Справа № 378/152/18 Головуючий у І інстанції Скороход Т. Н.
Провадження № 22-ц/780/3152/18 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 26 05.09.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 вересня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Сушко Л.П., Журби С.О., Сержанюка А.С., розглянувши в приміщенні Апеляційного суду Київської області у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» на рішення Ставищенського районного суду Київської області від 16 травня 2018 року у складі судді Скороход Т.Н. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року позивач ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи його тим, що 09 січня 2013 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 3900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ОСОБА_5 не виконує належним чином зобов'язань за укладеним кредитним договором №б/н від 09 січня 2013 року, у зв'язку із чим у відповідача утворилась заборгованість.

Тому, просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 118216,96 грн., яка включає в себе 4176,55 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 103177,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4747,08 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 5605,57 грн. - штраф (процентна складова), а також судові витрати у розмірі 1773,25 грн..

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 16 травня 2018 року позов ПАТ КБ «Приват Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором за тілом кредиту у сумі 4176,55 грн..

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» судовий збір у розмірі 62,65 грн..

В апеляційній скарзі позивач АТ КБ «Приват Банк» просить рішення суду першої інстанції змінити, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неповне з'ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, і скасувати його в частині відмови у стягненні заборгованості з процентів, пені, комісії та штрафів та ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши вимоги у цій частині у повному обсязі. Вважає, що відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними, і не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості.

Відповідач ОСОБА_5 відзив на апеляційну скаргу суду апеляційної інстанції не надав.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, і задовольняючи позов в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що між позивачем - банком і відповідачем було укладено кредитний договір. ОСОБА_5 не виконує належним чином зобов'язань за укладеним кредитним договором №б/н від 09 січня 2013 року, у зв'язку із чим у нього утворилась заборгованість. Тому, заборгованість по тілу кредиту підлягає стягненню.

Вирішуючи даний спір, і відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, стягнення штрафів, пені та комісії суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що відсутність підпису відповідача на умовах та правилах надання банківських послуг фактично надає можливість банку надавати їх в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. Зазначення в заяві-анкеті про ознайомлення відповідача з умовами надання кредиту без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено досягнення між сторонами згоди, щодо розміру відсотків за користування кредитом, пенею, комісією та штрафом, тому банк не мав права зараховувати внесені відповідачем кошти в рахунок погашення зазначених платежів. При цьому, суд першої інстанції керувався правовим висновком, викладеним у Постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року у справі №6-2320цс16.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що 09 січня 2013 року ОСОБА_5 було підписано анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанку», в якій зазначено, що вона разом із пам'яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.7,7-зворот).

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що ОСОБА_5 не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором від 09 січня 2013 року, внаслідок чого станом на 31 грудня 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 118216,96 грн., яка включає в себе 4176,55 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 103177,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4747,08 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 5605,57 грн. - штраф (процентна складова).

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Встановлено, що матеріалах цивільної справи відсутні докази отримання відповідачем кредитної картки та отримав кредит у розмірі 3900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Тобто при вирішенні даного спору суд першої інстанції мав виходити з того, що відповідно до положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові. Суд першої інстанції в порушення зазначеної норми матеріального права не звернув уваги на те, що в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем кредитної карти та отримання коштів в кредит по ній та прийшов до помилкового висновку про стягнення коштів з відповідача на користь позивача.

З урахуванням викладеного колегія судів вважає, що матеріальне право позивача не було порушено відповідачем.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог відповідно до ст. 376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» задовольнити частково.

Рішення Ставищенського районного суду Київської області від 16 травня 2018 року скасувати і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «05» вересня 2018 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіС.О. Журба
А.С. Сержанюк