КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/4764/17
Провадження № 2/488/877/18 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

13.12.2018 року м. Миколаїв Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючої по справі судді - Чернявської Я.А.,

при секретарі судового засідання - Кулаві А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

26.12.2017 року позивач ОСОБА_2 звернулась до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовом до Миколаївської міської ради, в якому просила визначити їй - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті рідної бабусі ОСОБА_4, померлої 26.10.2015 року, терміном в один місяць з моменту набрання рішенням законної сили.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 26.10.2015 року померла її рідна бабуся ОСОБА_4, яка за життя склала заповіт, відповідно до якого належне їй майно заповіла своїй внучці ОСОБА_2.

В серпні 2017 року позивач звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав, проте їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про спадщину за заповітом у зв'язку з пропущеним строком на подання заяви про прийняття спадщини.

Позивач вказує на те, що строк на прийняття спадщини вона пропустила з поважної причини, а саме, на момент смерті бабусі ОСОБА_4, вона тимчасово мешкала на території іншої держави і приїхати до України в належний строк для прийняття спадщини не мала можливості.

На теперішній час вирішити питання про прийняття спадщини в позасудовому порядку не можливо, саме на цій підставі позивач звернулася до суду.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва суду від 02.10.2018 року за клопотанням представника позивача адвоката ОСОБА_5, було замінено первісного відповідача Миколаївську міську раду на належного відповідача - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який є сином померлої спадкодавиці.

В судове засідання сторони не зявилися.

Представник позивача адвокат ОСОБА_5, яка діє в інересах позивача на підставі договору, надала через канцелярію суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила про задоволення позову.

Відповідач - ОСОБА_3, надав через канцелярію суду заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вказав на те, що дійсно його померла мати мала бажання, щоб спірну квартиру успадкувала її онука ОСОБА_2, яка в свою чергу дійсно знаходилася за кордоном та не знала про існування заповіту.

Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги заяви сторін по справі та за умови визнання відповідачем позову, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

В судовому засіданні встановлено, що 03.08.2005 року Державним нотаріусом Пятої Миколаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, був посвідчений заповіт, складений ОСОБА_4, померлою 26.08.2017 року, відповідно до якого вона заповіла все належне їй на момент смерті майно своїй внучці - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно відповіді приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_7, від 29.08.2017 р., ОСОБА_2 вважається такою, що не прийняла спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 в звязку з не подачею нею у шестимісячний строк після смерті спадкодавці до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що причиною того, що у встановлений законом строк позивач не прийняла спадщину, є те, що їй не було відомо про існування заповіту та те, що вона на момент смерті та протягом року після смерті спадкодавці знаходилась на території іншої держави.

Судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_3, не заявляв свої права на спадкове майно після смерті ОСОБА_4, інших спадкоємців, окрім позивача, або, які б мали право на обовязкову частку у спадщині , немає.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно зі ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу , не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року роз'яснює, що відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого , не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК України, позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

На підставі вищевикладеного та за умови визнання позову відповідачем, суд вважає доведеною позивачем поважність причини пропуску строку на прийняття спадщини, а тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті рідної бабусі ОСОБА_4, померлої 26.10.2015 року, терміном в один місяць з моменту набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до п.15.5 ч. 1 Розділу ХІII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Сторони по справі:

Позивач - ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: АДРЕСА_1);

Відповідач ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_2).

Повний текст рішення складено 03.01.2019 року.

Суддя Я. А. Чернявська