Справа № 727/4211/18
Провадження № 2/727/1060/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2018 року. Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

розглянувши в порядку окремого провадження, у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1 років Перемоги, 12 «А» Ічнянського району Чернігівської області) до ОСОБА_3 (місце проживання: 58032 м.Чернівці вул.Ентузіастів, 7/178) про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту, що має юридичне значення, мотивуючи позовні вимоги тим, що 25.03.2006 р. помер його батько ОСОБА_4, а 05.06.2017 р. померла його мати ОСОБА_5 Батьки заповітів не складали. Спадкоємцями першої черги за законом є він та його рідний брат ОСОБА_3 Після смерті його батьків відкрилась спадщина за законом, а саме: на - квартиру за адресою м.Чернівці, вул.Ентузіастів, 7/124 (2/3 частки належало батькові та 1/3 частки матері) та на квартиру за адресою м.Чернівці, вул.Ентузіастів, 7/178 (належала матері). Він вчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте його брат - відповідач ОСОБА_3 відмовився надати нотаріусу оригінали правовстановлюючих документів, у звязку з чим державний нотаріус ОСОБА_6 Першої Чернівецької державної нотаріальної контори відповідними постановами відмовив йому у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, також у звязку з тим, що його і татове прізвища не співпадають. Те, що померлий батько та мати були спадкодавцями підтверджується свідоцтвом про народження та ордером на квартиру АДРЕСА_1, де вказано склад сімї його батька, в тому числі матері, його, та його брата. Просить позовні вимоги задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 та в його інтересах представник ОСОБА_7 в судове засідання не зявилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, від останньої до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути у відсутність позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві та просила позовні вимоги задовольнити. Судові витрати по справі просила не стягувати з відповідача, а покласти витрати на позивача.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, від останнього до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що у відповідності до свідоцтва про народження та паспорта громадянина України ОСОБА_2 народився 02.01.1973 року в м.Рава Руська Нестерівського району Львівської області, його батьками зазначено: ОСОБА_8 та ОСОБА_5 (а.с.6-7).

25.03.2006 р. помер його батько ОСОБА_4, а 05.06.2017 р. померла його мати ОСОБА_5, згідно свідоцтва про смерть (а.с.8-9).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна квартира за адресою: м.Чернівці, вул.Ентузіастів, 7/178, загальною площею 58,30 кв.м., житловою площею 28,30 кв.м. належала ОСОБА_5 матері позивача та відповідача (а.с.10).

Згідно свідоцтва про право власності на житло виданим Управлінням комунальної власності Чернівецького міськвиконкому 17.11.1993 року, квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 (а.с.11).

У відповідності до договору дарування частини квартири ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_9 прийняв у дар 1/3 ідеальну частку квартири АДРЕСА_2 (а.с.12), що також підтверджується також Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1483919 (а.с.13).

Із ордера №48 від 25.02.1986 року на право зайняття трьох кімнат площею 37,9 кв.м., в квартирі АДРЕСА_2, виданого КЄЧ Чернівецького району Прикарпатського військового округу - ОСОБА_8 із сімєю, яка складається з: дружини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.16).

14.03.2018 року позивач звернулася до державного нотаріуса Першої чернівецької державної нотаріальної контори з питання видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом. До складу спадкового майна ОСОБА_4 входить 2/3 частки квартири АДРЕСА_2, а до складу спадкового майна ОСОБА_5 входить квартира за м.Чернівці, вул.Ентузіастів, 7/178 та 5/9 часток квартири АДРЕСА_2, проте позивачу постановою було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки жоден із спадкоємців не надав державній нотаріальній конторі належних документів, що посвідчують право власності спадкодавців: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на спадкові квартири чи їх частки, та документів, що підтверджують її державну реєстрацію прав власності (а.с.14-15).

Відповідно до спадкової справи №342/2006 року до майна померлого 25.03.2006 року ОСОБА_4 та спадкової справи 373/2017 до майна померлої ОСОБА_5, досліджених в судовому засіданні, спадкоємцю ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частки квартири АДРЕСА_2 і квартири за м.Чернівці, вул.Ентузіастів, 7/178 та 5/9 часток квартири АДРЕСА_2, було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки жоден із спадкоємців не надав державній нотаріальній конторі належних документів, що посвідчують право власності спадкодавців: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на спадкові квартири чи їх частки, та документів, що підтверджують її державну реєстрацію прав власності, які є необхідними для вчинення нотаріальної дії (а.с.36-83).

Статтею 16 ч.2 п.1 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Крім того, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, згідно ст. 1220 ч.1 ЦК України.

У відповідності до ст. 1216 ч. 1 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.Статтею 1221 ЦК України, визначено місце відкриття спадщини за останнім місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Крім того, за загальними правилами спадкоємці ділять між собою майно, яке на момент смерті спадкодавця перебувало у його власності. Тобто, безпосередньо те майно, яке зареєстроване за померлим.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1297 ЦК України, спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Також, перш ніж звертатись до суду з позовом про визнання прав спадкоємця на частину майна, яке перебуває у спільній сумісній власності, спадкоємець зобовязаний звернутись з письмовою заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва на частку майна у спільній сумісній власності та отримати постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Саме такою постановою нотаріуса буде підтверджено, що право позивача, в даному випадку позивача ОСОБА_2, порушено і потребує захисту.

Згідно ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину (п.3.1. Інформаційного листа ВССУ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 ).

В правовій позиції у справі № 6-1203цс15 від 16 вересня 2015 року Верховний Суд зазначив наступне. Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», - визначено можливість встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

На основі всебічно з'ясованих обставин, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 16, 321, 1217, 1218, 1220, 1221, 1223, 1261 ЦК України; ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 263, 264, 265, 268, 315, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт, що батькомм батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 був ОСОБА_4, який помер 25.03.2006 року .

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на спадкове майно, після смерті ОСОБА_4, який помер 25.03.2006 року, зокрема:

- на Ѕ частку у квартирі за адресою м.Чернівці вул.Ентузіастів, 7/124, загальною площею 68,00 кв.м.;

- на Ѕ частку у квартирі за адресою: м.Чернівці вул.Ентузіастів, 7/178, загальною площею 58,30 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_3, мешканця 58032 м.Чернівці вул.Ентузіастів, 7/178 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, 16702 смт.Дружба вул.40 років Перемоги, 12 «А» Ічнянського району Чернігівської області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 9514,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 21.12.2018 року.

Суддя Слободян Г.М.