П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2018 року м. Київ

Справа № 755/17867/18

№ апеляційного провадження: № 22-ц/824/5801/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 23 листопада 2018 року, постановлену під головуванням судді Галагана В.І., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком,

в с т а н о в и в:

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 листопада 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати вказану ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно повернув його позовну заяву, пославшись на те, що в справах про визначення місця проживання дитини законодавством встановлено обов'язковий досудовий порядок врегулювання спору, оскільки такі висновки суперечать положенням ст.ст. 19, 161 СК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 23 листопада 2018 року. Справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до заявлених вимог ОСОБА_1 просив визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не здійснено заходів обов'язкового досудового врегулювання спору шляхом звернення до служби у справах дітей за місцем проживання дитини для розв'язання спору щодо визначення місця її проживання.

Колегія суддів не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається, зокрема, у випадку до заяви не додано доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору у випадку, коли такі заходи є обов'язковими згідно із законом.

При цьому, ч.ч. 1, 3, 4 ст. 19 СК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування.

Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви.

При розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Частиною 1 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Отже, СК України визначено можливість вирішення питань щодо місця проживання дитини як шляхом звернення до органу опіки та піклування, так і безпосередньо до суду. При цьому, якщо позивач звернувся із відповідною заявою до органу опіки та піклування а потім до суду, орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. Обов'язкова участь органу опіки та піклування у розгляді справ про визначення місця проживання дитини полягає у наданні висновку щодо розв'язання спору, який може бути врахований судом.

Тобто, вжиття заходів досудового врегулювання шляхом звернення до органу опіки та піклування в спорах про визначення місця проживання дитини не є обов'язковим.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком.

Ухвала Дніпровського районного суду міста Києва від 23 листопада 2018 року підлягає скасуванню з направленням справи за позовною заявою ОСОБА_1 для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 23 листопада 2018 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль