У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Деметрадзе Т.Р., при секретарі Струтинська Н.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення забогованості,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 53400 гривень.

Разом з позовною заявою позивач подав заяву, у якій просить: накласти арешт на житлове приміщення, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101, що розташоване за адресою АДРЕСА_1.

Заяву про забезпечення позову обґрунтовує тим, що предметом поданого ним позову є стягнення заборгованості за розпискою від 23.12.2016 року у розмірі 53400 гривень, що на дату отримання коштів було еквівалентно 2000 доларів США. Проте, станом на 15.11.2018 року відповідач не здійснила повернення повністю чи частково заборгованості та на вимоги повернення боргу не реагує. Вказує, що йому стало відомо про наміри відповідача продати належну йому квартиру, що в подальшому унеможливить виконання рішення суду, а тому просить накласти арешт на житлове приміщення, що розташоване за адресою м. Ужгород, вул. Єньковська, 27/30.

Вивчивши матеріали справи прихожу до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Статтею 150 ЦПК України передбачені види забезпечення позову.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, а також суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а і інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Проте, позивачем не обґрунтовано необхідність застосування саме такого виду забезпечення позову що зазначено у заяві, не зазначено, яким чином може сприяти виконанню рішення суду вказаний захід забезпечення позову, не зазначено обставини та не надано документи, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заявлену вимогу, суд вважає, що позивачем не наведено належних підстав для забезпечення позову, обґрунтування необхідності його застосування та не надано пропозицій щодо зустрічного забезпечення, а лише вказано на відсутність у нього коштів для внесення на депозитний рахунок, не представлено відомостей про дійсні наміри відповідача про продаж належного їй житлового приміщення та про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, чи призведе до порушення прав позивача.

При цьому суд зазначає, що суддею Ужгородським міськрайонного суду Закарпатської області було розглянуто заяву позивача про забезпечення позову, за результатами розгляду якої постановлено ухвалу від 19 листопада 2018 року про відмову у її задоволенні, та позивач повторно звернувся з такою з тих самих підстав, що свідчить про зловживання останнім правом на подання таких заяв.

У звязку з цим, враховуючи зміст заявлених вимог вважаю, що такі вимоги щодо забезпечення позову є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст.149, 150, 153, 157 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житлове приміщення, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101, що розташоване за адресою АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.Р. Деметрадзе