Справа № 444/1643/18
Провадження № 2/444/871/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

секретар судового засідання Мамедова Г. І.

з участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з регламентною виплатою,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з регламентною виплатою.

Свої позовні вимоги мотивують тим, що 18 грудня 2015 року у місті Львові на проспекті Червоної Калини - вул. Стуса з вини громадянина ОСОБА_1, який керував автомобілем Дачія, державний номерний знак НОМЕР_2, була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Жовківського районного суду Львівської області від 26 січня 2016 року.

В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль Мерседес, номерний знак НОМЕР_1, який належав ОСОБА_4

Відповідно до звіту про оцінку автомобіля №159/16 від 26 січня 2016 року, складеного оцінювачем Войтиком Я.М., вартість матеріального збитку, який завдано власнику автомобіля Мерседес, становить 494,30 грн.

Стверджують, що зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Зазначають, що відповідно до п.п. "а" п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП.

Вказують, що потерпілий з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/8291836 терміном дії з 16.12.2015 року до 15.12.2016 року.

У зв'язку з настанням події, передбаченої п. п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 494,30 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №2727рв від 07 квітня 2016 року.

Стверджують, що відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13 Закону.

07.04.2016 року МТСБУ звернулось до відповідача з листом про компенсацію в добровільному порядку витрат, понесених у зв'язку з проведенням регламентної виплати потерпілому, а також витрат, понесених для встановлення розміру збитку та збору документів 580,00 грн. На даний час в добровільному порядку відповідачем не компенсовано витрати МТСБУ.

Оскільки МТСБУ відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило регламентну виплату за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до ст. ст. 1166, 1188, ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, п. 38.2 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників на транспортних засобів" просять стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі 1074,30 грн. основного боргу та 1762,00 грн. судового збору.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак у позовній заяві просять справу розглядати у відсутності представника МТСБУ. Позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив. Зазначив, що після отримання вимоги від Моторного (транспортного) страхового бюро України в квітні 2016 року про добровільну компенсацію витрат у розмірі 1074,30 грн., він 14.04.2016 року сплатив дану суму на рахунок, який був вказаний у вимозі. А тому вважає заявлені позовні вимоги безпідставними. Просить у задоволенні таких відмовити.

Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі представника позивача, зважаючи на подане ним клопотання.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З копії постанови Жовківського районного суду Львівської області від 25.01.2016 року по справі № 444/24/16-п вбачається, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двадцять неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн.

У даній постанові встановлено, що ОСОБА_1 18.12.2015 року о 13:55 год. по вул. Стуса - просп. Ч. Калини в м. Львові, керуючи автомобілем Dacia, номерний знак НОМЕР_2 на перехресті рівнозначних доріг не надав переваги в русі автомобілю Mercedes Benz НОМЕР_1 що наближався праворуч, внаслідок чого було завдано технічних ушкоджень автомобілям.

Дана постанова набрала законної сили.

Ч. 6 ст. 82 ЦПК України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так як обставини вчинення відповідачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено постановою Жовківського районного суду Львівської області від 25.01.2016 року, яка не оскаржувалася та набрала законної сили, то така є обов'язковою та враховується судом при розгляді справи про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, однак лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У зв'язку із наведеним суд приходить до висновку, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення не підлягають доказуванню.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність при використанні транспортного засобу Mercedes Benz Sprinter, номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_4 була застрахована 15.12.2015 року, що підтверджується полісом № АІ/8291836 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідачем не заперечується те, що цивільно-правова відповідальність при використанні транспортного засобу Dacia, номерний знак НОМЕР_2 станом на момент дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована.

Із звіту № 159/16 про оцінку автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1, який складено оцінювачем Войтик Ярославом Михайловичем 26.01.2016 року, вбачається, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіціента фізичного зносу складових КТЗ Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4, без ПДВ на складові, які підлягають заміщенню, складає 494,30 грн.

Позивач МТСБУ сплатив ФОП Войтику Я. М. за послуги аварійного комісара згідно рахунку № 159 від 26.01.2016 року 580,00 грн., що стверджується платіжним дорученням № 159 рв від 05.02.2016 року.

Як вбачається із платіжного доручення № 2727 рв від 07.04.2016 року позивач МТСБУ сплатило 494,30 грн. ОСОБА_4 як страхове відшкодування згідно наказу № 2727 від 06.04.2016 року.

Згідно вимог ст. 993 ЦК України та вимог ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Ч. 1 статті 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п.п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.

Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 ст. 38 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України зверталося до відповідача ОСОБА_1 із вимогою про компенсування 1074,30 грн. витрат, що підтверджується листом № 3/1-05/9835 від 07.04.2016 року.

Суд враховує, що відповідачем було сплачено 1074,30 грн. на рахунок позивача 14.04.2016 року, що підтверджується квитанцією № 0.0.535521318.2 від 14.04.2016 року.

Тобто більше ніж за два роки до звернення позивача в суд із позовом до відповідача, останнім було здійснено сплату позивачу 1074,30 грн. як відшкодування витрат, пов'язаних з регламентною виплатою на рахунок, який Моторним (транспортним) страховим бюро України було вказано у листі.

Як наслідок вимоги позивача є безпідставні, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні таких слід відмовити.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так як суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, а тому судовий збір з відповідача в користь позивача стягненню не підлягає.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України є безпідставними, у суду немає підстав для їх задоволення.

Керуючись ст. ст. 23, 141, ст. 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення із ОСОБА_1 в розмірі 1074 грн. 30 коп. як відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з регламентною виплатою- відмовити.

У вимозі Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення із ОСОБА_1 про стягнення судового збору в розмірі 1762 грн. 00 коп.- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Зеліско Р. Й.