Справа № 610/1538/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2018 рокуБалаклійський районний суд Харківської області у складі :

Головуючого - судді Усенко С.І.,

за участю секретаря судового засідання Бартєнєвої Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №610/1538/18 (2/610/724/2018) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу і визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в порядку спадкування за законом

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просить визнати дійсним Договір купівлі - продажу №Н10-731, укладений 30.05.1998 року на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна», а саме договір купівлі - продажу житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що розташований в смт. Савинці, Балаклійського району, Харківської області, вул.. Соборна (колишня назва вулиці «Леніна»), №11, укладений між ОСОБА_4 як покупцем, та відповідачами ОСОБА_2 і ОСОБА_3 як продавцями; визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з усіма надвірними будівлями і спорудами, який розташований в смт. Савинці Балаклійського району Харківської області, вул.. Соборна (колишня назва вулиці «Леніна»), №11, що залишився після смерті батька ОСОБА_4, померлого 06.08.2016 року в смт. Савинці Балаклійського району Харківської області, а саме на: житловий будинок (літ. А-1) 1949 року побудови, сарай (літ. Б) 1949 року побудови, сарай-літню кухню (літ. В) 1975 року побудови, літню кухню (літ. Г) 1983 року побудови, погріб (літ. Д) 1966 року побудови, паркан №1, 1998 року побудови, ворота №2, 1998 року побудови, убиральню №4, 1998 року побудови.

В обгрунтування позову посилався на те, що він є сином ОСОБА_4 і ОСОБА_5.

06.08.2016 року його батько, ОСОБА_4, помер.

На день своєї смерті батько ОСОБА_4 був зареєстрований і проживав один в житловому будинку, який розташований в смт. Савинці, Балаклійського району, Харківської області, вул.. Соборна (колишня назва вулиці «Леніна»), №11.

Вказаний житловий будинок з усіма надвірними будівлями і спорудами батько ОСОБА_4 придбав у відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за Договором купівлі-продажу №Н10-731, укладеним 30.05.1998 року на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна», та зареєстрованим Балаклійським БТІ в реєстрову книгу №12 за реєстровим №701 ст. 102 від 14.01.2003 року.

Право власності батька ОСОБА_4 на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами підтверджується також довідкою з Балаклійського БТІ вих. №370 від 13.07.2017 року.

Відповідно до технічного паспорта домоволодіння, складеного 05.07.2017 року Балаклійським БТІ, воно складається з житлового будинку (літ. А-1) 1949 року побудови; сараю (літ. Б) 1949 року побудови, сараю-літньої кухні (літ. В) 1975 року побудови, літньої кухні (літ. Г) 1983 року побудови, погрібу (літ. Д) 1966 року побудови, паркану №1, 1998 року побудови; воріт №2, 1998 року побудови; убиральні №4, 1998 року побудови.

Тобто, ніяких інших будівель, крім придбаних батьком ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу, в домоволодінні на цей час не має.

Відповідно до довідки вих. №269 від 15.05.2018 року з Виконавчого комітету Савинської селищної ради, в теперішній час вул.. Леніна перейменована на вул.. Соборна, тому адреса будинку вул.. Соборна, №11.

Актом обстеження від 16.05.2018 року, складеним депутатом Савинської селищної ради ОСОБА_6 за участі свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, його батько ОСОБА_4 дійсно проживав в придбаному спірному домоволодінні до часу своєї смерті. При цьому вів домашнє господарство, підтримував будинок та господарські будівлі в належному стані.

На випадок смерті батько заповіт не залишив, тому у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, а саме 21.10.2016 року він, як син померлого і спадкоємець першої черги за законом, звернувся до Балаклійського державного нотаріуса ОСОБА_10 з заявою, в якій повідомив про те, що приймає спадкове майно після смерті батька ОСОБА_4, і ця заява належним чином була зареєстрована в Спадковому реєстрі.

Мама позивача, ОСОБА_5, яка перебувала в шлюбі з батьком на день його смерті (свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ВЛ №268251 від 16.06.1973 року), зробила заяву про відмову від належної їй частки спадщини після смерті чоловіка, яка була посвідчена 21.10.2016 року державним нотаріусом ОСОБА_10

Тому він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який має право на отримання у власність всього майна, яке належало батькові ОСОБА_4 на день його смерті і на всі ті майнові права, на які він за законом мав право.

В травні 2018 року він звернувся до Балаклійського державного нотаріуса ОСОБА_10 з метою оформлення спадщини, що залишилась після смерті батька ОСОБА_4, а саме оформлення за ним вказаного вище житлового будинку, розташованого в смт. Савинці Балаклійського району Харківської області, вул.. Соборна (колишня назва вулиці «Леніна»), №11.

Але нотаріус оформити за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька на спірний житловий будинок з усіма надвірними будівлями і спорудами відмовилася, оскільки правовстановлюючий документ на нього не відповідає вимогам закону та є недійсним.

Відсутність документу, що підтверджує право власності на житловий будинок, позбавляє позивача можливості оформити належним чином право на спадщину та подальше розпорядження спадковим майном.

Позивач в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву, в якій просить справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі до суду не з"явились, причина їх неявки суду невідома, хоча були належним чином повідмлені про час та місце розгляду справи через оголошення про виклик до суду розміщеним на офіційному веб-порталі «Судова влада України» .

Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов визнав.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1, доводиться сином ОСОБА_4 і ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії IІ-АВ №489750, виданим 06.07.1963 року Райбюро ЗАГС Балаклійського району Харківської області. (а.с.9)

06.08.2016 року його батько, ОСОБА_4, помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №557790, виданим 08.08.2016 року Виконавчим комітетом Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області. (а.с.10)

На день своєї смерті батько ОСОБА_4 був зареєстрований і проживав один в житловому будинку, який розташований в смт. Савинці, Балаклійського району, Харківської області, вул.. Соборна (колишня назва вулиці «Леніна»), №11, що підтверджується копією довідки з Савинської селищної ради вих.. №1992а від 20.10.2016 року. (а.с.11)

Вказаний житловий будинок з усіма надвірними будівлями і спорудами батько ОСОБА_4 придбав у відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за Договором купівлі-продажу №Н10-731, укладеним 30.05.1998 року на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна», та зареєстрованим Балаклійським БТІ в реєстрову книгу №12 за реєстровим №701 ст. 102 від 14.01.2003 року. (а.с.15)

Право власності батька позивача ОСОБА_4 на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами підтверджується також довідкою з Балаклійського БТІ вих. №370 від 13.07.2017 року. (а.с.16)

Відповідно до технічного паспорта домоволодіння, складеного 05.07.2017 року Балаклійським БТІ, воно складається з житлового будинку (літ. А-1) 1949 року побудови; сараю (літ. Б) 1949 року побудови, сараю-літньої кухні (літ. В) 1975 року побудови, літньої кухні (літ. Г) 1983 року побудови, погрібу (літ. Д) 1966 року побудови, паркану №1, 1998 року побудови; воріт №2, 1998 року побудови; убиральні №4, 1998 року побудови.(а.с.17-23)

Тобто, ніяких інших будівель, крім придбаних ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу, в домоволодінні на цей час не має.

Відповідно до довідки вих. №269 від 15.05.2018 року з Виконавчого комітету Савинської селищної ради, в теперішній час вул.. Леніна перейменована на вул.. Соборна, тому адреса будинку вул.. Соборна, №11. (а.с.24)

Актом обстеження від 16.05.2018 року, складеним депутатом Савинської селищної ради ОСОБА_6 за участі свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4 дійсно проживав в придбаному спірному домоволодінні до часу своєї смерті. При цьому вів домашнє господарство, підтримував будинок та господарські будівлі в належному стані. (а.с.25)

На випадок смерті батько позивача заповіт не залишив, тому у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, а саме 21.10.2016 року він, як син померлого і спадкоємець першої черги за законом, звернувся до Балаклійського державного нотаріуса ОСОБА_10 з заявою, в якій повідомив про те, що приймає спадкове майно після смерті батька ОСОБА_4, і ця заява належним чином була зареєстрована в Спадковому реєстрі, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №45505769 від 21.10.2016 року. (а.с.12)

Мама позивача, ОСОБА_5, яка перебувала в шлюбі з йогобатьком на день його смерті (свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ВЛ №268251 від 16.06.1973 року), зробила заяву про відмову від належної їй частки спадщини після смерті чоловіка, яка була посвідчена 21.10.2016 року державним нотаріусом ОСОБА_10 (а.с.13, 14)

Тому він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який має право на отримання у власність всього майна, яке належало ОСОБА_4 на день його смерті і на всі ті майнові права, на які він за законом мав право.

В травні 2018 року позивач звернувся до Балаклійського державного нотаріуса ОСОБА_10 з метою оформлення спадщини, що залишилась після смерті батька ОСОБА_4, а саме оформлення за ним вказаного вище житлового будинку, розташованого в смт. Савинці Балаклійського району Харківської області, вул.. Соборна (колишня назва вулиці «Леніна»), №11.

