Справа № 758/6139/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

13 червня 2018 року місто Київ

Подільський районний суд м. Києва

в складі: головуючого-судді Ларіонової Н.М.,

за участю секретаря Горбаня О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача безпідставно набуті ним грошові кошти у розмірі 71109,07 грн. та судовий збір.

В обгрунтування позову позивач вказував, що 14.08.2014 року між ним та відповідачем, ОСОБА_2було укладено договір доручення , відповідно до якого він передав відповідачу грошові кошти в розмірі 69180,00 грн., які останній зобов»язувався використати для оплати туристичних послуг, придбання проїзних документів ( квитків), ведення телефонних , факсимільних переговорів та інших витрат пов»язаних з організацією поїздки по туру, а саме : 3 авіаквитки Київ-Антананаріву-Київ у період з 24.12.2015 р. по 06.01.2016 р.

Зазначає, що у зв»язку зі складністю бронювання та замовленням квитків в напрямку Київ-Антананаріву-Київ, договір між сторонами був укладений за 16 місяців до початку самого туру. Грошові кошти за авіаквитки позивач передав відповідачу в день підписання договору . За домовленістю сторін бронювання і купівля квитків в напрямку Київ-Антананаріву-Київ повинні були здійснюватися відповідачем через сайт авіакомпанії Air France за 3-5 місяців до початку поїздки.Позивач вказує, що 14.08.2015 р. він звернувся до відповідача з метою уточнення інформації стосовно бронювання та оплати відповідачем авіаквитків в напрямку Київ-Антананаріву-Київ , на що останній запевнив ОСОБА_1, що бронювання було здійснено. 17.08.2015 р. ОСОБА_1 звернувся до авіакомпанії Air France для підтвердження наданої відповідачем інформації , стосовно бронювання авіаквитків на рейс Київ-Антананаріву-Київ у період з 24.12.2015 р. по 06.01.2016 р., однак йому було повідомлено, що на його ім.»я на вищевказаний рейс заброньованих квитків немає. Протягом тривалого часу позивач вів з відповідачем переговори щодо дати та надання підтвердження бронювання авіаквитків на рейс Київ-Антананаріву-Київ у період з 24.12.2015 р. - 06.01.2016 р., однак ОСОБА_2 кожного разу вигадував різні причини неможливості придбання квитків. У період з 20.01.2016 р. по 31.05.2016 р. відповідач перерахував на користь позивача грошові кошти в загальному розмірі 11000,000 грн., іншу частину коштів в розмірі 58180,00 грн. відповідач так і не повернув. Окрім того, свої зобов'язання за договором доручення від 14.08.2014 р. відповідач не виконав , а саме не придбанив авіаквитки на рейс Київ-Антананаріву-Київ у період з 24.12.2015 р. по 06.01.2016 р.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2017 року, визначено головуючого суддю Ларіонову Н.М..

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов з підстав зазначених в позовній заяві, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просив задовольнити в повному обсязі , проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату і час судового розгляду повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, причин неявки суду не повідомив, тому суд, вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача,вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.08.2014 року між ним та відповідачем, ОСОБА_2було укладено договір доручення , відповідно до якого він передав відповідачу грошові кошти в розмірі 69180,00 грн., які останній зобов»язувався використати для оплати туристичних послуг, придбання проїзних документів ( квитків), ведення телефонних , факсимільних переговорів та інших витрат пов»язаних з організацією поїздки по туру, а саме : 3 авіаквитки Київ-Антананаріву-Київ у період з 24.12.2015 р. по 06.01.2016 р.

У зв»язку зі складністю бронювання та замовленням квитків в напрямку Київ-Антананаріву-Київ, договір між сторонами був укладений за 16 місяців до початку самого туру. Грошові кошти за авіаквитки позивач передав відповідачу в день підписання договору . За домовленістю сторін бронювання і купівля квитків в напрямку Київ-Антананаріву-Київ повинні були здійснюватися відповідачем через сайт авіакомпанії Air France за 3-5 місяців до початку поїздки.

14.08.2015 р. позивач звернувся до відповідача з метою уточнення інформації стосовно бронювання та оплати відповідачем авіаквитків в напрямку Київ-Антананаріву-Київ , на що останній запевнив ОСОБА_1, що бронювання було здійснено.

17.08.2015 р. ОСОБА_1 звернувся до авіакомпанії Air France для підтвердження наданої відповідачем інформації , стосовно бронювання авіаквитків на рейс Київ-Антананаріву-Київ у період з 24.12.2015 р. по 06.01.2016 р., однак йому було повідомлено, що на його ім.»я на вищевказаний рейс заброньованих квитків немає. Протягом тривалого часу позивач вів з відповідачем переговори щодо дати та надання підтвердження бронювання авіаквитків на рейс Київ-Антананаріву-Київ у період з 24.12.2015 р. - 06.01.2016 р., однак ОСОБА_2 кожного разу вигадував різні причини неможливості придбання квитків.

08.10.2015 р. позивачем на адресу відповідача було надіслано вимогу про повернення грошових коштів в розмірі 69180,00 грн., які були перадані ОСОБА_2 з метою оплати туристичних послуг, придбання проїзних документів ( квитків), ведення телефонних , факсимільних переговорів та витрат пов»язаних з організацією поїздки по туру.

Відповідь на надіслану вимогу від 08.10.2015 р. позивачем так і не було отримано.

У період з 20.01.2016 р. по 31.05.2016 р. відповідач перерахував на користь позивача грошові кошти в загальному розмірі 11000,000 грн., іншу частину коштів в розмірі 58180,00 грн. відповідач так і не повернув. Окрім того, свої зобов'язання за договором доручення від 14.08.2014 р. відповідач не виконав , а саме не придбанив авіаквитки на рейс Київ-Антананаріву-Київ у період з 24.12.2015 р. по 06.01.2016 р.

Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання.

Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 02.10.2013 року № 6-88цс13 предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У зв»язку з невиконанням ОСОБА_2 зобов»язань ха договором доручення , а також не виконання грошового зобов'язання, визначеного вимогою ОСОБА_1 про повернення сплачених за ненадані послуги, передбачені п. 1 договору коштів, позивач має право на стягнення з відповідача інфляційних нарахувань на суму боргу та 3% річних.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання , на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позивачем ОСОБА_1 надано суду достатньо належних та допустимих доказів у розумінні ст. 77-78 ЦПК України на підтвердження безпідставності набуття відповідачем ОСОБА_2 грошових коштів.

Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 711,10 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19,81, 89, 141, 258-260, 263-265, 280-284, ЦПК України, ст. 530, 625, 1212, 1213 ЦК України, суд,-

Вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих грошових коштів - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2) безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 58180,00 грн.,інфляційні втрати у розмірі 10286,65 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 2642,42 грн., а всього 71109,07 (сімдесят одну тисячу сто дев»ять грн. коп. 07).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2) сплачений судовий збір у розмірі 711,10 грн. ( сімсот одинадцять гривень коп. 11).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Н. М. Ларіонова