КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/3446/2018
справа №756/4965/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Головачова Я.В.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства &q? т;Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк&q?иц; на рішення Оболонського районного суду міста Києва, ухваленого під головуванням судді Диби О.В. 25 вересня 2018 року,

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства &q? т;Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк&q?иц; до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті за проживання у гуртожитку,-

встановив:

В квітні 2018 року ПАТ &q? к;Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк&q?ов; (ПАТ &q?ій;Промінвестбанк&q?Т ;) звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 19000 грн. заборгованості за проживання у гуртожитку та 2661,04 грн. інфляційних втрат.

Вимоги обґрунтовує тим, що ПАТ &q?и ;Промінвестбанк&q?о ; є власником гуртожитку, розташованого у будинку АДРЕСА_2 та забезпечує його експлуатацію, зокрема на підставі договорів з виробниками/виконавцями комунальних послуг.

Розпорядженням ПАТ &qu> ;Промінвестбанк&q?дж; від 21 лютого 2017 року №70-р встановлено, що з 01 березня 2017 року тариф на проживання у гуртожитку для інших категорій мешканців за кімнату площею 13,2 кв.м становить 2000 грн.

ОСОБА_2 до 27 березня 2012 року перебувала у трудових відносинах з ПАТ &q?еб;Промінвестбанк&q?ід;, наразі разом із сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, займає кімнату АДРЕСА_1 площею 13,2 кв.м, цього гуртожитку.

Починаючи з березня 2017 року, відповідач за проживання у гуртожитку не сплачує, у зв&q?а ;язку із чим станом на 01 березня 2018 року борг становить 19000 грн.

Посилаючись на викладені обставини, ПАТ &qu26;Промінвестбанк&q? в; просить стягнути борг за проживання у гуртожитку та 2661,04 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ПАТ &qu62;Промінвестбанк&q?го; подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В апеляційній скарзі посилається на необґрунтованість висновку суду, що ПАТ &q?ка;Промінвестбанк&q? н; не підтвердив доказами факт інформування кінцевого споживача про встановлені тарифи. При цьому вказує також, що суд не з&q?а ;ясував, виходячи з яких тарифів ОСОБА_2 сплачувала по 300 грн. щомісячно. Посилається на те, що висновок суду, що фотографія дошки оголошень не є доказом, оскільки невідомо дати її встановлення, ґрунтується на припущеннях. Вказує, що обставини зміни тарифів підтвердили 19 мешканців.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що тариф 300 грн. був затверджений банком; зазначає, що банк мав під підпис ознайомити з новими тарифами; посилається на відсутність між сторонами договірних відносин; вказує, що банк не навів обґрунтованості тарифів.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів повідомлення відповідача про зміну тарифів за проживання у гуртожитку. Суд вказав, що фотододаток дошки оголошень не є належним доказом, оскільки неможливо встановити часовий період та відомості про розміщення інформації про зміну тарифів.

Проте з такими підставами відмови в задоволенні позовних вимог колегія суддів не погоджується з огляду на таке.

Судом першої інстанції установлено, що ПАТ «Промінвестбанк» є власником об'єкту житлової нерухомості - гуртожитку загальною площею 3002,4 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

У 1985 році на підставі житлового ордеру відповідачу надано відокремлене житлове приміщення житловою площею 13,2 кв.м - кімнату АДРЕСА_2 у цьому гуртожитку, де ОСОБА_2 проживає разом із сином.

ОСОБА_2 до 27 березня 2012 року перебувала у трудових відносинах з ПАТ &qu R;Промінвестбанк&qur:;.

Розпорядженням ПАТ «Промінвестбанк» №758-р від 18 серпня 2015 року затверджено Правила внутрішнього розпорядку в гуртожитку ПАТ «Промінвестбанк», які передбачали право банку в односторонньому порядку змінювати, зокрема, вартість проживання, комунальних послуг в залежності від цінової політики в державі, вартості енергоносіїв тощо (пункт 4.2 Правил) .

Відповідно до загальних положень цих Правил, вони є обов&quze;язковими для всіх категорій мешканців гуртожитку, мешканці зобов&q?ід;язані знати та дотримуватися цих Правил.

Пунктом 2.2 Правил встановлено, що особа, якій надається місце в гуртожитку, зобов&quly;язана, зокрема, ознайомитись з Правилами, з Інструкцією про заходи пожежної безпеки та з Інструкцією по організації пропускного і внутрішньооб&q?зн;єктового режиму в гуртожитку. Ознайомлення з цими документами проводиться під розпис.

