РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2018 року Київський районний суд м.Харкова в складі:
головуючого судді Бородіної Н.М.
за участю секретаря Кострової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,
встановив:
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що в серпні 2017 виявила в спальній своєї квартири АДРЕСА_1, значні пошкодження (8 наскрізних отворів з пластиковими дюпелями, які стирчали з цих отворів). Штукатурний шар та декоративне облаштування (шпалери) пошкоджені на площі близько 5 м.кв., що підтверджується актом КП «Жилкомсервіс» та фотознімками. Спричинена шкода оцінена, згідно звіту субєкта оціночної діяльності, яку вона просить стягнути із відповідача.
У судому засіданні, представник позивача підтримав заявлені вимоги, зазначивши, що у позасудовому порядку домовитися про відшкодування шкоди не вдалося.
Відповідач - ОСОБА_2, письмових заперечень або відзиву на позов не надала У судовому засіданні представники відповідача проти позову заперечували, при цьому не оспорювали, що дійсно квартира позивача межує із квартирою відповідача, одна при цьому зазначили, що відсутні докази вини відповідача у пошкодженні стелі квартири позивача (можливо мешканці квартири 56 самі спричинили пошкодження), а наданий звіт не є належним доказом розміру спричиненої шкоди.
Судом розяснювалось сторонам право на заявлення клопотання про призначення експертизи, однак сторони своїм право скористатися не забажали.
Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідка ОСОБА_3 дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, з наступних підстав.
Судом встановлено, та не оспорюється сторонами, що позивач є власником квартири АДРЕСА_2; відповідач є власником квартири АДРЕСА_3 та вказані квартири межують однією стінкою.
Актом складеним інженером ОСОБА_4 та майстром ОСОБА_5 дільниці №12 КП «Жилкомсервіс» від 18.08.2017р. та затвердженим керівником дільниці №12 ОСОБА_6, підтверджується наявність пошкоджень в приміщені спальні квартири АДРЕСА_1 , на несучій стіні, яка межує із квартирою №8 - механічні пошкодження ушкодження штукатурного шару і декоративного оздоблення (шпалер) несучої стіни в кількох місцях, площею приблизно 5 кв.м.
Також в акті зазначено, що імовірно пошкодження несучої стіни виникли через виконання будівельних робіт з порушенням будівельних норм і правил в квартирі №8. Обстежити квартиру №8 не виявилося можливим унаслідок ненадання доступу.
В подальшому був складений ще один акт від 02.11.2018р., інженером сектора технічної документації ОСОБА_7, начальником сектору технічної документації ОСОБА_8, який затверджений директором КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_9, який фактично є ідентичним акту від 18.08.2017р., окрім вказання, що пошкодження знаходяться на дільниці деревяної «вставки» несучої стіни. Обстежити квартири №8 також не виявилося можливим унаслідок ненадання доступу.
У судовому засіданні будучи допитаним у якості свідка ОСОБА_3, зазначив, що проживає разом із дружиною у квартирі АДРЕСА_2. У серпні 2017 року (точну дату не памятає) вони виявили на стіні у спальній кімнаті, яка межує із квартирою №8 сусіднього підїзду близько 13 пошкоджень одні пошкодження буди наскрізні, інші лише відшарували шпалери від стіни. Спочатку в місцях пошкоджень були дюпеля, потім їх викрутили зі сторони квартири №8. Пошкодження які утворилися містяться на деревинній вставці між квартирами. Він особисто спілкувався із представником позивача ОСОБА_10, який там часто зявлявся, той спочатку визнавав провину, вибачався за пошкодження, сказав усе компенсує, однак потім коли була названа ціна шпалер (близько 1200 грн.), відмовився сплачувати зазначаючи, що він бажає за його рахунок здійснити у своїй квартирі ремонт. До квартири №8 потрапити щоб зясувати дійсні причини пошкоджень не можливо, оскільки двері їм ніхто не відчиняв, хоча ходили декілька разів.
Свідчення свідка узгоджуються із наданими суду актами та фотознімка, відповідно до яких характер ушкоджень свідчить про їх утворення зі сторони квартири №8.
Відповідно до ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.
Тобто власність не тільки надає права, а ще покладає на власника певні обовязки. В даному випадку власником квартири №8 є відповідач та саме на неї покладений обовязок не здійснювати у квартирі змін та роботи , які призвели до порушень прав власника квартири №17.
Вартість ремонтно-відновлювальних робіт для усунення пошкоджень, заподіяних механічним пошкодженням стіни квартири, становить 5100 грн., що підтверджується звітом оцінювача Товарної біржи "УРТБ" від 18.06.2018 року. Висновок субєкта оціночної діяльності ОСОБА_11 в повному обсязі суду не наданий.
Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача,) вина.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.
З урахуванням наявних у справі доказів, які не спростовані відповідачем, суд вважає доведеним , що саме з вини власника квартири №8 було пошкоджено стіну квартири №17, внаслідок чого позивачу завдано майнової шкоди в сумі 5100 грн., розмір якої відповідачем спростовано не було. Викладені доводи узгоджуються із правовою позиціє викладеною у постанові ВС у справа N 759/4781/16-ц від 11.12.2018р.
Доводи представників відповідача про недоведеність вини відповідача у заподіянні позивачу шкоди внаслідок наявних ушкоджень на стіні, судом не приймаються, оскільки у деліктних зобов'язаннях діє презумпція вини, а відповідач не довела свою невинуватість. Взагалі окрім своїх пояснень представники відповідача жодного доказу суду не надали, хоча судом надавалась можливість це зробити як позивачу, так і відповідачу, їх представникам.
Посилання представників відповідача на те, що наданий позивачем звіт ТБ «УРТБ» не є належним доказом розміру наявної шкоди, не заслуговують на увагу, оскільки відповідач та її представники не спростували розмір цієї шкоди. Представники відповідача не забажали заявляти клопотання про призначення судової експертизи для зясування питань, які ними оспорюються, хоча таке право судом розяснювалося.
Враховуючи доведеність позовних вимог, відсутність доказів в їх спростування, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 5000 грн., враховуючи межі заявлених вимог.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 43, 81, 82, 258, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 5000 грн., а також судовий збір в сумі 640 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

Повний текст виготовлено 26.12.2018р.

Суддя Бородіна Н.М.