Дата документу 26.12.2018
Справа № 334/4730/18
Провадження № 2-о/334/162/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лиходід А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1, зацікавлені особи: Правобережне об'єднання управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, Дніпровський відділ обслуговування громадян Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні померлого годувальника,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні померлого годувальника, в обґрунтування якої зазначила, що 22.02.1995 року вона вийшла заміж за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 року у них народився син - ОСОБА_4. Сім'я проживала разом за адресою: АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_8 року в результаті нещасного випадку на шахті Самсонівська-Західна, ОСОБА_3 загинув.

Протягом всього подружнього життя заявниця разом з дитиною перебувала на утриманні чоловіка, оскільки працюючи на КП «Житлово-експлуатаційна контора №2 Краснодонського міськвиконкому» отримувала заробітну плату, яка за розміром була меншою від прожиткового мінімуму.

Станом на теперішній час заявниця мешкає у м. Запоріжжі та має намір звернутись до Дніпровського відділу обслуговування громадян ПО УПФ України м. Запоріжжя задля отримання пенсії, яку призначають у зв'язку зі смертю годувальника, але оскільки з необхідних для цього документів в неї наявні довідки з місця проживання, видані на тимчасово окупованій території, які не мають юридичної сили на території України, ОСОБА_1 звернулась з вказаною заявою до суду, в якій просить встановити факт проживання з померлим чоловіком на час його смерті за адресою: АДРЕСА_1, а також встановити факт свого перебування на утриманні померлого чоловіка на час його смерті.

ОСОБА_1 просила розглянути та задовольнити її заяву.

Представник Правобережного об'єднаного УПФУ м. Запоріжжя в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечує.

Вивчивши надані матеріали справи, оцінивши їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Положеннями п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Згідно ч.1 ст.316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Челябінськ, Росія, 22 лютого 1995 року вийшла заміж за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Краснодон Луганської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (НОМЕР_1), виданого 22.02.1995 року Молодогвардійською міською радою м. Краснодона Луганської області.

Від вказаного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_7 року у сторін народився син - ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження (НОМЕР_2), виданого 14.06.1995 року Виконкомом Молодогвардійської ради народних депутатів Луганської області.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків, від 21.06.2018 року № 78688, виданої відділенням у Дніпровському районі м. Запоріжжя Запорізької ОДПІ Головного управління ДФС у Запорізькій області, заявниця ОСОБА_1 за 2001 рік отримала наступні доходи: за 1-й квартал 2001 року - 296,00 грн., за 3-й квартал 2001 року - 452,04 грн., за 4-й квартал 2001 року - 547,55 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_8 року ОСОБА_3 загинув в результаті нещасного випадку на ДП шахта «Самсонівська - Західна», що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_3, виданого 09.02.2002 року Молодогвардійською міською радою м. Краснодона Луганської області, а також копією Протоколу засідання комісії по розгляду питань надання соціальної і матеріальної допомоги родині загиблого від 20.02.2002 року на ДП шахта «Самсонівська - Західна».

Згідно вищевказаного Протоколу, на час смерті ОСОБА_3 за адресою його мешкання разом з ним проживали: дружина ОСОБА_1, 1973 року народження, яка працювала в ЖЕД №2 Краснодонського міськвиконкому та син ОСОБА_4, 1995 року народження.

Крім того, факт сумісного проживання заявниці з померлим чоловіком на час його смерті підтверджується наданими копіями Довідок № 363 та № 364 від 16.04.2018 року, виданими ТОВ «Зенит-Т2» за місцем проживання.

Станом на час звернення з заявою до суду ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується копією паспорта громадянина України, виданого 01.04.2002 року Молодогвардійським МВМ УМВС України в Луганській області.

Відповідно до частин 1-3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207- VIІ, державні органи і органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та Законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків.

Однак, з огляду на практику Європейського суду з прав людини, документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованих територіях України, визнаних Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватися разом з іншими документами і їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку ст. 315 ЦПК України.

Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії», від 23.02.2016 року, відповідно до п.142 якого наголошено, що першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходить ся під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто окупованою).

Заявниця має намір звернутись до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя задля отримання пенсії по втраті годувальника, але тому, що документи наявні в неї як докази сумісного проживання та перебування на утриманні померлого видані установами, які на теперішній час знаходяться на тимчасово окупованій території України, змушена відновити своє порушене право шляхом звернення до суду з відповідною заявою.

Вивчивши надані суду матеріали, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 надала достатньо доказів в обґрунтування заяви, внаслідок чого суд приходить до висновку, що вимоги заяви є доведеними і такими, що підлягають задоволенню, оскільки з наданих суду документів вбачається, що заявниця проживала однією сім'єю за однією адресою разом зі своїм чоловіком до дня його смерті та перебувала на його утриманні.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 259, 263-265, 268, 315-319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні померлого годувальника - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Челябінськ, Росія, спільно проживала разом із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, за адресою: АДРЕСА_1, на час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 року та перебувала на його утриманні.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів після проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Турбіна Т. Ф.