Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2018 Справа №607/16357/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Братасюка В.М.

за участю секретаря Созанської Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,0643 га, яка розташована на території Скоморохівської сільської ради, цільове призначення якої для ведення садівництва, в порядку спадкування за законом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що є спадкоємцем після померлого батька ОСОБА_3 і прийняла спадщину, однак при зверненні її матері до Першої Тернопільської державної нотаріальної контори в інтересах позивача, яка на той час була малолітньою, для оформлення спадщини після померлого батька, а саме на частку вищевказаної земельної ділянки, ОСОБА_4 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я малолітньої дочки ОСОБА_1, після смерті батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 з причин, що ОСОБА_4 не було представлено Державного акту на право приватної власності на землю.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, однак подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, доказів про причини неявки та відзиву щодо позову суду не подав, тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

Згідно з державним актом на право власності на землю серія НОМЕР_1 від 26.08.1994 року, ОСОБА_6 на підставі рішення Скоморохівської сільської ради від 01.04.1994 року набув у власність земельну ділянку площею 0,0643 та на території Скоморохівської сільської ради з цільовим призначенням для ведення садівництва.

30 квітня 1998 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено договір дарування, який посвідчений завідуючою Тернопільської районної нотаріальної контори Бурою Н.О. та згідно з яким, вище згадану земельну ділянку площею 0,0643 га ОСОБА_6 подарував ОСОБА_7

Після укладення даного договору дарування ОСОБА_7 державний акт на вищевказану земельну ділянку на своє прізвище не оформлявся.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим ІНФОРМАЦІЯ_3 відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради.

Після смерті ОСОБА_7 єдиною особою яка успадкувала належне на час її смерті майно був її син - ОСОБА_3.

Відповідно до довідки №37 від 15 червня 2012 року виданої Садовим товариством «Калина», вбачається, що після смерті ОСОБА_7 земельною ділянкою, яка знаходиться по АДРЕСА_1 користувався її син ОСОБА_3».

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про смерть від 16 листопада 2004 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради.

На момент смерті ОСОБА_3 його спадкоємцями першої черги були: батько - ОСОБА_2 та дочка - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не прийнялися внаслідок його смерті ( ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач ОСОБА_1, як донька, є спадкоємцем за законом після ОСОБА_3 та спадщину прийняла.

Іншим спадкоємцем, який прийняв спадщину, є батько померлого - ОСОБА_2.

Однак, при зверненні до Першої тернопільської нотаріальної контори, державним нотаріусом Береш О.М. 02 березня 2009 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №574/01-21, згідно якої було відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я малолітньої дочки ОСОБА_1, після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 з причин, що ОСОБА_4 не було представлено Державного акту на право приватної власності на землю

20 грудня 2012 року Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області розглянув справу № 1915/18464/2012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Управління Держкомзему у Тернопільській області про визнання права власності у порядку спадкування, та виніс рішення, у якому встановив: «Заповітом від 15.03.2000 року, посвідченим приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за №916, ОСОБА_7 заповіла на випадок свої смерті, зокрема земельну ділянку для ведення садівництва, яка розташована на території Скоморохівської сільської ради, в рівних частках ОСОБА_11 та ОСОБА_3 Спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 є її сини ОСОБА_3, який прийняв спадщину відповідно до вимог п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 року та ОСОБА_11, який відмовився від прийняття спадщини. Інших спадкоємців немає. Спадкоємцями ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом є ОСОБА_2 - батько і ОСОБА_1 - дочка померлого, які спадщину прийняли згідно вимог ст. 1268 ЦК України».

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦП К України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду від 20 грудня 2012 року, по справі № 1915/18464/2012 суд вирішив: «Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно - 1/2 (одну другу) частину земельну ділянку, загальною площею 0,0643 га., яка розташована на території Скоморохівської сільської ради, цільове призначення якої для ведення садівництва, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2».

Позивач ОСОБА_1 не може оформити право власності на 1/2 частину земельну ділянку площею 0,0643 га на території Скоморохівської сільської ради з цільовим призначенням для ведення садівництва, яку успадкувала в порядку ст. 1268 ЦК України від ОСОБА_3 тому, що немає належним чином оформленого правовстановлюючого документа який би посвідчував право власності ОСОБА_3 на вказану земельну ділянку.

Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі - продажу, оренди, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до норм Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження», підтвердженням права власності на земельну ділянку є витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

У відповідності до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно ст.125 Земельного кодексу України (надалі ЗК України) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1, 2 ст. 126 ЗК).

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», у відповідності до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Власник майна, як це передбачає ст. 392 ЦК України, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки зазначені позивачем обставини унеможливлюють іншим способом захистити її права та інтереси, тому слід визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,0643 га, яка розташована на території Скоморохівської сільської ради, цільове призначення якої для ведення садівництва, в порядку спадкування за законом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 81, ст.ст. 263, 265, 280, 284, 288, 289, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1261 ЦК України, ст.ст. 81, 125, 126 Земельного кодексу України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_3) про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) право власності на 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,0643 га, яка розташована на території Скоморохівської сільської ради, цільове призначення якої для ведення садівництва, в порядку спадкування за законом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк