РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/7195/18

пр. № 2/759/4878/18

14 грудня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді П'ятничук І.В.,

за участі секретаря Медвідчук В.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, 3-я особа ОСОБА_5 про припинення права власності на частку у спільному майні, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про припинення права власності на частку у спільному майні та просить суд ухвалити рішення яким, припинити право власності ОСОБА_4 на 1/6 частину автомобіля марки «ВАЗ 21114», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, стягнути з неї на користь відповідача компенсацію за 1/6 частину автомобіля в сумі 13166 грн. 66 коп. та визнати за нею право власності на 1/6 частину вказаного.

В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік - ОСОБА_6, після його смерті спадкоємцями за законом є вона та їх двоє синів - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Після смерті чоловіка залишилось спадкове майно, яке складалось з Ѕ частини АДРЕСА_1, земельної ділянки, площею 0,0750 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та автомобіля марки «ВАЗ 21114», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. 04.10.2016 року державним нотаріусом Дванадцятої Київської держнотконтори Черноморченко О.В. їй було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину вищевказаного автомобіля, сини, в свою чергу, отримали свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/6 частині автомобіля кожному. На даний час між нею та відповідачем виник конфлікт з приводу користування та розпорядження автомобілем та іншим спадковим майном, у зв'язку з чим вона змушена звертатись до суду за захистом своїх прав. Рішенням суду від 16.06.2016 року задоволено її позовні вимоги та припинене право власності відповідача на 1/6 частину квартири. Просила даний позов задовольнити.

Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити посилаючись при цьому на обставини справи, викладені в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник відповідача направив до суду заяву, в якій визнав позов позивачки, просив його задовольнити та слухати справу у його відсутність.

3-я особа ОСОБА_5 до суду не з'явився, направив до суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутність.

Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку відповідача та 3-ої особи такою, що не перешкоджає розгляду позовної заяви, суд розглядає заяву без їх участі.

Вислухавши пояснення позивача та її представника, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер чоловік позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_6, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді Ѕ частини АДРЕСА_1, земельної ділянки, площею 0,0750 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та автомобіля марки «ВАЗ 21114», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, спадкоємцями якого за законом є позивачка ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_4 та 3-я особа - ОСОБА_5

04.10.2016 року державним нотаріусом Дванадцятої Київської держнотконтори Черноморченко О.В. позивачці ОСОБА_1 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину автомобіля марки «ВАЗ 21114», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в свою чергу, отримали свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/6 частині автомобіля кожному.

Відповідно до ч.37 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК України, власник має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норма права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне користування і володіння майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Із змісту зазначеної норми закону випливає, що припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-яких з передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України обставин, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Судом встановлено, що на даний час середня вартість спірного автомобіля складає 79000 грн.

Судом встановлено, що 01.11.2018 року позивачкою ОСОБА_1, згідно квитанції № 0.0..1 внесено на депозитний рахунок суду 13166,66 грн.

Згідно з прецедентною практикою ЄСПЛ (з п. 42. Рішення ЄСПЛ в справі «Андрій Руденко проти України») слідує, що внесення вартості частки у власності на депозитний рахунок суду першої інстанції було і залишається передумовою винесення судом рішення про припинення права на частку у спільному майні.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з тих обставин, що у позивачки та відповідача виникають суперечки з приводу користування автомобілем, при цьому інтереси позивачки, як співвласника, погіршуються, оскільки частка відповідача на спірний автомрбіль є незначною, суд вважає спірний автомобіль неподільною.

Крім того, суд враховує, що на час розгляду справи в суді сторони не підтримують родинних стосунків та не дійшли згоди з приводу володіння та користування спірним автомобілем.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи згоду відповідача на отримання грошової компенсації за належну їй 1/6 частину у спільній власності - автомобілі в розмірі 13166, 66 грн., яка внесена позивачкою на депозитний рахунок суду, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись Постановою Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», та керуючись ст.12, 81, 89, 365 ЦК України, ст.ст. 3, 7-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, 3-я особа ОСОБА_5 про припинення права власності на частку у спільному майні - задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на частку у спільному майні, а саме 1/6 частину автомобіля марки «ВАЗ 21114», 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 Тип ТЗ-легковий універсал В, об'єм двигуна 1596, реєстраційний номер НОМЕР_3, вартістю 79000 (сімдесят дев'ять тисяч) грн.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) право власності на 1/6 частину автомобіля марки «ВАЗ 21114», 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 Тип ТЗ-легковий універсал В, об'єм двигуна 1596, реєстраційний номер НОМЕР_3.

Виплатити ОСОБА_4 (ідентифікаційний НОМЕР_2) вартість 1/6 частини автомобіля марки «ВАЗ 21114», 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 Тип ТЗ-легковий універсал В, об'єм двигуна 1596, реєстраційний номер НОМЕР_3, а саме 13166 (тринадцять тисяч сто шістдесят шість) грн. 66 коп., які внесені на депозитний рахунок Святошинського районного суду м.Києва згідно квитанції від 01.11.2018 року №№ 0.0..1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги через суд першої інстанції, яким постановлено оскаржуване судове рішення.

Суддя І.В.П'ятничук