№ 336/7850/18
пр. № 6/336/393/2018
УХВАЛА

Іменем України

18 грудня 2018 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А., з участю секретаря судового засідання Брагіної І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (Далі ВДВС) ОСОБА_2 звернувся до суду з поданням, в якому вказав, що на виконанні Шевченківського ВДВС знаходиться зведене виконавче провадження № 57516716 з виконання виконавчого листа № 200/13475/13-к виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_3 в сумі 100000 грн.; виконавчого листа № 200/13475/13-к виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_4 в сумі 150000 грн.; виконавчого листа № 200/13475/13-к виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_5 в сумі 100000 грн. З урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження до стягнення з ОСОБА_1 підлягає сума 385600 грн.

Боржник ухиляється від виконання зобов*язань, що є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України.

Оскільки боржник добровільно рішення суду не виконує, просить тимчасово обмежити його у праві виїзду за межі України до виконання нею зобов*язань покладених на неї рішенням суду.

Державний виконавець в судове засідання не з*явився, пояснень у справі не надав.

Перевіривши обґрунтованість подання, дослідивши матеріалами справи, суд дійшов до висновку про його задоволення ,з наступних підстав.

Право громадян України на пересування, в тому числі і залишення території України, закріплено у ст. 33 Конституції України. У той же час Конституція України передбачає можливість обмеження наданих громадянинові прав у випадках, що не заборонені законом.

Пунктом 5 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобовязань.

Відповідно до п.18 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання. У звязку з цим підлягає зясуванню чи дійсно особа свідомо не виконувала зобовязання, або невиконання зумовлено обєктивними причинами.

Під поняттям "ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього обєктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до положень частини першої статті 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суду, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення. Такі обставини суд повинен установити, виходячи з відомостей зазначених у поданні, матеріалів виконавчого провадження та пояснень державного виконавця.

В силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Відповідно наявність умислу та інші факти, як обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 навмисно ухиляється від виконання судового рішення.

Натомість звертаючись до суду з поданням про обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон державним виконавцем долучено пояснення ОСОБА_1, щодо вже відшкодованих грошових коштів потерпілим ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7 на загальну суму 96650 грн.

Крім того, державним виконавцем отримано відповідь ДФС, згідно якої боржник одержує доходи в ТОВ «Срібний вік», що є підставою для звернення стягнення на заробітну плату боржника.

Отже, державним виконавцем не було доведено факт ухилення ОСОБА_1 від виконання ним своїх зобовязань за рішенням суду, матеріали подання також не містять жодного доказу того, що боржник свідомо ухилявся від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду.

Таким чином, факт ухилення ОСОБА_1 від виконання зобовязань покладених на нього рішенням суду є хибним, оскільки не узгоджується з фактичними обставинами справи, а тому відсутні передбачені законом підстави для обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Згідно статті 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому Протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку про відмову в задоволені подання.

Керуючись ст.ст. 258-260, 441 ЦПК України, ст. 19 Закону України Про виконавче провадження , ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в*їзду в Україну громадян України», суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України ОСОБА_1.

Копію ухвали суду надіслати учасникам справи для відома.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її проголошення .

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів з дня її вручення.

Суддя Ю.А.Галущенко