Справа № 459/2904/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2018 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Струс Т. В. ,

за участю секретаря Коваль Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідачки ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, свої вимоги мотивує тим, що 09.12.2015р. відповідно до розписки він позичив відповідачці кошти в сумі 500дол. США терміном на два місяці, тобто кінцевим терміном повернення коштів 09.02.2016р., а також 18.02.2016р. згідно цієї ж розписки він позичив відповідачці ще 100дол. США. В подальшому, 01.03.2016р. позивач згідно розписки позичив відповідачці кошти в сумі 1000дол. США на термін шість місяців, тобто кінцевим терміном повернення коштів до 01.09.2016р.. 10.03.2016р. позивач знову позичив відповідачці згідно розписки кошти в сумі 1000дол. США терміном до шести місяців, тобто кінцевим терміном повернення до 10.09.2016р.. Крім цього, 20.06.2016р. між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 укладено договір позики, згідно якого він позичив відповідачці 12000 дол. США з оплатою відсотків 200 дол. США щомісячно від суми позики за їх користування, терміном до 20.09.2016р.. Однак, відповідач ОСОБА_2 коштів згідно розписок та договору позики позивачу ОСОБА_1 не повернула, а також нею не сплачуються відсотки за користування коштами. Оскільки відповідач уникає зустрічей з позивачем та не повертає позичених коштів, позивач звернувся до неї із відповідною претензією. Так як відповіді на претензію так і позичених коштів позивач не отримав, тому для захисту свого порушеного права він змушений звертатися до суду. Зазначає, що у відповідності до вимог договору від 20.006.2016р. та розписок від 09.12.2015р., 18.02.2016р., 01.03.2016р., 10.03.2016р., він виконав свої обовязки по договору та розписках і передав позичальнику кошти, що підтверджено підписами у них. Відповідач в свою чергу обовязку по виконанню взятих на себе зобовязань не виконує, борг не повертає, відсотки за договорами не сплачує. Крім цього, згідно п.1.1. договору позики від 20.06.2016р. кошти в сумі 12 000 дол. США позивач позичив під щомісячну оплату відсотків за користування сумою позики у розмірі 200доларів. Згідно розрахунку наданого до цього позову, сума відсотків за користування коштами згідно договору позики від 20.06.2016р. становить 800 дол. США, що еквівалентно 20 645грн. 92 коп. Крім того, згідно п. 2.3 договору позики від 20.06.2016р., за кожен день прострочення повернення суми позики у строки, визначені п. 1.2. договору, позичальник сплачує позичальнику штраф у розмірі 0,5 % від суми заборгованості за кожен день прострочення. Згідно розрахунку штраф відповідно до договору позики від 10.05.2013р. становить 46 453 грн. 32коп. Оскільки відповідач не повертає кошти, позивач вважає за необхідне нарахувати проценти за користування коштами згідно розписок, нарахування яких починає з наступного дня укладення розписки. Розмір процентів за користування коштами згідно розписки від 09.12.2015р. становить 4887,41 грн., згідно розписки від 01.03.2016р. становить 7 197,87 грн., згідно розписки від 10.03.2016р. становить 6 918,64 грн.. Просить суд стягнути із відповідачки у його користь заборгованість згідно розписки від 09.12.2015 року в розмірі 500 доларів США, що станом на день подання позову еквівалентно 12 903грн.70коп. Стягнути із відповідачки у його користь заборгованість згідно розписки від 18.02.2016 року в розмірі 100 доларів США, що станом на день подання позову еквівалентно 2 580грн.74коп. Стягнути із відповідачки в його користь заборгованість згідно розписки від 01.03.2016 року в розмірі 1000 доларів США, що станом на день подання позову еквівалентно 25 807грн.40коп.. Стягнути із відповідачки в його користь заборгованість згідно розписки від 10.03.2016 року в розмірі 1000 доларів США, що станом на день подання позову еквівалентно 25 807грн.40коп. Стягнути із відповідачки в його користь заборгованість згідно договору позики від 20.06.2016 року в розмірі 12000 доларів США, що станом на день подання позову еквівалентно 309 688грн.80коп. Стягнути із відповідачки відсотки за користування сумою позики згідно договору позики від 20.06.2016 року в розмірі 800 доларів США, що еквівалентно на момент подання позову 20 645грн.92коп. Стягнути із відповідачки штраф згідно договору позики від 20.06.2016 року в розмірі 46 453грн.32коп. Стягнути із відповідачки проценти згідно розписки від 09.12.2015р. в розмірі 4 887,41грн. Стягнути із відповідачки проценти згідно розписки від 01.03.2016р. в розмірі 7 197,87грн. Стягнути із відповідачки проценти згідно розписки від 10.03.2016р. в розмірі 6 918,64грн. А також стягнути із відповідачки понесені позивачем судові витрати.

