справа № 208/6769/16-ц
№ провадження 2/208/197/18
РІШЕННЯ

Іменем України

08 листопада 2018 р. м. Кам'янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі головуючого судді Івченко Т.П.,

секретар судового засідання Стомаченко О.В.,

позивач № 1 ОСОБА_1,

позивач № 2 ОСОБА_2,

відповідач № 1 - ОСОБА_3,

відповідач № 2 ОСОБА_4,

відповідач № 3 ОСОБА_5,

3-я особа, без самостійних вимог щодо предмету спору, - приватний нотаріус Камянського міського нотаріального округу ОСОБА_6,

3-я особа, без самостійних вимог щодо предмету спору, - приватний нотаріус Камянського міського нотаріального округу ОСОБА_7,

предмет спору визнання недійсним договору дарування, витребування нерухомого майна із чужого володіння,

розглянув у відкритому судовому засідання у м. Камянське Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, 3-я особа, без самостійних вимог щодо предмету спору, - приватний нотаріус Камянського міського нотаріального округу ОСОБА_6, 3-я особа, без самостійних вимог щодо предмету спору, - приватний нотаріус Камянського міського нотаріального округу ОСОБА_7 «про визнання недійсним договору дарування, витребування нерухомого майна із чужого володіння»,

позивач № 1 представлений - представник ОСОБА_8 (довіреність від 17.09.2018 року, зареєстрована в реєстрі за № 4542);

позивач № 2 представлений особисто ОСОБА_2,

відповідач № 1 не прибув;

відповідач № 2 представлений представником ОСОБА_9 (ордер ДП № 434/000046 від 19.02.2018 року договір № 11);

відповідач № 3 не прибув;

3-і особи не прибули;

Суд, -

встановив:

10.11.2016 року до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернулися позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Камянського нотаріального округу ОСОБА_6, приватний нотаріус Камянського нотаріального округу ОСОБА_7 «про визнання договору недійсним, витребування майна із чужого володіння».

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24.01.2018 року, визначено порядок розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

З боку представника позивача ОСОБА_8 заявлено клопотання про витребування доказів у приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_7 належним чином завірену копію договору дарування квартири АДРЕСА_1 від 14.01.2010 року, договір дарування ВМО №591688, реєстр №26 укладеного поміж сторонами ОСОБА_3, ОСОБА_5.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20.04.2018 року, клопотання представника позивача задоволено,витребувано у приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_7 належним чином завірену копію договору дарування квартири АДРЕСА_1 від 14.01.2010 року, договір дарування ВМО №591688, реєстр №26 укладеного поміж сторонами ОСОБА_3, ОСОБА_5.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, уточнив їх під час судового розгляду, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить квартира 28, яка розташована за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Димитрова, будинок №16.

Спірна ? частка квартири є спільною сумісною власністю, права власників ОСОБА_1 та ОСОБА_2, на яку саме у процесі приватизації житлового фонду та яким квартира належить на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 09.12.1996 року, виданого відділом обліку та розподілу житлової площі Виконкому Дніпродзержинської міської Ради, про що Дніпродзержинським БТІ зроблено запис в реєстрову книгу №20853 за реєстровим №115.

У 2015 році ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стало відомо про позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_1 «про захист права власності, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом вселення» та те, що ОСОБА_4 є власником ? частини спірної квартири за адресою: вул. Димитрова, буд. №16, кв.№28 у м. Дніпродзержинську, на підставі договору дарування ? частки у праві спільної часткової власності на квартиру, належить право власності на ? частину житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

Внаслідок чого укладено договір 18 липня 2014 року між ОСОБА_10, як дарувальником, та ОСОБА_4. як обдарованим та посвідчено приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за №813.

Право власності за ОСОБА_4 на спірну частину ? квартири зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18 липня 2014 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_6, номер запису 6382703.

Враховуючи вищезазначене, вважають незаконним володіння ОСОБА_4 ? частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за №44901977 від 01.10.2015 року, сформовану державним реєстратором Реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області вбачається, що без участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які є співвласниками спірної ? частки квартири, ця 1/2 частка 4 рази змінювала власника один раз на підставі рішення суду (2006 рік) та 3 рази - на підставі договорів дарування, а саме:

18 липня 2014 року між ОСОБА_10, як дарувальником, та ОСОБА_4, як обдарованим, укладено Договір дарування 1/2 частки у праві спільної часткової власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_6 і зареєстровано в реєстрі за №813.

В свою чергу ОСОБА_10, як дарувальник у договорі дарування частки спірної квартири від 18.07.2014 року ОСОБА_4, набула прав власності на 1/2 частку спірної квартири на підставі договору дарування від 24.12.2012 року, укладеному з ОСОБА_5 та посвідченому приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_11 за реєстровим номером 1887.

ОСОБА_5 в свою чергу набула прав власності на цю частку спірної квартири на підставі договору дарування від 14.01.2010 року, укладеному з ОСОБА_3 та посвідченому приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_7

ОСОБА_3 набув прав власності на спірну ? частку у квартирі 28 за адресою: вул. Димитрова, буд. 16, у м. Дніпродзержинську на підставі рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.03.2006 року о справі №2-877-06.

