КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5003/2018 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М.

Секретаря судового засідання Маличівській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2018 року в цивільній справі за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_3 звернувся в суд із скаргою на бездіяльність державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що всупереч нормам статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець не скасував вжиті заходи щодо тимчасового обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, а тому така бездіяльність є незаконною та направлена на обмеження конституційних правах заявника.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2018 року в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відмовлено.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції заявник подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, яким визнати незаконною бездіяльність державних виконавців Міського відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції щодо невчинення передбачених законом дій, а саме скасування тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_3 за межі України.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не було взято до уваги положення чинного законодавства, відповідно до якого тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а припинення обмеження виїзду у зв'язку з виконанням обов'язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця. Отже, отримавши заяву від 18.06.2018 із копією постанови Верховного Суду, державний виконавець зобов'язаний був вчинити дії направлені на поновлення його прав, тобто скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3, але таких дій не вчинив. Відмовляючи в задоволенні скарги на дії державного виконавця, суд першої інстанції помилково не застосував положення статей 39,40 Закону України „Про виконавче провадження", якими передбачено обов'язок державного виконавця вчинити дії в день настання відповідних обставин або в день коли виконавцю стало відомо про такі обставини, тобто 18.06.2018.

У поданих запереченнях представник Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області просив у задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовити.

У судовому засіданні представник заінтересованої особи АТ Комерційний банк «Приватбанк» Штронда А.М. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив судове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заявник ОСОБА_3 та заінтересована особа Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність державного виконавця, суд першої інстанції виходив із того, що дії державного виконавця щодо припинення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України стосовно боржника ОСОБА_3 вчинені з додержанням вимог закону.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним.

Відповідно до статті 447 ЦПК, частини першої статті 19, частини першої статті 74 Закону «Про виконавче провадження» право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.

Розглядаючи скаргу, суд першої інстанції повинен перевірити чи було прийнято або вчинено оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність відповідно до вимог закону, у межах повноважень суб'єкта оскарження та чи були порушені права чи свободи заявника.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується учасниками справи, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2015 року відмовлено в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 12 січня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог банку. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 37 204,46 доларів США, що за курсом 15,15 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20 листопада 2014 року складає 563 647,56 грн.. В задоволенні вимог про стягнення пені відмовлено.

З метою примусового виконання вказаного рішення 09 лютого 2016 року Білоцерківського міськрайонного суду Київської області видано виконавчий лист та стягувачем Комерційний банк «Приватбанк» пред?явлено для примусового виконання до Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

17 лютого 2016 року державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрито виконавче провадження ВП № 50191411.

Державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження звернувся до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи ОСОБА_3 до виконання зобов'язань за рішенням.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2016 року задоволено подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_3 за кордон. Дана ухвала прийнята до виконання Державною прикордонною службою України (а.с. 6).

24 березня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна та доходів на які можливо звернути стягнення).

Виконавчий лист для примусового виконання до Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області повторно стягувачем ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» не пред?являвся.

В подальшому, постановою Верховного Суду від 30 травня 2018 року скасовано рішення Апеляційного суду Київської області від 12 січня 2016 року, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 37 204,46 доларів США, що за курсом 15,15 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20 листопада 2014 року складає 563 647,56 грн.. , справу направлено на новий розгляд до Апеляційного суду Київської області (а.с. 24-28).

Також постановою Апеляційного суду Київської області від 19 вересня 2018 року скасовано ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2016 року та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні подання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_3 за кордон.

Копія постанови Апеляційного суду Київської області від 19 вересня 2018 року надіслана судом також на адресу Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Звертаючись із скаргою на бездіяльність державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, заявник ОСОБА_3, посилався на те, що державним виконавцем не вчинено відповідно до закону дій щодо скасування стосовно нього тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.

Відповідно до пункту 4 розділу ІV наказу Міністерства юстиції України та Міністерства внутрішніх справ України від 30 січня 2018 року № 256/5/65 «Про затвердженого Порядку взаємодії органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження» передбачено, що засвідчена судом копія судового рішення про скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду з України з відміткою про дату набрання законної сили у разі її надходження до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після надходження сканується у кольоровому зображенні та вноситься до Системи. Виконавець формує в Системі супровідний лист на адресу уповноваженого органу Держприкордонслужби з використанням електронного цифрового підпису, до якого додається сканована копія судового рішення про скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду з України, та передає за допомогою Системи до бази даних уповноваженого органу Держприкордонслужби для опрацювання.

Після реєстрації в Системі документа, на підставі якого здійснюється вилучення інформації з бази даних, та супровідного листа на адресу уповноваженого органу Держприкордонслужби з використанням електронного цифрового підпису зазначена інформація передається виконавцем за допомогою Системи до бази даних уповноваженого органу Держприкордонслужби для опрацювання - пункт 5 розділу IV.

Уповноважений орган Держприкордонслужби після розгляду документів приймає їх до виконання та вилучає інформацію про особу з бази даних або обґрунтовано відмовляє у прийнятті до виконання не пізніше трьох робочих днів пункт 5 розділу IV.

Із досліджених судом першої інстанції доказів, зокрема і оглянутих матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 02 жовтня 2018 року державний виконавець направив до Держприкордонслужби повідомлення про скасування рішення суду та припинення обмеження виїзду за кордон ОСОБА_3

Отже, встановленні судом першої інстанції фактичні обставини у справі свідчать про те, що державний виконавець Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області після отримання постанови Апеляційного суду Київської області від 19 вересня 2018 року про відмову в задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_3, вчинив заходи щодо передачі уповноваженому органу Держприкордонслужби до виконання документа, на підставі якого здійснюється вилучення інформації з бази даних.

На підставі наведеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що державний виконавець Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області вчинив відповідно до закону необхідні дії щодо припинення обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України. Підтвердження про вилучення з бази даних Держприкордонслужби відомостей стосовно громадянина України ОСОБА_3 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України на підставі постанови Апеляційного суду Київської області від 19 вересня 2018 року надійшло до Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області 06 листопада 2018 року, про що зазначено державним виконавцем у запереченнях на скаргу.

Доводи апеляційної скарги заявника ОСОБА_3 про те, що державний виконавець не вчинив дій щодо скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 на підставі отриманої 18 червня 2018 року постанови Верховного Суду від 30 травня 2018 року, якою скасовано рішення, на виконання якого видано виконавчий документа були предметом перевірки судом першої інстанції. Як встановлено судом першої інстанції, що на адресу виконавчої служби постанова Верховного Суду від 30 травня 2018 року не надходила, а при вчиненні дій щодо припинення обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України державний виконавець керувався судовим рішенням Апеляційного суду Київської області від 19 вересня 2018 року, яким скасовано ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2016 року та відмовлено в задоволенні подання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_3 за кордон.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 09 січня 2019 року.

Головуючий

Судді: