У Х В А Л А

26 грудня 2018 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/6227/2018

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мазурик О.Ф.,

перевірившивідповідність апеляційної скарги адвоката ОСОБА_2

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва

про повернення позовної заяви

в складі судді Волошина В.О.

від 27 серпня 2018 року вимогам ст. 356, 357 ЦПК України,

у справі №761/20365/18 Шевченківського районного суду м. Києва

за позовом адвоката ОСОБА_2

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ем Джи Принт»

про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2018 року ОСОБА_2, як фізична особа-підприємець, адвокат, звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ем Джи Принт» про зобов'язання усунути порушення прав адвоката шляхом виготовлення посвідчення адвоката адвокату ОСОБА_2

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2018 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги разом з доданими до неї матеріалами, вважаю, що апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду за захистом свого порушеного права, як адвоката на отримання посвідчення адвоката.

Реалізація прав адвоката регламентується положеннями Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Пунктами 1, 2 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.

Адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об'єднання (організаційні форми адвокатської діяльності) (ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України від 19 грудня 1992 року №2887-XII«Про адвокатуру» (чинного до 15 серпня 2012 року) адвокат має право займатись адвокатською діяльністю індивідуально, відкрити своє адвокатське бюро, об'єднуватися з іншими адвокатами в колегії, адвокатські фірми, контори та інші адвокатські об'єднання, які діють відповідно до цього Закону та статутів адвокатських об'єднань.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», який набрав чинності з 15.08.2012, адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Визначення поняття самозайнятої особи міститься в підпункті 14.1.226 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України. Це платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність це участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою-підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку про те, що діяльність адвоката підпадає під визначення незалежної професійної діяльності, за умови, якщо така особа не зареєстрована як фізична особа-підприємець, відповідно до вимог законодавства.

З огляду на викладене, адвокат, у відповідності до вимог діючого законодавства може здійснювати адвокатську індивідуальну діяльність як самозайнята особа або як фізична особа-підприємець.

Таким чином, в залежності від того, яким чином адвокатом здійснюється індивідуальна адвокатська діяльність (самозайнята особа чи фізична особа-підприємець), залежить і відповідно сума судового збору, яка підлягає сплаті.

З огляду на викладене, ОСОБА_2 необхідно зазначити докази, у який спосіб він здійснює індивідуальну адвокатську діяльність, як самозайнята особа чи як фізична особа-підприємець.

У разі здійснення індивідуальної адвокатської діяльності як самозайнята особа судовий збір сплачується за ставками для фізичних осіб, а у разі здійснення індивідуальної адвокатської діяльності як фізична особа-підприємець - для юридичних осіб.

Суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про звільнення його від сплати судового збору з тих підстав, що спір виник з приводу захисту прав споживача, оскільки як зазначалось вище, ОСОБА_2 звернувся до суду за захистом порушених прав адвоката на отримання посвідчення адвоката, а положеннями частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Крім того, за приписами положень Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється адвокатами з метою захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі фізичним та юридичним особам, а отже не пов'язана із захистом особистого права фізичної особи.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_2 як адвоката, що звернувся за захистом порушених прав адвоката, не регулюються Законом України «Про захист справ споживачів», а тому ОСОБА_2 не звільняється від сплати судового збору з підстав, передбачених ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Саме посилання в позовній заяві на положення Закону України «Про захист прав споживачів» не є достатнім для віднесення цієї справи до категорії справ про захист прав споживачів.

З огляду на викладене, апеляційна скарга не оформлена у відповідності до вимог, встановлених п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України, а саме до апеляційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» зі змінами (далі - Закон) за подання до суду апеляційної скарги на судові рішення справляється судовий збір.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 9 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону за подання фізичною особою апеляційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (352,40 грн), а юридичною особою - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1762,00 грн).

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_2 не надав документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених Законом порядку і розмірі.

Ураховуючи викладене, адвокату ОСОБА_2 у разі зазначення ним відповідних доказів здійснення індивідуальної адвокатської діяльності як самозайнята особа необхідно сплатити судовий збір у сумі 352,40 грн, а у разі зазначення доказів здійснення індивідуальної адвокатської діяльності як фізична особа-підприємець сплатити судовий збір у сумі 1 762,00 грн (реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів - УК у Солом. р-ні/Солом'ян. р-н/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: 0024; код класифікації доходів бюджету: 22030101).

Крім того, звертаємо Вашу увагу, що відповідно до п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою мають містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. Платіжне доручення повинно бути підписано уповноваженою посадовою особою банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення та відміткою про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Оригіналдокументу про сплату (доплату) судового збору із зазначенням відомостей про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір, необхідно подати до Київського апеляційного суду.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, яка передбачає залишення позовної заяви (апеляційної скарги) без руху з наданням строку для усунення виявлених судом недоліків.

За вказаних обставин, апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення виявлених судом недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 185, 356, 357 ЦПК України.

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2018 року - залишити без руху, надавши строк для усунення виявлених в ній недоліків протягом п'яти днівз дня отримання ухвали суду.

Роз'яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що у випадку не усунення у встановлений термін виявлених судом недоліків, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та такою, що підлягає поверненню.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя О.Ф. Мазурик