Ця правова підстава виникнення права власності ОСОБА_3 на спірну ? частку квартири відповідно до рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.03.2006 року по справі №2-877-06 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 18 квітня 2008 року, рішення скасовано за результатом його перегляду за нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_2

В подальшому позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 «про визнання права власності на нерухоме майно», відповідно до Ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 березня 2009 року залишена без розгляду у зв'язку з відмовою позивача ОСОБА_3 від позовних вимог.

Отже, у зв'язку з скасуванням ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 18 квітня 2008 року у справі №2-877-07 Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.03.2006 року по справі №2-877-06 про визнання за ОСОБА_3 права власності на ? частку у квартирі 28 за адресою: вул. Димитрова, буд. 16, у м. Дніпродзержинську, беззаперечно вбачається відсутнім у ОСОБА_3 права на відчуження спірної ? частки квартири під час укладення 14.01.2010 року договору дарування з ОСОБА_5.

Тобто, існують передбачені законодавством України правові підстави визнання недійсним договору дарування ? частки квартири 28 за адресою: вул. Димитрова, буд. 16, у м. Дніпродзержинську, укладеного 14.01.2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

Представник позивача ОСОБА_8 представлений за довіреністю ОСОБА_1, в судовому засіданні підтримав уточненні позовні вимоги та суду пояснив, що саме ОСОБА_3 який дарував квартиру №28 в будинку №16, розташована по вул. Димитрова у м. Камянське ОСОБА_5 не мав до цієї квартири ніякого відношення, бо всі рішення, за позовом яких звертався ОСОБА_3 до суду були скасовані. Вищезазначена квартира належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло. На даний час квартира рахується за ОСОБА_4, хоча рішення на підставі права власності на ? частку квартири,- скасовано.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_9 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, та суду пояснили, що ? часткою квартири №28 за адресою: вул. Димитрова, буд. 16, у м. Дніпродзержинську володіє на підставі договору дарування від 18.07.2014 року між ОСОБА_10, як дарувальником, та ОСОБА_4, як обдарованим, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_6 і зареєстровано в реєстрі за №813, та сплачує комунальні послуги протягом 9 років. Не заперечував той факт, що при заключені договору дарування був обізнаний про реєстрацію двох осіб.

Відповідач ОСОБА_3 подав до суду відзив, у якому зазначив, що 03.04.2016 року на підставі Рішення Заводського районного суду від 15.03.2006 року за ним було зареєстроване право власності на ? частини жилої трикімнатної квартири АДРЕСА_4. Таким чином, він став власником вказаного нерухомого майна та здійснив реєстрацію свого права. На момент укладення 14.01.2010 року договору дарування 1/2 частки в спірній квартирі право власності на цю частку було зареєстроване за ним, а не за іншою особою. На цей час право власності на 1/2 частку в спірній квартирі за позивачем ОСОБА_2 не було зареєстроване, тобто він не являвся власником цього майна. Звідси вбачається, що він як законний власник ? частки в спірній квартирі мав право 14.01.2010 року подарувати її іншій особі, а тому договір дарування повністю відповідав вимогам чинного законодавства України. Позивач ОСОБА_1, яка є власницею ? частки в спірній квартирі, що підтверджується наданою позивачами інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 44901977 від 01.10.2015 року, безпідставно вимагає витребування ? частки у спірній квартирі, що їй ніколи не належала.

В свою чергу, Позивач ОСОБА_2 був обізнаний про порушення його права власності з моменту набрання ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 18.04.2008 року по справі № 2-877-07 законної сили, а саме 18 квітня 2008 року. На підставі цієї ухвали було скасоване рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.03.2006 року по справі № 2-877-06, відповідно до якого було визнано за ним право власності на ? частини жилої трикімнатної квартири АДРЕСА_5.

До того ж, при розгляді зазначеної цивільної справи інтереси ОСОБА_2 представляв його представник, який був присутній в судовому засіданні при постановленні ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 18.04.2008 року по справі № 2-877-07, що зазначено в тексті цієї ухвали.

Окрім цього, звертає увагу суду на той факт, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є родичами та проживають разом, а тому можна вважати, що і позивач ОСОБА_1 також була обізнаною про розгляд цивільної справи № 2-877-07 та постановлення ухвали від 18.04.2018 року у цій справі.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, суд вважає можливим розгляд справи за їх відсутності.

Третя особа, без самостійних вимог щодо предмету спору, - приватний нотаріус Камянського міського нотаріального округу ОСОБА_6 подала до суду заяву про проведення судового засідання без її участі.

Третя особа, без самостійних вимог щодо предмету спору, -приватний нотаріус Камянського міського нотаріального округу ОСОБА_7 подала до суду заяву про проведення судового засідання без її участі.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цивільно-процесуального Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 265 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 09.12.1996 року виданого відділом обліку та розподілу житлової площі Виконкому Дніпродзержинської міської Ради, володіють квартирою №28, яка розташована за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Димитрова, будинок №16.(а.с.20).

