Справа № 298/1168/18
Номер провадження 2/298/290/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2018 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Лютянської М.С.,

при секретарі Брітовій Е.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Березний цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист порушеного права, шляхом достягнення заборгованості за донарахованими відсотками, яка виникла за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 Аваль» звернулося до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що 22 вересня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №014/02-2/361-М, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 13300 доларів США строком до 04 червня 2013 року та зобовязався в порядку та на умовах, що визначені вказаним кредитним договором, використати та повернути банку кредит, а також сплатити відсотки за його користування у розмірі 14% річних, комісії та виконувати всі інші зобовязання в порядку та строки визначені кредитним договором. 27 листопада 2009 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду №014/02-2/361-М/1 до кредитного договору, відповідно до якої сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати якої настав. В забезпечення умов виконання кредитного договору 22 вересня 2006 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №014/02-2/361-Р, який на добровільних засадах взяв на себе зобовязання перед банком відповідати по зобовязаннях ОСОБА_2, що виникають з кредитного договору в їх повному обсязі. Рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 14 травня 2014 року у справі №298/935/13-ц за позовом банку до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості, позовні вимоги банку задоволено, а саме стягнуто заборгованість за кредитом у розмірі 6411 доларів США 78 центів. Оскільки зазначене рішення суду, яке набрало законної сили, не виконано, а позичальник ухиляється від виконання своїх зобовязань перед банком, не вживає жодних заходів щодо погашення боргу, тому позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за донарахованими відсотками та понесені судові витрати.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 просив у задоволенні позовних вимог банку відмовити в повному обсязі, оскільки банк звернувшись до суду з позовом про стягнення всієї суми боргу реалізував своє право щодо дострокового стягнення боргу, а розрахунок заборгованості є необґрунтованим, оскільки включає в себе весь період і становить 24016, 18 доларів США, що не відображає підстав виникнення саме 2629,23 доларів США заборгованості по відсотках у період з 05 липня 2014 року по 27 квітня 2018 року та просив суд застосувати строки позовної давності, так як позивач предявив до відповідача вимогу на три і більше років (нарахував заборгованість) і на зазначену суму поширюється позовна давність, що є підставою для відмови в позові.

Крім того, представник відповідача додатково подав пояснення на позовну заяву, в яких, окрім доводів, викладених у відзиві на позов просив врахувати, що згідно правової позиції ОСОБА_5 палати Верховного суду у справі №444/9519/12 від 28 березня 2018 року, за змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Аналогічна право позиція підтверджена у постанові ОСОБА_5 палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц. Підстав не враховувати зазначені висновки у аналогічних відносинах немає. Крім того, просив про застосування положень строків позовної давності, оскільки позивач предявив вимогу на три і більше років (нарахував заборгованість у період з 05 липня 2014 року по 27 квітня 2018 року).

Позивач надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідно до рішення Великоберезнянського районного суду від 14 травня 2014 року по цивільній справі №298/935/13-ц стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь банку заборгованість за кредитним договором, визначену станом на 23 травня 2013 року. Тобто судом вирішено достроково стягнути з боржників заборгованість за кредитним договором, а позовна вимога щодо розірвання кредитного договору банком не заявлялася, у звязку з чим після ухвалення судового рішення кредитні правовідносини між сторонами не припинялися, що не позбавляє кредитора права на отримання нарахувань та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та нормами ЦК України, а відтак відсутні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог банку. Крім того, у відповіді на відзив міститься обґрунтування нарахування суми заборгованості по відсотках саме 2629,23 доларів США, згідно якого, зазначена сума становить різницю між сумою нарахованих відсотків станом на 27 квітня 2018 року (4053,34 доларів США) та сумою нарахованих відсотків станом на 05 липня 2014 року (1424,11 доларів США).

У судове засіданні представник позивача не зявився, хоча належним чином був оповіщений про час та місце розгляду справи.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судове засідання не зявилися.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Просить врахувати позицію, викладени ним у відзиві.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №014/02-2/361-М, згідно умов якого банк надав відповідачу споживчий кредит за рахунок коштів Європейського Банку Реконструкції та Розвитку у сумі 13300 доларів США з 22 вересня 2006 року до 04 червня 2013 року зі сплатою 14% річних строком на 81 місяць та з погашенням відповідно до графіка (Додаток №1), який є невідємною частиною цього Договору (а.с. 8-10).

На забезпечення виконання умов договору між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 014/02-2/361-Р від 22 вересня 2006 року (а.с. 16).

27 листопада 2009 року сторони уклали додаткову угода № 014/02-2/361-М/1 до кредитного договору, відповідно до якої сторони кредитного договору з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ досягли згоди про зміну умов погашення кредиту, а саме кредитор на положеннях та умовах договору надав відповідачу споживчий кредит за рахунок коштів Європейського Банку Реконструкції та Розвитку у сумі 13300 доларів США з 22 вересня 2006 року до 04 червня 2016 року зі сплатою 14% річних з 22 вересня 2006 року до 26 листопада 2009 року та 15% річних з 27 листопада 2009 року до 04 червня 2016 року з строком на 117 місяців та з погашенням відповідно до графіка погашення (Додаток №2), що є невідємною частиною цього Договору (а.с. 11-14).

Також встановлено, що 14 травня 2014 року рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області позов ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено повністю, а саме стягнуто солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 6411 доларів США 78 центів (51 249,39 грн. пятдесят одну тисячу двісті сорок девять грн. 39 коп.). в тому числі: заборгованість за кредитом 5 518,17 доларів США (44 106,73 грн. сорок чотири тисячі сто шість грн.. 73 коп.); заборгованість по сплаті відсотків 794,68 доларів США (6 351,88 грн.- шість тисяч триста пятдесят одна грн. 88 коп.); пеню за невчасну сплату кредиту та відсотків 98,93 доларів США (790,78 грн. сімсот девяносто грн. 78 коп.) та судові витрати по справі в розмірі 512(пятсот дванадцять) грн. 49 коп. (а.с. 17,18).

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до правової позиції ОСОБА_5 Верховного Суду сформованої в постанові від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12, за змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Також встановлено, що рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області по справі №298/935/13-ц позов банку до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості задоволено повністю 14 травня 2014 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи рішення суду, яке набрало законної сили 17 червня 2014 року, і відповідно розпочався відлік строку позовної давності в три роки та який закінчився відповідно 17 червня 2017 року. Разом з тим, позивач звернувся до суду із даним позовом 18 липня 2018 року.

Поважних причин пропуску строку позивач не зазначив, не звертався зі заявою про поповнення пропущеного строку позовної давності.

Отже, підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що таким чином позивач звернувся в суд із вимогою про захист свого цивільного права - стягнення заборгованості за кредитним договором із пропуском трьохрічного строку позовної давності, що згідно вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові.

Керуючись ст. ст. 526, 530, 610, 612, 1048, 1050 ЦК України, ст. ст. 6-13, 76, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У позові Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» (, адреса: 01011 м. Київ, вул. Лєскова, 9) до ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2) про захист порушеного права, шляхом достягнення заборгованості за донарахованими відсотками, яка виникла за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча: Лютянська М.С.