Але нотаріус оформити за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька на спірний житловий будинок з усіма надвірними будівлями і спорудами відмовилася, оскільки правовстановлюючий документ на нього не відповідає вимогам закону та є недійсним. Тому нотаріус не визнала право власності батька на житловий будинок, що підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.05.2018 року вих. №644/02-31. (а.с.26)

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року, який діє з 01 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

На виконання вимог частини 2 статті 227 ЦК УРСР (1963 року), вказаний вище Договір купівлі-продажу будинку 14.01.2003 року був зареєстрований у Балаклійському бюро технічної інвентаризації.

За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов'язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 15 Закону України "Про товарну біржу" не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 28.04.1978 року №3, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах, міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб.

Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, статтями 105, 114 ЦК).

Аналогічна норма збереглася і в діючому на цей час Цивільному Кодексі України 2004 року, а саме ст. 220 ЦК України передбачає, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до абз. 3 та 4 п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при розгляді таких справ суди повинні зясувати, чи підлягає правочин обовязковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

У звязку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню.

Реєстрація Балаклійським бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_4 права власності на спірний будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 30.05.1998 року Біржею нерухомості та основних фондів «Україна», а не нотаріусом, станом на час його реєстрації в БТІ (14.01.2003 року) не суперечило чинному законодавству.

Інструкція «Про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб», затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, передбачала підстави для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих на біржі.

Відповідно до ч. 2. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, що діє на теперішній час, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 вказаного Закону, на теперішній час, тобто на момент звернення до суду, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013 року, визнаються дійсними, якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) майна.

Оскільки покупець, тобто ОСОБА_4, повністю виконав умови договору купівлі-продажу житлового будинку, сплатив за придбане майно 3800 гривень, вселився в придбаний будинок, договір відповідно до частини 2 статті 227 ЦК УРСР був зареєстрований в БТІ у передбаченому законом порядку, угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом не визнавалася недійсною, сторонами досягнуто згоди зі всіх його істотних умов, то мій батько ОСОБА_4 на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і статті 49 Закону України "Про власність", який діяв на той час, набув право власності на спірне домоволодіння і правомірно володів ним до часу смерті.

З огляду на зазначені обставини вважаю, що на цей час наявні передбачені законом підстави для визнання в судовому порядку дійсним договору купівлі-продажу спірного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, оскільки до часу смерті батька ОСОБА_4 відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не врегулювати з ним дане питання в добровільному порядку, фактично ухилившись від нотаріального оформлення договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Викладене вище дає підстави вважати, що спірний житловий будинок може бути предметом спадкування, і визнання за позивачем права власності на нього в порядку спадкування за законом, не порушуватиме права інших осіб.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Із змісту ч. 5 ст. 1268 ЦК України слідує, що спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо за це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Враховуючи, що Балаклійським державним нотаріусом ОСОБА_10 відмовлено позивачеві в оформленні спадщини в звязку з відсутністю документів на підтвердження права власності ОСОБА_4, вважаю, що вимоги про визнання за позивачем права власності на спірне домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 є обґрунтованими і законними.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у правах про спадкування» від 30.05.2008 року за №7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд вважає, що заявлені позовні вимоги обгрунтовані та є такими, що відповідають законодавству, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 9, 12, 76, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати дійсним Договір купівлі - продажу №Н10-731, укладений 30.05.1998 року на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна», а саме договір купівлі - продажу житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що розташований в смт. Савинці, Балаклійського району, Харківської області, вул.. Соборна (колишня назва вулиці «Леніна»), №11, укладений між ОСОБА_4 як покупцем, та відповідачами ОСОБА_2 і ОСОБА_3 як продавцями.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з усіма надвірними будівлями і спорудами, який розташований в смт. Савинці Балаклійського району Харківської області, вул.. Соборна (колишня назва вулиці «Леніна»), №11, що залишився після смерті батька ОСОБА_4, померлого 06.08.2016 року в смт. Савинці Балаклійського району Харківської області, а саме на:

?житловий будинок (літ. А-1) 1949 року побудови;

?сарай (літ. Б) 1949 року побудови;

?сарай-літню кухню (літ. В) 1975 року побудови;

?літню кухню (літ. Г) 1983 року побудови;

?погріб (літ. Д) 1966 року побудови;

?паркан №1, 1998 року побудови;

?ворота №2, 1998 року побудови;

?убиральню №4, 1998 року побудови.

?

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, зареєстрований за місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2,

Відповідачі ОСОБА_2, остання відома адреса: м. Балаклія, Харківської області, вул.. Соборна, буд. 82 (кол. №108), кв. 49

ОСОБА_3, остання відома адреса: АДРЕСА_1

Суддя