У поданому запереченні на позовну заяву відповідач вказала, що вважає вимоги позивача необґрунтованими, безпідставними та такими, що суперечать чинному законодавству. Зазначає, що дійсно 09.12.2015р. позичила у позивача кошти в сумі 500 дол. США, про, що надала йому відповідну розписку, а також те, що усно з ним домовилися, що проценти за користування коштами становлять 5%, які вона повинна сплачувати з 5 по 10 число наступного від укладення місяця. Тому, у січні та лютому на виконання домовленості, щодо сплати відсотків, вона надала позивачу кошти в сумі по 215 доларів відповідно. Крім цього, 18.02.2016р. вона ще позичила у позивача кошти в сумі 100 доларів, про, що написала у розписці від 09.12.2015р. Так як їй були необхідні додаткові кошти, вона домовилася із позивачем, що позичить у нього ще 400 доларів США і, що загальна сума позичених коштів буде складати 1000 доларів США. Позивач погодився позичити їй ще 400 доларів і сказав, щоб вона написала йому нову розписку на загальну суму позичених коштів, а саме 1000 доларів США. Одночасно позивач запевнив її, що розписки від 09.12.2015р. та 18.02.2016р. він порве. Довіряючи позивачу, вона 01.03.2016р. написала йому відповідну розписку про отримання нею у позику 1000 доларів США, хоча фактично 01.03.2016р. позивач надав їй лише 400 доларів США. В подальшому на виконання нею своїх зобовязань із сплати процентів за користування коштами, вона сплатила позивачу 50 доларів США. 10.03.2016р. вона із позивачем ще раз домовилися про позику в сумі 1000 доларів США, про, що нею було написано розписку. Отже, станом на 10.03.2016р. вона позичила у позивача кошти в сумі 2000 доларів США. З квітня по жовтень 2016 року вона справно сплачувала проценти за користування коштами в сумі 5%, що становить 100 доларів США на місяць. Дані кошти передавалися нею позивачу власноручно, в період з 5 по 10 число місяця на території Червоноградського міського ринку. Розписок від позивача за отримання даних коштів вона не брала, так як домовленість про їх сплату була усною. Зазначає, що станом на жовтень 2016 року вона сплатила позивачу проценти за користування коштами в сумі 705 доларів США. Однак, зазначає, що позивач вчиняє недобросовісно, а саме не порвавши розписок від 09.12.2015р. та 18.02.2016р. на суму 500 та 100 доларів США, намагається фактично стягнути подвійну суму коштів. А проценти нею до жовтня 2016р. сплачувалися у повному обсязі добровільно. Крім цього, повністю заперечує проведений позивачем розрахунок щодо відсотків за розписками. Що стосується договору позики від 20.06.2016р., зазначає, що вперше його побачила, отримавши копію із додатками до позовної заяви. Вказаний договір вона не укладала, а підписи наявні у ньому вчинені іншою особою. Відповідно і жодних коштів за цим договором вона не отримувала. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

