Провадження №: 2/752/1441/18
09.10.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання Веременко Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, -
11.07.2017 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 12 652, 79 грн., судовий збір у розмірі 1 600, 00 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 13.12.2016 року о 06 год. 30 хв. на перехресті проспекту Лобановського та вулиці Деміївської в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 03.02.2017 року визнано винним ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, постанова набрала законної сили 14.02.2017 року. Позивач був повідомлений про настання дорожньо-транспортної пригоди, 27.02.2017 позивачу було подано заяву про виплату суми страхового відшкодування. За вказаною дорожньо-транспортною пригодою приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Юнівес», відповідно до страхового акту ГО-4806.ЦО від 24.03.2017 року було здійснено страхове відшкодування за пошкоджений транспортний засіб «Daewoo», д.н.з. НОМЕР_3, в розмірі 12 652, 79 грн. і цим самим відшкодувало завдану шкоду. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем також зазначено, що в порушення п. 33.1. Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Юнівес» не надали протягом трьох днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди письмове повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого Моторним транспортним страховим бюро України зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Отже, в приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес», у межах фактично виплаченого страхового відшкодування перейшло право вимоги до ОСОБА_1 відповідно до закону.
Провадження у справі відкрито 05.01.2018 року, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 22.05.2018 року, повторно судове засідання призначено на 09.10.2018 року.
Відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, однак судовий виклик повернуто до суду з відміткою відділу зв»язку про причини невручення - «за закінченням встановленого строку зберігання», що відповідно до правил ч. 1 ст. 131 ЦПК України є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280-281 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 13.12.2016 року о 06 год. 30 хв. на перехресті проспекту Лобановського та вулиці Деміївської в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_2, в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 03.02.2017 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 11-12).
Позивач не був повідомлений про настання дорожньо-транспортної пригоди, а заяву про виплату суми страхового відшкодування було подано тільки 27.02.2017 позивачу було подано (а.с. 4-6,16).
За вказаною дорожньо-транспортною пригодою приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Юнівес», відповідно до страхового акту ГО-4806.ЦО від 24.03.2017 року було здійснено страхове відшкодування за пошкоджений транспортний засіб «Daewoo», д.н.з. НОМЕР_3, в розмірі 12 652, 79 грн. і цим самим відшкодувало завдану шкоду (а.с. 17).
Відповідно до правил 6 ст. 82 ЦПК наявність винних дій ОСОБА_1 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 13.12.2016 року, є доведеною, та не підлягає доказуванню.
Таким чином, у зв»язку з вищевикладеним та зважаючи на те, що постанова суду в адміністративній справі, за якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, набрала законної сили і на підставі цього судового рішення потерпілому відшкодована матеріальна шкода, в приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» виникло право зворотної вимоги до ОСОБА_1, як до винної особи в розмірі понесених витрат, що складає 12 652, 79 грн.
Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов»язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.3 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.
Статтею 29 Закону «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв»язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов»язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Відповідно п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов»язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв»язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Відповідно до ч.6 ст.261 ЦК України за регресними зобов'язаннями позовна давність для звернення до суду встановлюється тривалістю в три роки та починається від дня виконання основного зобов'язання (в даному випадку з моменту виплати суми страхового відшкодування).
За інформацією позивача, на день звернення до суду з позовом про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, відповідачем відшкодування не сплачено.
Позивач просить суд стягнути з відповідача відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 12 652, 79 грн., судовий збір у розмірі 1 600, 00 грн.
Суд погоджується з наведеним позивачем розрахунком належного відшкодування, вважає його правильним та обґрунтованим.
Враховуючи викладене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню.
З огляду на висновки суду про задоволення заявлених позивачем позовних вимог, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України у розмірі, який передбачений Законом України «Про судовий збір» за вимоги, що були предметом вирішення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 82, 133, 141, 258, 259, 263-265, 266, 280, 281 ЦПК України, суд -
позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового, - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя К.Г. Плахотнюк