Справа № 266/2788/18
Провадження № 2/266/725/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 року м. Маріуполь Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Сараєва І.А.,

за участю секретаря Нетреба О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, звільнення від сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, звільнення від сплати аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що він з відповідачкою з 29.06.2002 року перебував у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розірвання шлюбу він з відповідачкою став мешкати окремо, діти мешкали з відповідачкою. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 17 грудня 2012 року з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини зі всіх видів доходу щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 12.12.2012 року і до досягнення дітьми повноліття, відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення суду.Аліменти він сплачував щомісяця коли був офіційно працевлаштований у ПАТ «Азовзагальмаш», після звільнення у грудні 2014 року, у зв'язку з банкрутством підприємства він тимчасово не працював, за цей час утворився борг по сплаті аліментів. Наприкінці грудня 2016 року син переїхав до нього і залишився мешкати, в подальшому ОСОБА_4 було зареєстровано за місцем мешкання. Досі син мешкає з ним, знаходиться на його утримання, однак в рамках виконавчого провадження з нього продовжується стягнення аліментів на утримання сина.За час з 01.01.2017 року по 30.04.2018 року що син мешкає знимвін повинен сплатити на утримання сина на користь відповідачки суму боргу 10458,99 грн. Тому, враховуючи, що син мешкає з ним постійно з 26 грудня 2016 року і по сьогоднішній день він його виховує і утримує, та вищевказані обставини мають істотне значення, на підставі ст. ст. 197, 273 Сімейного кодексу України, просить звільнити його від сплати суми боргу по аліментам та звільнити його від сплати аліментів на користь відповідачки, стягнути з відповідачки на його користь суму сплаченого судового збору.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_5, у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві,позов просили задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6, позов не визнали, у задоволенні позовних вимог просили відмовити у повному обсязі, з підстав, викладених у письмовому відзиві, відповідачка зауважила, що вона подала позов про стягнення аліментів з позивача у грудні 2012 року, іноді ОСОБА_1 сам надавав гроші. Чоловік настроїв дітей проти неї, внаслідок чого їх син з 20 грудня 2016 року мешкає з позивачем. Вона платила репетиторам і син поступив на бюджет до технікуму. Крім репетиторів та курсів вона купує одяг ОСОБА_4 та допомагає грошима. Син прописаний з батьком, домовленості по сплаті комунальних платежів не має. Проти стягнення з неї судового збору також заперечувала, оскільки його сплата не підтверджена.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав.

Згідно ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Так, згідно з ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до ч.8,9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно з рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 грудня 2012 року ОСОБА_1 зобовязаний до сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини зі всіх видів доходу щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 12.12.2012 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 5).

Відповідно до рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26листопада 2013 року місце мешкання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, визначено з матірю ОСОБА_2 (а.с. 9).

Згідно з постановою державного виконавця Приморського ВДВС Маріупольського МУЮ від 23.04.2015р. відкрито виконавче провадження № 47339558 з примусового виконання виконавчого листа № 0541/7137, виданого 28.12.2012 р., про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини зі всіх видів доходу щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 12.12.2012 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 10).

Відповідно до витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 1439- від 27.06.2017р., місце проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровано з 04.05.2017р. за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Згідно з довідкою про склад сімї № 008-118/18 від 25.04.2018р., виданою ОСББ «Фортуна-118»,за адресою: АДРЕСА_1, також зареєстровані ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкає за вказаною адресою з 26.12.2016р. (а.с. 13).

Відповідачкавизнала той факт, що її син,ОСОБА_4 з грудня 2016 року мешкає разом з батьком, позивачем по справі.

Згідно із ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до листа № 25.6-22227-25.6.1 від 02.08.2018р. управління «Служба у справах дітей» Служба у справах дітей по Приморському району, за усним зверненням ОСОБА_2 26.03.2018р. проведена профілактична бесіда з батьком ОСОБА_4 ОСОБА_1 з питання виховання та утримання неповнолітнього сина.

Відповідачкою на підтвердження додаткових витрат, які вона несе по утриманню сина суду надані: товарні чеки від 19.05.2018р., 29.07.2018р., 10.08.2018р. про придбання речей та одягу, квитанції від 23.02.2018р., 26.03.2018р., 10.04.2018р. про сплату у загальній сумі 1800,00грн. ОСОБА_4 платежів за підготовчі курси.

Згідно з розрахунком заборгованості по аліментам АСВП № 47339558, наданим державним виконавцем Приморського ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області, заборгованість ОСОБА_1, за виконавчим листом Приморського районного суду м. Маріуполя № 0541/7137 від 28.12.2012р., станом на 01.02.2018р. складає 62921,56грн. (а.с. 14).

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Постановою Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» також передбачено, що суд може за передбачених ст.197 СК умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості (п. 22).

З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у звязку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов'язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні аналогічних спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

Згідно статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За ч. 3 ст. 181, ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини.

Тому проживання дітей разом з батьком, з якого стягнуто аліменти, утримання батьком своєїдитини і несплату аліментів внаслідок утримання сина, суд вважає суттєвою обставиною, яка є підставою для звільнення від заборгованості зі сплати аліментів.

Оскільки ОСОБА_4 дійсно проживає з позивачем та перебуває на його утриманні, відповідачка проживає окремо та несе інші додаткові витрати на утримання дитини, стягнення заборгованості з аліментів на користь відповідачки не сприятиме забезпеченню інтересів дитини, навпаки, погіршить його забезпечення необхідними для життя та розвитку речами. Звільнення позивача від заборгованості за аліментами, навпаки, відповідає інтересам неповнолітньої дитини.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням наведеного позивачем розрахунку, з яким суд погоджується, заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_4 на користь відповідачки за період з 01.01.2017 року по 30.04.2018 року становить 10458,99грн., і позивач підлягає звільненню від її сплати.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч.3ст.181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.273 СК України додатково вказує на підстави звільнення від сплати.

Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що з грудня 2016 року син ОСОБА_4 перестав проживати з матірю, а став проживати з батьком ОСОБА_1, що є обставиною, яка має істотне значення, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом звільнення його від сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина.

Таким чином,позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, так як доведені та обґрунтовані.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у зв'язку з задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме суму сплаченого судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 130, 141, 223, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, звільнення від сплати аліментів - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати суми заборгованості по аліментам на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, за період з 01.01.2017 року по 30.04.2018 року у розмірі 10458,99 гривень.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які стягуються згідно рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 17.12.2012 року.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь ОСОБА_1 в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Маріуполя до Апеляційного суду Донецької області у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарг подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст даного рішення складено 14 серпня 2018 року.

Суддя СараєвІ.А.

ОСОБА_1, 28.10.1976р.н., РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_4, 87534

ОСОБА_2, 18.09.1976р.н., РНОКПП НОМЕР_2, яка зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_5, 87534