Справа №754/9087/17
Апеляційне провадження №22-ц/824/3139/2018
П О С Т А Н О В А

20 грудня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Таргоній Д.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Симоненко І.В.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

В липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, який мотивував тим, що 18.10.2015 року ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Фольксваген Гольф» д.н.з. НОМЕР_1, порушуючи правила дорожнього руху, здійснила зіткнення з автомобілем «Шкода Октавіа», д.н.з. НОМЕР_2, за кермом якого був позивач, що призвело до механічного пошкодження належного останньому транспортного засобу. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 11.12.2015 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, яке набрало законної сили.

Для відшкодування збитків завданих в наслідок ДТП позивач звернувся до ПрАТ «Страхової компанії «УНІКА», з якою у відповідача був укладений договір обов'язкового страхування цивільної-правової відповідальності №АІ/5476723. Для визначення величини матеріального збитку експертом ТОВ «Юніверсал АСІСТАНС-Україна» було виконано автотоварознавче дослідження та визначено розмір заданого позивачу як власнику пошкодженого автомобіля матеріального збитку. Відповідно до звіту №50565 від 09.11.2015 вартість відновлювального ремонту склала 215 870,47 грн. Після проведення обрахунків ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» виплатила страхове відшкодування позивачу за договором обов'язкового страхування цивільної-правової відповідальності в загальній сумі 72 671,83 грн.

Оскільки виплачених страховою компанією коштів не вистачає на проведення ремонту автомобіля позивача, останній звернувся до суду з позовом до фактичного заподіювача шкоди з вимогою про стягнення решти необхідною суми. Суб'єктом підприємницької діяльності експертом ОСОБА_3 було підготовлено звіт №18002 про оцінку вартості матеріального збитку, за результатами якого встановлено, що вартість матеріально збитку станом на 21.01.2018 року складає - 239 729,89 грн. Звітом №18002/2 про оцінку колісного транспортного засобу встановлено, що ринкова вартість КТЗ позивача в пошкодженому стані станом на 21.01.2018 року складає - 104921,54 грн. Таким чином, позивач вважає, що сума майнової шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 62136,52 грн. Вказану суму було ним визначено наступним чином: встановлений експертом матеріальний збиток (239 729,89 грн.) з відрахуванням загальної суми відшкодування з боку ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» (72 671,83 грн.) та з відрахуванням ринкової вартості КТЗ в пошкодженому стані - 104 921,54 грн.

Крім зазначеного, позивач вказує, що внаслідок пошкодження його майна йому завдано й моральної шкоди, яку він оцінив у розмірі 10 000,00 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04 липня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 38 527 грн. 04 коп. В решті вимог позову відмовлено. Додатковим рішенням від 24.09.2018 року вирішено питання судових витрат в сумі 2600 грн., які присуджені до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1

Частково не погоджуючись з ухваленим по справі рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині відхилених позовних вимог скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі. В обґрунтування скарги зазначив обставини, аналогічні викладеним в позовній заяві. Крім того вказав, що судом першої інстанції не враховано звіту №18002 від 21.01.2018 року про оцінку вартості матеріального збитку та безпідставно не взято до уваги представлені до справи докази.

Відповідач не погоджуючись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Свою скаргу обґрунтовує тим, що за полісом АІ/5476723 розмір страхової суми на одного потерпілого завданого майну становить 50 000,00 грн. За договором добровільного страхування ПрAT «Страхова компанія «УНІКА» цивільної відповідальності власників наземного транспорту №011092/4409/1000036 від 25.03.2015 року ліміт відповідальності за шкоду нанесену майну третіх осіб додатково становить 300 000,00 грн., тобто за обома договорами сума виплат становить 350000 грн. 30.10.2015 року на її замовлення експертом ОСОБА_3 проведений огляд пошкодженого транспортного засобу позивача та складено акт, в якому викладений перелік пошкоджень, що був підписаний позивачем. Далі на замовлення страховика ТОВ «Юніверсал Асістанс Україна» було складено звіт № 50565, за яким станом на жовтень 2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складала 215 870,74 грн., а ринкова вартість транспортного засобу до ДТП -215 790,30 грн. Оскільки вартість ремонту перевищує вартість авто до ДТП, такий транспортний засіб вважається знищеним. За таких умов власнику авто відшкодовується різниця між вартістю авто до ДТП та вартістю таких залишків авто після пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до складеного звіту № 400178802 ринкова вартість автомобіля позивача складала 187 000,00 грн., витрати на послуги евакуатора - 530,00 грн. Позивач прийняв особисте рішення почати ремонтувати пошкоджений автомобіль самостійно та після проведення обрахунків ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» виплатила йому страхове відшкодування за договором обов'язкового страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5476723: 29 320,30 грн. - 24.12.2015 року та 20 679,70 грн. - 23.03.2016 року, а за договором добровільного страхування відповідальності власників транспортного засобу №011092/4409/1000036 від 25.03.2015 року: 22 671,83 грн. - 23.03.2016 року. Загальна сума відшкодування з боку ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» на користь позивача склала 72 671,83 грн. Враховуючи факт відшкодування страховою компанією усієї спричиненої позивачу шкоди, правові підстави для задоволення позову відсутні, відтак висновки суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог не відповідає ні вимогам закону, ні обставинам справи.

Відповідач на адресу суду надіслала відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому виклала заперечення, аналогічні даним в суді першої інстанції та частково зазначеним в її апеляційній скарзі. Вказала, що за результатами досліджень вартості матеріального збитку автомобіль є фізично знищеним, а тому позивач мав можливість отримати через 1,5 місяці страхове відшкодування та придбати собі новий автомобіль, проте прийнявши рішення самостійно ремонтувати свій автомобіль. За таких умов твердження, що відсутність у нього автотранспорту саме через дії відповідача, чим було порушено його звичайний спосіб життя та завдано моральної шкоди, не відповідає дійсності. Просить в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційних скарг законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного:

Правова підстава для відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою відповідальність, передбачена положеннями ст. 1194 ЦК України, відповідно до якої така особа зобов'язана відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Статтею 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. В такому разі власнику транспортного засобу відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

В ході розгляду справи судом було встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час скоєння ДТП була застрахована ПрАТ «СК УНІКА» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5476723 та договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №011092/4409/1000036 від 25.03.2015 р. Загальний ліміт відповідальності страхової компанії за нанесену ОСОБА_2 майну третіх осіб шкоду за вказаними договорами становить 350 000,00 грн.

Відповідно до платіжного доручення № 044414 від 24.12.2015 р. ПрАТ «СК «УНІКА» сплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування згідно договору №011092/4430/5476723 від 25/03/2015 р. в розмірі 29320,30 грн. За платіжним дорученням №009978 від 23.03.2016 р. ПрАТ «СК «УНІКА» сплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування за договором №011092/4430/5476723 від 25.03.2015 р. у розмірі 20679,70 грн. Крім того, відповідно до платіжного доручення №009980 від 23.03.2016 р. ПрАТ «СК «УНІКА» сплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування згідно договору №011092/4430/5476723 від 25.03.2015 р. у розмірі 22671,83 грн. Загальна сума страхового відшкодування, сплаченого ПрАТ СК «УНІКА» на користь ОСОБА_1, склала 72 671,83 грн., що належним чином підтверджено матеріалами справи т не заперечувалось сторонами по справі.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що розмір виплаченого страхового відшкодування є недостатнім для повного відшкодування завданої позивачу внаслідок ДТП матеріальної шкоди, відтак вказана різниця підлягає відшкодуванню відповідачем. З наведеною позицією суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погодитися не може.

Як зазначив суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, розмір завданого позивачу внаслідок ДТП матеріального збитку становить 215790,30 грн. Вказана сума була визначена відповідно до звіту № 50565 ТОВ «Юніверсал Асістанс Україна», за яким станом на жовтень 2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складала 215 870,74 грн., а ринкова вартість транспортного засобу до ДТП -215 790,30 грн. Оскільки вартість ремонту перевищує вартість авто до ДТП, розмір збитку відповідає вартості такого авто до ДТП.

Визначаючи розмір відшкодування, яке має сплатити відповідач на користь позивача, суд вищевказану суму збитку зменшив на суму страхового відшкодування, виплаченого страховою компанією (72 671,83 грн.), а також на ринкову вартість пошкодженого автомобіля позивача (104 591,43 грн.). При цьому заявлена позивачем та прийнята судом ринкова вартість пошкодженого автомобіля була визначена відповідно до представленого позивачем звіту СПД ОСОБА_3 від 21.01.2018 р., який встановив вартість такого пошкодженого авто станом 19 січня 2018 року, в той час як вартість авто до ДТП була взята судом у розмірі, визначеному станом на жовтень 2015 року. За таких умов суд фактично використав оцінки майна, здійснені у різні періоди, що значно відрізняються один від одного за часом, відтак їх порівняння не може вважатися об'єктивним.

У відповідності до положень ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Так як відшкодування спричинених відповідачу внаслідок ДТП збитків здійснювалося страховою компанією в грудні 2015 р. - березні 2016 р., вирішення питання щодо того, чи в повній мірі були відшкодовані позивачу спричинені внаслідок ДТП збитки, має здійснюватися з врахуванням ціни непошкодженого авто та ціни авто після ДТП, визначених станом на час здійснення такого відшкодування, в даному випадку - за звітом №50565 ТОВ «Юніверсал Асістанс Україна» (вартість авто до ДТП -215 790,30 грн.) та звітом №400178802 ТОВ «Сател Груп» (ринкова вартість автомобіля після ДТП - 187 000,00 грн.).

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов'язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Колегія суддів апеляційного суду критично відноситься до посилань позивача на невірність встановленої звітом ТОВ «Сател Груп» ринкової вартості автомобіля після ДТП, оскільки в порушення вищевказаних процесуальних норм такий доказ належним чином позивачем спростовано не було, належної альтернативної оцінки оспрюваної вартості до суду не представлено. При цьому складені СПД ОСОБА_3 звіти не можуть вважатися належним доказом з цього приводу, оскільки вони визначають вартість як пошкодженого, так і не пошкодженого авто станом не на час виплати страхового відшкодування, а на 19 січня 2018 року. Не є такими доказами й представлені позивачем рахунки та акт ТОВ «Автосоюз», оскільки вони свідчать про вартість та перелік робіт, необхідність проведення яких та причинно-наслідковий зв'язок з ДТП жодним чином підтверджена не була.

У відповідності до положень ст. 599 ЦК України усі зобов'язання (в том числі й деліктні) припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи викладене, зважаючи на вищевказану ціну авто до ДТП, після ДТП станом на 2015 рік, а також загальний розмір виплаченого страхового відшкодування, колегія суддів приходить до висновку про те, що спричинена позивачу внаслідок ДТП матеріальна шкода була в повній мірі відшкодована ПрАТ «СК «УНІКА», відтак підстави для покладення матеріальної відповідальності на відповідача в даному випадку відсутні. В той же час на вказані обставини суд першої інстанції увагу не звернув, що й призвело до невірного вирішення справи по суті таких вимог.

Не вбачає колегія суддів апеляційного суду й підстав для задоволення позову в частині вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди. Як вбачається з позовної заяви, такі свої вимоги позивач обґрунтовує фактом нездійснення (не повного здійснення) відшкодування спричиненої ДТП матеріальної шкоди, у зв'язку з чим він не міг придбати новий транспортний засіб або відремонтувати ушкоджений та вести звичний йому стиль життя. Оскільки, як було встановлено вище, позивачу в повній мірі було виплачене страхове відшкодування, яке повністю покриває розмір спричиненої внаслідок ДТП шкоди, і підстави для покладення майнової відповідальності на відповідача відсутні, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість й вимог щодо стягнення з останнього відшкодування моральної шкоди.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України серед підстав для скасування апеляційним судом судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. При цьому неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 липня 2018 року задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 липня 2018 року задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 липня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа страхова компанія «УНІКА» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Д.О. Таргоній

К.П. Приходько