Провадження №2/748/269/18
Єдиний унікальний № 748/356/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючої - судді Майбороди С.М.,

при секретарі Оніщенко Ю.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

законного представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

представника відповідача - адвоката ОСОБА_5,

представника третьої особи Алейник Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: Хмільницька сільська рада Чернігівського району Чернігівської області, приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Лисенко Наталія Борисівна, про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

07 лютого 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просила визнати недійсним заповіт на ОСОБА_3, складений 31.07.2017 року ОСОБА_8, померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 року, в стані психіатричного захворювання. Свої вимоги мотивувала тим, що даний заповіт порушує її права як спадкоємця за законом, останній складений особою, що мала нестабільний стан здоров'я, не розуміла значення своїх дій, маючи розлад психіатричного характеру, що доводиться медичними висновками лікарів Чернігівської центральної районної лікарні, де зазначено, що ОСОБА_8 хворіла на ЦВХ при церебросклерозі, АГ, ДЕ ІІІ, що є невиліковною важкою психоневрологічною хворобою. Вказувала, що дане захворювання є небезпечним, оскільки призводить до розвитку поступового порушення психіки і зміни особистості людини. Отже, зазначала, що оскільки її тітка ОСОБА_8 мала порушену пам'ять, зниження розумових здібностей та значне порушення психіки, то при складанні заповіту через власний психічний та емоційний стан не могла усвідомлювати свої дії. Позивач вважає даний заповіт недійсним, оскільки на час складення заповіту спадкодавець мала нестабільний стан здоров'я, в більшій мірі була особою, що не розуміла значення своїх дій, маючи розлади психіатричного характеру, оскільки мала діагноз «ЦВХ при церебросклерозі, АГ, ДЕ ІІІ». Посилалась на положення ст.203,225,1257 ЦК України. Додатково вказувала на порушення вимог ст.1247,1248,1251,1253 ЦК України, зазначаючи що детальні пояснення з даного приводу будуть надані після витребування та ознайомлення з заповітом.

Ухвалою від 12 лютого 2018 року провадження у даній справі відкрито. Залучено до участі у справі в якості законного представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4.

Ухвалою від 13 березня 2018 року під час проведення підготовчого засідання вирішено клопотання щодо допиту свідків, а також витребування копії заповіту, оригіналів медичних документів щодо здійснення медичного обстеження ОСОБА_8

16 травня 2018 року призначена посмертна судово-психіатрична експертиза.

29 серпня 2018 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2018 року підготовче провадження закрито та справа призначена до судового розгляду.

Представником відповідача - адвокатом ОСОБА_5 в межах встановленого ухвалою суду строку надано відзив на позов, у відповідності до якого відповідач позовні вимоги не визнала, вказуючи, що ОСОБА_8 не була психічно хворою, не страждала на розлади розумової діяльності, не перебувала на обліку у лікаря-психіатра, не мала інвалідності. Заповіт підписаний особисто ОСОБА_8, посвідченою повноважною особою, якою перевірялась дієздатність заповідача. До складання заповіту і під час його складання ніяких ознак розладу розумової діяльності та інших розладів психічної діяльності у ОСОБА_8 не було.

Позивачем у встановлений судом строк надана відповідь на відзив, у якій остання вказувала, що її тітка все життя хворіла та з 2012 року перебувала на обслуговуванні в територіальному центрі соціального обслуговування Чернігівської районної адміністрації, що підтверджується документами, в медичних висновках вказується про психічне захворювання ЦВХ при церебросклерозі, АГ, ДЕ ІІІ. Заповіт складено за тиждень до смерті заповідача, на невідому особу.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник позивача зазначив, що ОСОБА_8 під час складання заповіту не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, маються два медичні висновки, що померла мала психічну хворобу.

Відповідач та її представник позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні. Відповідач ОСОБА_3 зазначила, що допомагала ОСОБА_8 по господарству, 31.07.2017 остання ходила до двору та попросила відвезти її до сільської ради. Представник відповідача вказала на відсутність доказів того, що ОСОБА_8 під час складання заповіту не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

Представник третьої особи - Хмельницької сільської ради Чернігівського району та області пояснила, що вона працює секретарем сільської ради та до неї зайшла ОСОБА_8 і повідомила, що хоче скласти заповіт на ім'я ОСОБА_3. Вона її спитала про родичів, однак ОСОБА_8 повідомила, що хоче скласти на ОСОБА_3 Вона з її слів склала заповіт, ОСОБА_8, особисто його підписала. Вважала, що порушень під час складання заповіту не було.

Третя особа - приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Лисенко Наталія Борисівна в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

В ході судового розгляду були допитані свідки, що заявлені стороною відповідача.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що проживала в с.Рябці по сусідству з ОСОБА_8, яка сама обробляла город та вела господарство. З племінницею ОСОБА_8 не хотіла спілкуватись. Вважає, що ОСОБА_8 була при ясному розумі та психічно хворою не була, останні дні перед смертю погано розмовляла.

Свідок ОСОБА_10 повідомила, що з ОСОБА_8 дружили близько 20 років, остання жила сама, вела господарство.

Свідок ОСОБА_11 повідомила, що спочатку як соціальний працівник обслуговувала ОСОБА_8, яка на здоров'я не скаржилась, до лікарні не зверталась та розповідала, що має намір скласти заповіт на ОСОБА_3.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_4 пояснила, що приблизно з 2012 року як соціальний працівник обслуговувала ОСОБА_8, донька ОСОБА_3 їй допомагала. Одного дня ОСОБА_8 сказала, що хоче скласти заповіт та попросила її відвезти до сільської ради.

Вислухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне.

09 вересня 2017 року померла ОСОБА_8, про що виконкомом Хмільницької сільської ради Чернігівського району та області зроблено відповідний актовий запис за № 20 ( а.с.7) Після її смерті відкрилась спадщина.

