Справа № 189/1705/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.12.2018 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Пустовар О.С.

при секретареві Комеристій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Покровське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Покровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування поданого позову посилався на те, що предметом даної позовної заяви є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису №9326, вчиненого приватним нотаріусом ОСОБА_2 двадцять пятого вересня 2017 року щодо стягнення з нього 128893,58 гривень за кредитним договором №б/н від 08.01.2007 року. Як вбачається з виконавчого напису нотаріуса, 08.01.2007 року між позивачем та Банком укладено Кредитний договір №б/н від 08.01.2007 року, відповідно до якого Відповідачем надано Позивачу кредитні кошти. У жовтні 2018 року Позивач дізнався, що 19.09.2018 р. постановою державного виконавця Покровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження ВП№ 57256597 щодо виконання виконавчого напису Приватного нотаріуса № 9326 від 25.09.2017 року про стягнення з позивача 125893,58 гривень згідно виконавчого напису нотаріуса з урахуванням:

- Залишку заборгованості за кредитом у розмірі 8764,52 грн.;

-Залишку заборгованості за відсотками у розмірі 107253,39 грн.;

- Пені та комісія у розмірі 3880,74 грн.;

- Штраф у розмірі 5994,93 грн.

Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження ВП№ 57256597, щодо вчинення виконавчого напису, Позивач вважає, що виконавчий напис № 9326 від 25.09.2017 року вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення грошових коштів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримувала від Відповідача та Позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений Відповідачем щодо наявності грошового зобовязання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. Розрахунок розміру невиконаних зобовязань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчому напису зроблено Відповідачем одноособово без урахування думки та позиції Позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків Відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог Відповідача до Позивача. Отже, безспірність заборгованості підтверджується документами, передбаченими Переліком документів; нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Постановою Пленуму ВСУ від 31.01.1992 р. № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» п. 13 розяснено, що відповідно до ст. ст. 34, 36, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником предявлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Відповідачем надано приватному нотаріусу ОСОБА_2 Розрахунок заборгованості за договором №б/н від 08.01.2007 року з урахуванням:

- Залишку заборгованості за кредитом у розмірі 8764,52 грн.;

-Залишку заборгованості за відсотками у розмірі 107253,39 грн.;

- Пені та комісія у розмірі 3880,74 грн.;

- Штраф у розмірі 5994,93 грн.

Отже, на підставі документів, наданих Відповідачем третій особі із заявою про вчинення виконавчого напису, не можна встановити безспірність вимог Відповідача до Позивача, а отже виконавчий напис вчинено з порушенням закону. Із заявою про вчинення виконавчого напису Відповідач звернувся лише 25.09.2017 року, тобто після спливу трирічного строку із дня виникнення права вимоги, так як право вимоги у банка виникло 01.08.2014 року, що підтверджується випискою банка з розрахунку боржника. Відповідно до п. 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Отже, позивач вважає, що виконавчий напис вчинено із грубим порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій, і Відповідачем пропущено строк, на протязі якого Відповідач міг звернутися із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису.

В судове засідання сторони не зявилися, направивши до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити.

Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, вказавши, що виконавчий напис вчинений з дотриманням ст.ст. 87,88 ЗУ «Про нотаріат» та п. 3.1, 3.2 гл. 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, на підставі наданих банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості, оскільки виконавчий напис вчинено на підставі оригіналу кредитного договору та виписки про рух коштів, що є первинним документом. Банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості. Виконавчий напис вчинений з дотриманням чинного законодавства на підставі наданих банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Крім того, мотивуючи та обґрунтовуючи позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню позивач не вказав в чому полягає спірність заборгованості по кредитному договору. Позивачем не наведено які саме положення розрахунку заборгованості або виписки про рух коштів є неправильним чи не відповідають умовам кредитного договору, власний розрахунок не здійснений. Банком надано обґрунтований розрахунок заборгованості в якому відображено всі проплати, які надходили на погашення заборгованості та міститься вся наявна заборгованість за кредитним договором. Позивачем не доведено факт належного виконання своїх зобовязань за кредитним договором та не надано відповідний розрахунок суми заборгованості, яким частково або повністю спростований розрахунок банку. Позивач безпідставно вважає, що виконавчий напис вчинений поза межами трьох років з дня виникнення права вимоги, оскільки у відповідності до умов та правил договору укладеного між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитного договору №б/н від 08.01.2007 року, позичальник зобовязався погасити заборгованість по кредиту в повній сумі, сплатити нараховані за весь період користування кредитом відсотки, комісію й неустойку, не пізніше дати, зазначеної в повідомленні банку. Відповідач звернувся до позивача з повідомленням про наявність боргу, що підтверджується матеріалами нотаріальної справи. Позивачем не надано до позову жодного доказу виконання наведеного повідомлення. Просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та розглянути справу без участі представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася. Направила до суду заяву про розгляд справи без її участі та пояснення на позов в яких зазначено, що позивач не вказує сум, які ним були сплачені, не підтверджує факт погашення заборгованості жодними документами, тобто ніяк не спростовує розміру заборгованості, вказаного у виконавчому написі. Таким чином, предметом спору в цій справі є не дійсний розмір його боргу перед кредитором або відсутність такого, а дотримання нотаріусом формальностей, передбачених законодавством при вчиненні виконавчого напису. Але помилки при виконанні таких формальностей, навіть якщо б вони і були припущені нотаріусом за змістом Постанови пленуму ВСУ №2 від 31.01.1992 року, не можуть бути самі по собі підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Такою підставою, як розяснив Верховний суд, може бути тільки встановлений судом факт відсутності боргу або менший розмір його. Таким чином, тільки один той факт, що позивач не заперечує існування реального боргу, вказаного у виконавчому написі, є підставою для відмови в позові. Про будь-які спори, суперечки, зміни та доповнення до кредитного договору, винесені з приводу цього судові та інші рішення, злочини, що впливають на відносини кредитора і боржника, кредитор не повідомляв, а присутність боржника під час вчинення виконавчого напису не передбачена чинним законодавством. Безспірність в розумінні ст. 88 Закону України «Про нотаріат» є не доведеність боргу, що є елементом судового процесу, а факт існування між кредитором та боржником правовідносин, при яких вважається (презумується) наявність боргу, а документи, передбачені переліком документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому КМУ не письмові докази наявності боргу, а докази наявності згаданих вище правовідносин. Стосовно строків стягнення, посилалася на вимоги ч. 1 ст. 509, ст. 525, 526, 530, 610, 612 ЦК України. Таким чином, коли законом чи договором передбачена сплата боржником кредитору процентів, комісії, неустойки (штрафів, пені) та/або інших додаткових платежів, розмір заборгованості боржника періодично змінюється з кожним випадком донарахування цих платежів до основної суми заборгованості, внаслідок чого у ті ж моменти відбувається відповідне оновлення (збільшення чи зменшення у грошовому виразі) права вимог кредитора. У такому разі відрахування нотаріусом строку вчинення виконавчого напису може здійснюватись з дня, наступного за днем направлення кредитором боржнику останньої за хронологією вимоги, але лише за умови, що визначені в ній відповідно до закону чи договору суми заборгованості відрізняються від розміру вимог, раніше направлених тим же кредитором тому ж боржнику за тим же правочином. Таким чином, вчинення виконавчого напису є цілком правомірним, а доводи позивача є неспроможними.

Представник третьої особи Покровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явилася, направивши до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. Рішення просить винести на розсуд суду.

Суд, дослідивши докази надані в обґрунтування доводів сторін, приходить до наступних висновків.

25.09.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 було вчинено виконавчий напис № 9326, щодо стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів за кредитним договором №б/н від 08.01.2007 року, укладеним між позивачем та відповідачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у розмірі: залишок заборгованості за кредитом 8764,52 грн., залишок заборгованості за відсотками - 107253,39 грн., пеня та комісія 3880,74 грн., штраф 5994,93 грн., витрати, повязані із вчиненням виконавчого напису 3000,00 грн. Строк, за який проводиться стягнення: з 08.01.2007 року по 31.08.2017 року.

19.09.2018 року Покровським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, на підставі виконавчого напису №9326 було відкрито виконавче провадження ВП № 57256597.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 ЗУ «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліку документів за якими стягнення проводиться у безспірному порядку.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, ст.50,87,88 ЗУ «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Згідно з п. 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до п. 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, нотаріусу, окрім іншого, повинні бути надані оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання.

При вчиненні Напису приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 посилається на ст. 34 ч. п. 19, ст. ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат» та пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, але при цьому у розпорядженні нотаріуса були відсутні, необхідні для стягнення заборгованості у безспірному порядку: оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання та підтверджують отриманням ним даної вимоги.

Крім того, доказів на підтвердження вказаних обставин відповідачем суду надано не було, та не було надано оригіналу кредитного договору № б/н від 08.01.2007 року відповідно до якого було вчинено виконавчий напис нотаріусом, не надано виписку з рахунку боржника за вказаним кредитним договором, адже позивач стверджує, що відповідачем пропущено строк, на протязі якого відповідач міг звернутися із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У відповідності до частини 1статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, позивач має право на відшкодування відповідачем понесених витрат щодо судового збору, сплаченого за подання позову в розмірі 1289,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.2-5,76-81,141,263-265,274-279 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Покровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити в повному обсязі.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №9326, вчинений приватним нотаріусом ОСОБА_4 25.09.2017 року щодо стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії ЕР №119902 виданий 04.11.2003 року Покровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, ідентифікаційний код НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, 128893,58 гривень за кредитним договором №б/н від 08.01.2007 року.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії ЕР №119902 виданий 04.11.2003 року Покровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, ідентифікаційний код НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1289,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до Розділу VІІІ п.п.15.5 п.15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.С. Пустовар