Розпорядженням ПАТ &qu s;Промінвестбанк&qu27; №70-р від 21 лютого 2017 року з 01 березня 2017 року встановлено тарифи на проживання у гуртожитку в залежності від категорії мешканців та займаної ними площі, зокрема, при площі кімнати 13,2 кв.м інші особи (не працівники банку та не студенти) сплачують плату з проживання у розмірі 2000 грн.

Пунктом 2 цього Розпорядження визначено особу, відповідальну за ознайомлення мешканців гуртожитку із новими тарифами.

Розпорядженням ПАТ &qu=M;Промінвестбанк&quxt; №80-р від 03 березня 2017 року затверджено нові Правила внутрішнього розпорядку в гуртожитку ПАТ «Промінвестбанк». Пунктом 4.2, цих правил визначено обов'язок мешканця гуртожитку проводити оплату за проживання у гуртожитку на рахунок Банку. Банк має право в односторонньому порядку змінювати вартість проживання, комунальних послуг в залежності від цінової політики в державі, вартості енергоносіїв тощо.

Пункт 2.2 цих Правил також є ідентичним, викладеному у Правилах, затверджених Розпорядженням ПАТ &qu-f;Промінвестбанк&quom; №758-р від 18 серпня 2015 року.

З матеріалів справи убачається, що позивач просить стягнути заборгованість за період з березня 2017 року по 01 березня 2018 року, відповідно до встановленого ПАТ &quсп;Промінвестбанк&quщо; тарифу в розмірі 2000 грн. щомісячно.

Відповідно до п.1 частини ІІІ Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27 квітня 2015 року №84, користування жилою площею в гуртожитках здійснюється відповідно до статті 130 Житлового кодексу Української РСР.

Відповідно до п.4 частини ІІІ цього Положення особи, які проживають в гуртожитку, зобов&qu'f;язані, зокрема, своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку та за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до п.7 частини ІІІ цього Положення, особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у зв'язку з проживанням у гуртожитку. Розмір плати за проживання в гуртожитку визначається в договорі найму жилого приміщення в гуртожитку відповідно до розрахунку, затвердженого власником гуртожитку. У договорі найму жилого приміщення в гуртожитку також визначається порядок здійснення розрахунків між власником гуртожитку та особою, що проживає в гуртожитку. Розмір плати за житлово-комунальні послуги визначається відповідно до встановлених уповноваженим органом цін/тарифів на такі послуги.

Відповідно до п.6 частини ІІІ цього Положення власник гуртожитку зобов'язаний, зокрема, забезпечувати виконання правил внутрішнього розпорядку гуртожитку; інформувати осіб, що проживають у гуртожитку, про прийняття рішень, які стосуються їхнього проживання та побуту в гуртожитку. Спосіб виконання зазначених у цьому пункті зобов'язань визначається власником з урахуванням вимог законодавства.

Правовідносини, які виникають між мешканцем гуртожитку і його власником (володільцем), є договірними і відносяться до правовідносин з договору найму жилого приміщення у поєднанні з договором про надання послуг з обслуговування приміщення та його утримання (комунальних послуг).

При цьому, колегія суддів зазначає, що попередня редакція Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року №208 (яка втратила чинність 19 серпня 2015 року) встановлювала, що витрати на комунальні послуги входять до ставки плати за користування жилою площею і окремо плата за них не стягується (пункт 38 Положення).

Проте на час спірних правовідносин набуло чинності Положення про гуртожитки, затверджене наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27 квітня 2015 року №84, відповідно до якого плата за проживання у гуртожитку та плата житлово-комунальних послуг розмежовані та встановлено окремий порядок визначення їх розміру.

Зокрема розмір плати за проживання в гуртожитку визначається в договорі найму жилого приміщення в гуртожитку відповідно до розрахунку, затвердженого власником гуртожитку, а розмір плати за житлово-комунальні послуги визначається відповідно до встановлених уповноваженим органом цін/тарифів на такі послуги.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України &qus=;Про житлово-комунальні послуги&qu;t; від 24 червня 2004 року №1875-ІV(з відповідними змінами та доповненнями у редакції на час спірних правовідносин) житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг ґрунтується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, Закону України &qu26;Про житлово-комунальні послуги&q?ит; та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг (стаття 4 цього Закону).

За статтею 8 Закону України &qu26;Про житлово-комунальні послуги&quoN; стандарти, нормативи, норми і правила встановлюють комплекс якісних та кількісних показників і вимог, які регламентують вироблення та виконання житлово-комунальних послуг з урахуванням соціальних, економічних, природно-кліматичних та інших умов регіонів та населених пунктів.

Стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері технічного регулювання, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством.

Інші центральні органи виконавчої влади затверджують нормативно-правові акти у сфері житлово-комунальних послуг, що видаються в межах їхніх повноважень після погодження або спільно з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, і реєструються в установленому законодавством порядку.

Відповідно до статті 13 цього Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Згідно зі статтею 14 вказаного Закону залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи:

1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики;

2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території;

3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, Порядок формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, Порядок формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, Порядок розрахунку роздрібного тарифу на електричну енергію та Порядок встановлення роздрібних цін на природний газ для населення затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року №869 &quте;Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги&q?нн;.

Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб'єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги, суб'єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями, органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках).

Тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку.

З власниками (наймачами) квартир (житлових приміщень у гуртожитку) та власниками, орендарями нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) укладається договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід'ємною частиною договору про надання послуг.

Інформація про перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх вартість, структуру тарифу, його зміну з обґрунтуванням її необхідності доводиться до відома споживачів у порядку, затвердженому Мінрегіоном.

Під час установлення тарифу на послуги необхідно забезпечувати прозорість визначення вартості усіх послуг з розрахунку на 1 кв. метр загальної площі квартири, житлового приміщення у гуртожитку та нежитлового приміщення у житловому будинку (гуртожитку).

Тариф на послуги для гуртожитків, що призначаються для проживання одиноких громадян (житловими приміщеннями спільно користуються кілька осіб, які не перебувають у сімейних стосунках), розраховується згідно з цим Порядком. Вартість послуг з розрахунку на ліжко-місце визначається як добуток тарифу на норму житлової площі для однієї особи в гуртожитку.

Отже, комунальні послуги - це послуги, які надаються водо-, тепло-, газо-, електропостачальниками та іншими організаціями власникам (наймачам) житлових приміщень за встановлену уповноваженими державними органами плату.

Плата за комунальні послуги власниками квартир, наймачами, орендарями сплачується відповідно до затверджених цін, тарифів та показників засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Встановлюючи тариф 2000 грн., в який відповідно до змісту позовних вимог включено обидві складові платежів (плата за проживання в гуртожитку та плата за житлово-комунальні послуги), позивач має довести обґрунтованість розрахунку плати за проживання в гуртожитку, затвердженого власником гуртожитку, а також окремо розрахунку розміру плати за житлово-комунальні послуги, який повинен бути обчислений з урахуванням вимог Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року №869.

Разом з тим, матеріали справи не містять будь-яких даних про розрахунки на підтвердження визначеного позивачем тарифу 2000 грн. щомісячно, показників (складових), які включаються до тарифів на комунальні експлуатаційні послуги за розрахунком вартості розміщення та надання відповідної житлової площі для проживання в гуртожитку. Посилання позивача на визначене Правилами внутрішнього розпорядку в гуртожитку ПАТ &quпо;Промінвестбанк&q?х);, які затверджені розпорядженням ПАТ &q?ні;Промінвестбанк&q?сл; №80-р від 03 березня 2017 року право Банку в односторонньому порядку змінювати вартість проживання, комунальних послуг в залежності від цінової політики в державі, вартості енергоносіїв тощо, не свідчить про те, що Банк має право самостійно визначати вказані чинники без будь-якого нормативного обґрунтування.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, не надав системного аналізу усіх нормативно-правових актів, що регулюють правовідносини сторін, неправильно застосував норми Положення про гуртожиток, Постанови №869, Закону України &q?, ;Про житлово-комунальні послуги&quно;.

При цьому сама по собі процедура ознайомлення мешканців гуртожитку із зміною тарифів не впливає на обов&quRo;язок внесення плати за користування гуртожитком та оплати комунальних послуг у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст.376 ЦПК України неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381, 383, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства &qut-;Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк&qu"T; задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства &qus=;Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк&que:; до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті за проживання у гуртожитку - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

Я.В.Головачов