Справа № 336/5728/18
Пр. № 6/336/289/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Щасливої О.В.,

розглянувши подання державного виконавця про примусовий привід боржника,

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням про надання доручення Шевченківському ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області здійснити примусовий привід боржника у виконавчому провадженні.

В поданні державний виконавець зазначила, що у виконавчій службі перебуває провадження з виконання судового рішення № 2-3524/2002 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини Анастасії, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини усіх доходів. Боржник від виконання рішення суду ухиляється. На виклики державного виконавця не зявляється. У звязку з викладеним державний виконавець просить суд доручення Шевченківському ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області здійснити примусовий привід боржника до відділу виконавчої служби.

В судове засідання автор подання не зявилося, що в силу ст. 438 ЦПК України не є перешкодою для розгляду подання у відсутність державного виконавця.

Дослідивши надані ним матеріали, суд знаходить за можливе винесення ухвали про примусове проникнення до житла, виходячи з таких міркувань.

Судом встановлено, що в провадженні Шевченківського ВДВС є виконавчий лист № 2-3524/2002 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 Боржник від виконання рішення суду ухиляється. На виклики державного виконавця не зявляється.

Згідно із ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як випливає із змісту наведених положень закону, метою виконавчого провадження є захист інтересів стягувачів шляхом здійснення сукупності передбачених законом заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб.

Процедура виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб внормована Законом України «Про виконавче провадження».

До засад виконавчого провадження в силу ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» відносяться засади верховенства права та законності, а також обовязковість судових рішень, а статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений обовязок державного виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний, зокрема: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Зокрема, вказаною статтею законодавства про виконавче провадження передбачено право державного виконавця звертатися до суду у разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, щодо застосування до нього приводу.

Зазначені положення узгоджуються зі змістом статті 438 ЦПК України, згідно з якою питання про привід боржника вирішується судом за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника.

Підставою для застосування цього заходу, як логічно випливає з аналізу вказаних положень законодавства, є порушення боржником у виконавчому провадженні встановлених статтею 19 Закону «Про виконавче провадження» обовязків, які свідчать про ухилення особи від виконання рішення суду.

До таких обовязків, зокрема, відноситься: обовязок своєчасно з'являтися на вимогу виконавця.

Наданими суду фактичними даними доведено ухилення боржника від виконання рішення суду, а також ухилення від явки до відділу державної служби.

Обізнаність боржника про існування виконавчого провадження і заборгованості по ньому, не викликає сумнівів у суду, оскільки він є батьком дитини, на утримання якої з нього стягнуті аліменти.

Наявність у боржника невиконаних зобовязань, від виконання яких, як вже зазначено, ОСОБА_2 ухиляється, а також розмір заборгованості, яка через особливість виконання рішення шляхом сплати регулярних платежів до досягнення дитиною повноліття у відсутність таких платежів характеризується тенденцією до зростання, на думку суду, є співмірними суворості обраного державним виконавцем заходу впливу на боржника.

На підставі наведених міркувань суд вбачає всі підстави для застосовування заходу забезпечення виконавчого провадження у спосіб, про який клопочеться державний виконавець.

Керуючись ст. ст. 353, 438 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Подання старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 задовольнити.

Зобовязати уповноважених осіб Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області здійснити примусовий привід боржника у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 2-3524/2002 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в погоджені з державним виконавцем Соріною Ю.Ю. день та час.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Щаслива