Відповідно до договору дарування від 18.07.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про те, ОСОБА_4 є власником ? частини спірної квартири за адресою: вул. Димитрова, буд. №16, кв.№28 у м. Дніпродзержинську, на підставі договору дарування ? частки у праві спільної часткової власності на квартиру, належить право власності на ? частину житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2. (а.с.18).

Право власності за ОСОБА_4 на спірну частину ? квартири зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18 липня 2014 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_6, номер запису 6382703.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за №44901977 від 01.10.2015 року (а.с.21-26), сформовану державним реєстратором Реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області вбачається, що без участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які є співвласниками спірної ? частки квартири, ця 1/2 частка 4 рази змінювала власника один раз на підставі рішення суду (2006 рік) та 3 рази - на підставі договорів дарування, а саме:

18 липня 2014 року між ОСОБА_10, як дарувальником, та ОСОБА_4, як обдарованим, укладено договір дарування 1/2 частки у праві спільної часткової власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за №813.

В свою чергу ОСОБА_10, як дарувальник у договорі дарування частки спірної квартири від 18.07.2014 року ОСОБА_4, набула прав власності на 1/2 частку спірної квартири на підставі договору дарування від 24.12.2012 року, укладеному з ОСОБА_5 та посвідченому приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_11 за реєстровим номером 1887.

ОСОБА_5 в свою чергу набула права власності на 1/2 частку спірної квартири на підставі договору дарування від 14.01.2010 року, укладеному з ОСОБА_3 та посвідченому приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_7

Відповідно до Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.03.2006 року, ОСОБА_3 набув право власності на спірну ? частку у квартирі №28 за адресою: вул. Димитрова, буд. №16, у м. Дніпродзержинську.

Відповідно до ст.7 Загальної Декларації прав людини всі люди рівні перед законом і мають право без будь-якої різниці на рівний їх захист законом.

Загальна декларація прав людини у статті 8 гарантує право кожної людини на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їх конституцією або законом.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невиконання або оспорювання.

Згідно ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю Право приватної власності є непорушним.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

За частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі особи.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України передбачено, що у разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з водіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно п.19-26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

У разі, коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов'язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387,388 ЦК.

У з'язку з цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів.

Відповідно до ст.387 ЦК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.

Набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив необережність та обачність для з'ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника.

До вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388 ЦК) відносяться, зокрема, такі випадки, як вчинення правочину під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника власника з другою стороною, тобто у всіх випадках, коли майно вибуло з володіння поза волею власника (або законного володільця).

Відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому, суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК.

Скасування державної реєстрації права власності відповідача на спірне нерухоме майно є похідною від витребування майна із чужого незаконного володіння вимогою.

У відповідності до вимог частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому п. «а» частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1102,40 нривень, рішення прийнято на користь позивача тому судові витрати слід солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача.

Керуючись пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України, ст.ст.316, 317, 321, 330, 368, 369, 386, 387, 388 ЦК України, ст.ст. 10-12, 76-83, 126, 141, 258-265 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, 3-я особа, без самостійних вимог щодо предмету спору, - приватний нотаріус Камянського міського нотаріального округу ОСОБА_6, 3-я особа, без самостійних вимог щодо предмету спору, - приватний нотаріус Камянського міського нотаріального округу ОСОБА_7 «про визнання недійсним договору дарування, витребування нерухомого майна із чужого володіння» - задовольнити повністю.

Визнати недійсним Договір дарування 1/2 частки квартири № 28 за адресою вулиця ОСОБА_12 (Димитрова), будинок № 16 у м. Камянське (Дніпродзержинську), укладений 14.01.2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за № 26.

Витребувати 1/2 частку квартири АДРЕСА_6 (Димитрова) у м. Камянське (Дніпродзержинську) Дніпропетровської області з володіння ОСОБА_4 та передати її ОСОБА_1 і ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, місто Камянське Дніпропетровської області, вулиця Пестеля, будинок № 116 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_7: 551 (пятьсот пятдесят одну) гривню 20 копійок у відшкодування витрат з оплати судового збору.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_3), АДРЕСА_8, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_7: 551 (пятьсот пятдесят одну) гривню 20 копійок у відшкодування витрат з оплати судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, в порядку передбаченому ст. 352, 354, 355 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач № 1 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_7;

Позивач № 2 ОСОБА_2, АДРЕСА_7;

Відповідач № 1 - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, місто Камянське Дніпропетровської області, вулиця Пестеля, будинок № 116

Відповідач № 2 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_4, АДРЕСА_9;

Відповідач № 3 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_3), АДРЕСА_8

3-я особа, без самостійних вимог щодо предмету спору, - приватний нотаріус Камянського міського нотаріального округу ОСОБА_6, 51937, місто Камянське Дніпропетровської області, проспект Перемоги, будинок № 39 приміщення № 75;

3-я особа, без самостійних вимог щодо предмету спору, - приватний нотаріус Камянського міського нотаріального округу ОСОБА_7, 51922, місто Камянське Дніпропетровської області, вулиця Михайла Грушевського, 23.

Повний текст рішення суду складений 12 листопада 2018 року.

Суддя Івченко Т. П.