У заяві про збільшення позовних вимог, позивач з покликанням на ст. 49 ЦПК України, просить суд стягнути із відповідачки ОСОБА_2 заборгованість згідно розписки від 09.12.2015 року в його користь в розмірі 500 (пятсот) доларів США., згідно розписки від 18.02.2016 року 100 (сто) доларів США, згідно розписки від 01.03.2016 року 1000 (одна тисяча) доларів США, згідно розписки від 10.03.2016 року 1000 (одна тисяча) доларів США, згідно договору позики від 20.06.2016 року 12 000 (дванадцять тисяч) доларів США, згідно договору позики від 20.06.2016 року 5400 (пять тисяч чотириста) доларів США, штраф згідно договору позики від 20.06.2016 року в розмірі 45 000 (сорок пять тисяч) доларів США, проценти згідно розписки від 09.12.2015р. в розмірі 439 (чотириста тридцять дев»ять) доларів 85 центів США, проценти згідно розписки від 01.03.2016р. в розмірі 799 (сімсот девяносто дев»ять) доларів 66 центів США, проценти згідно розписки від 10.03.2016р. в розмірі 788 (сімсот вісімдесят вісім) доларів 82 центів США, а також стягнути із відповідачки судові витрати.

У відзиві на заяву про збільшення позовних вимог представник відповідача зокрема зазначив, що позивачем безпідставно змінено валюту стягнення боргу, з покликанням на ст.ст. 533, 1046, 1049 ЦК України, ст. 99 Конституції України заперечує щодо стягнення боргу у іноземній валюті. Окремо заперечує щодо задоволення позовних вимог позивача та проведеного ним розрахунку боргу. Просить у задоволенні вимог позивача відмовити.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, надав суду заяву у якій просив розгляд справи проводити у відсутності сторін, позов підтримує та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, в чергове надала суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник позивача у поданій ним заяві зазначив, що розцінює такі дії відповідачки як зловживання правами. У завязку із черговою неявкою відповідачки просив закінчувати розгляд справи.

Зважаючи на вказані обставини та надані сторонами докази у справі, що досліджені судом, а також вимоги ЦПК України щодо розумності строків розгляду справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наданих сторонами доказів.

Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази в справі, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Дослідженою розпискою ОСОБА_2 від 09.12.2015р., встановлено, що такою вона засвідчила те, що позичила у борг в ОСОБА_1 - 500 дол. США на термін два місяці.

У цій же розписці ОСОБА_2 здійснено запис від 18.02.2016р. про отримання в борг ще 100 дол. США.

Згідно розписки ОСОБА_2 від 01.03.2016р., встановлено, що такою вона засвідчила те, що позичила у борг в ОСОБА_1 - 1000 дол. США на термін шість місяців.

Відповідно до розписки ОСОБА_2 від 10.03.2016р., встановлено, що такою вона засвідчила те, що позичила у борг в ОСОБА_1 - 1000 дол. США на термін шість місяців.

Дослідженим договором позики від 20.06.2016р., що укладений між ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник), встановлено, що його предметом та основними умовами є: позикодавець здійснює на зворотній основі фінансову допомогу позичальнику в розмірі 12 000 дол. США, а позичальник приймає ці фінансові кошти, користується ними та повертає їх відповідно до умов цього договору з оплатою відсотків (200 доларів США щомісячно) від суми позики за їх користування.

Згідно п. 1.2 договору, терміном повернення коштів є 20.09.2016р.

Відповідно до п. 2.3. договору, у разі прострочення повернення суми позики у строки, визначені п. 1.2. цього договору, позичальник сплачує позикодавцю штраф у розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Згідно висновку №2594 від 15.08.2018р. проведеної по справі почеркознавчої експертизи, встановлено, що: підписи від імені ОСОБА_2 в договорі позики від 20.06.2016р. виконані самою ОСОБА_2; підписи від імені ОСОБА_2 в розписках складених від імені ОСОБА_2 про отримання нею в борг 500 дол. США 09.12.2015р. та 100 дол. США 18.02.2016р., 1000 дол. США 10.03.2016р., 1000 дол. США 01.03.2016р., виконані самою ОСОБА_2; рукописні записи ОСОБА_2 в договорі позики від 20.06.2016р., виконані самою ОСОБА_2; рукописний текст розписок від імені ОСОБА_2 про отримання нею в борг від ОСОБА_1 500 дол. США 09.12.2015р. та 100 дол. США 18.02.2016р., 1000 дол. США 10.03.2016р., 1000 дол. США 01.03.2016р., виконані самою ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Суд оцінює вказаний висновок експертизи та приймає його на спростування тверджень відповідачки ОСОБА_2 щодо не укладення нею договору позики від 20.06.2016р. та не виконання нею підписів у договорі та розписках.

Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно із долучених розрахунків процентів за користування коштами, що долучені до заяви про збільшення позовних вимог, встановлено, що згідно розписки від 01.03.2016р. такі становлять 799,66 дол. США; згідно розписки від 10.03.2016р. 788,82дол. США; згідно розписки від 09.12.2015р. 439,85 дол. США; відсотки за користування коштами згідно договору позики від 20.06.2016р. 5400 дол. США; штраф згідно п.2.3 договору позики від 20.06.2016р. 45000 дол. США.

Згідно приписів ч.3 ст. 533 ЦК України передбачено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Пунктом 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз»яснено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. З роз»яснення вбачається, що стягнення кредитних коштів за угодою позики, укладеній в іноземній валюті, можливе лише тоді, коли позивач просить стягнути такі кошти в іноземній валюті.

Таким чином, з відповідачки підлягає стягненню заборгованість за договором позики та розписок в заявленій позивачем валюті, а саме доларах США.

Відтак, дослідивши усі докази в справі, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та задовольняє їх у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 заборгованість згідно розписки від 09.12.2015 року в користь ОСОБА_1 в розмірі 500 (пятсот) доларів США.

Стягнути із ОСОБА_2 заборгованість згідно розписки від 18.02.2016 року в користь ОСОБА_1 в розмірі 100 (сто) доларів США.

Стягнути із ОСОБА_2 заборгованість згідно розписки від 01.03.2016 року в користь ОСОБА_1 в розмірі 1000 (одна тисяча) доларів США.

Стягнути із ОСОБА_2 заборгованість згідно розписки від 10.03.2016 року в користь ОСОБА_1 в розмірі 1000 (одна тисяча) доларів США.

Стягнути із ОСОБА_2 заборгованість згідно договору позики від 20.06.2016 року в користь ОСОБА_1 в розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) доларів США.

Стягнути із ОСОБА_2 відсотки за користування сумою позики згідно договору позики від 20.06.2016 року в користь ОСОБА_1 в розмірі 5400 (пять тисяч чотириста) доларів США.

Стягнути із ОСОБА_2 штраф згідно договору позики від 20.06.2016 року в користь ОСОБА_1 в розмірі 45 000 (сорок пять тисяч) доларів США.

Стягнути із ОСОБА_2 проценти згідно розписки від 09.12.2015р. в користь ОСОБА_1 в розмірі 439 (чотириста тридцять дев»ять) доларів 85 центів США.

Стягнути із ОСОБА_2 проценти згідно розписки від 01.03.2016р. в користь ОСОБА_1 в розмірі 799 (сімсот девяносто дев»ять) доларів 66 центів США.

Стягнути із ОСОБА_2 проценти згідно розписки від 10.03.2016р. в користь ОСОБА_1 в розмірі 788 (сімсот вісімдесят вісім) доларів 82 центів США.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 4628 (чотири тисячі шістсот двадцять вісім) грн. 91коп. сплачений судовий збір.

Рішення може бути оскаржене учасниками розгляду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

Позивач: ОСОБА_1, 29.07.1981р.н., місце проживання м. Червоноград, вул. Стуса, 33а/41, Львівської області.

Відповідач: ОСОБА_2, 19.07.1963р.н., місце проживання - м. Червоноград, вул. Стуса, 33а/5, Львівської області.

Повний текст рішення складено 03.01.2019 року.

Головуючий: Т. В. Струс