визнати такою, що відповідає вимогам закону та на підставі п. 6 ч. 1 ст. 374, ст. 379 ЦПК України, тому вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2018 року про відмову у відкритті провадження скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 серпня 2018 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

Г.С. Подліянова