На день смерті ОСОБА_8 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 одна. ( а.с.28)

За життя ОСОБА_8 31 липня 2017 року склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Хмільницької сільської ради Чернігівського району та області Алейник Л.І. у відповідності до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповідала ОСОБА_3 (а.с.124) Даний заповіт оспорюється позивачем.

До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулась ОСОБА_3, що проживає в АДРЕСА_2 Також, з заявою про прийняття спадщини за законом звернулась ОСОБА_1. ( а.с. 58-78)

Відповідно до ст. 1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт здійснюється особисто.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За змістом ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до висновку № 508 посмертної судово - психіатричної експертизи від 01.08.2018 у момент складання заповіту 31.07.2017 ОСОБА_8 на будь-який психічний розлад не страждала, за психічним станом усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними. ( а.с.165-168)

У відповідності до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

В даному випадку тягар доведення наявності психічного захворювання у заповідача на момент складання заповіту та обставин того, що особа в цей час не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними покладається на позивача.

Оцінивши наданий висновок експерта разом з іншими наданими доказами суд приходить до наступного висновку.

Висновок експерти зробили на підставі ретельного, повного та всебічного дослідження наданих матеріалів справи, доводів позовної заяви, відзиву на позов, відповіді на відзив, наданих медичних документів, в тому числі медичних висновків, в яких зазначено діагноз ОСОБА_8 «Цереброваскулярна хвороба при церебросклерозі, артеріальна гіпертензія, дисциркуляторна енцефалопатія ІІІ ст.». Отже, експерти, що є спеціалістами в даній галузі знань щодо визначення психічного стану особи дійшли однозначного висновку про те, що ОСОБА_8 на будь-який психічний розлад не страждала, за психічним станом усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними. У суду відсутні підстави ставити під сумнів висновок експертів, робити свої висновки з відхиленням від висновків, які викладені в експертизі. В даному випадку позивач просила визнати недійсним заповіт як такий, що складений особою в стані психіатричного захворювання. Отже, доказуванню підлягають обставини, що ОСОБА_8 на момент складання заповіту страждала психічним захворюванням, не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Висновок експертів містить інформацію щодо даної обставини, а отже є належним доказом. Також, висновок експертів отриманий в порядку, встановленому законом для призначення та проведення експертиз та є допустимим доказом. В сукупності з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме показами свідків, медичними документами висновок експерта є достовірним та достатнім.

Так, виходячи з показів допитаних свідків останні не підтвердили наявності у ОСОБА_8 ознак психічного захворювання.

29 лютого 2012 року ОСОБА_8 звернулась до управління праці та соціального захисту населення для прийняття її на обслуговування відділенням соціальної допомоги вдома №2 з 07 березня 2012 року як одиноку, самотньо проживаючу особу, що не має працездатних рідних осіб. ( а.с.8)

Як слідує з медичних висновків КЛПЗ «Чернігівська центральна районна лікарня» від 02.03.2012 ОСОБА_8 зазначено діагноз: ЦВХ при церебросклерозі, АГ, ДЕ ІІІ ст., у висновку від 10.01.2013 зазначено: ЦВХ при церебросклерозі, ДЕ ІІІ ст.. У висновках вказується, що ОСОБА_8 може пересуватись на прилеглій території біля будинку, в якому проживає, піднімати не більше 5 кг, самостійно виконувати окремі види домашньої роботи. За висновком підлягає обслуговуванню у відділенні соціальної допомоги вдома безтерміново. Також підкреслено, що ОСОБА_8 не потребує соціально-побутової адаптації, соціально-медичних послуг, не підлягає направленню в стаціонарне відділення для тимчасового або постійного проживання, не підлягає направленню в геріатричний будинок-інтернат, будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів, пансіонат для ветеранів війни та праці, психоневрологічний інтернат. (а.с.118-119) Отже, у даних медичних висновках не вказано, що ОСОБА_8 страждала на психічну хворобу, не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними, як на це посилається позивач та її представник. До медичних висновків є примітка, де вказується, що протипоказаннями для обслуговування територіальним центром є наявність у громадянина інфекційних захворювань, психічних захворювань, що потребують перебування на спеціальному диспансерному обліку, залежність від психоактивних речовин, алкоголю. В п.4 примітки вказується, що переоформлення висновку здійснюється за необхідності. Відсутність в подальшому медичних висновків не є підставою для визнання недійсним заповіту.

Додані до позову на двох аркушах шкала оцінки можливості виконання складних дій ОСОБА_8 не свідчить про наявність у останньої психічної хвороби. ( а.с.11-12)

Не зазначено про наявність психічних хвороб і в карті визначення (оцінювання) індивідуальних потреб громадянина у соціальному обслуговуванні. ( а.с.13-14)

Надана копія індивідуального плану надання соціальної послуги догляду вдома містить інформацію про отримувача послуг ОСОБА_12 та численні виправлення. ( а.с.15) Записи результатів моніторингу в даному плані не є підставою для визнання заповіту недійсним та не свідчить про наявність психічної хвороби у ОСОБА_8.

Надані два договори про соціальне обслуговування (надання соціальних послуг) одинокого (проживаючого самотньо) громадянина з ІІІ групою рухової активності відділенням соціальної допомоги вдома № 2 підтверджують, що останні були укладені між ОСОБА_8 та територіальним центром соціального обслуговування Чернігівської районної державної адміністрації з 07 березня 2012 терміном на 1 рік ( в подальшому пролонговані з 08.03.2013, з 09.03.2014) та з 01.10.2014 ( пролонговані на 1 рік з 02.10.2015, з 03.10.2016). ( а.с.16-18,19-21)

У відповідності до наказу № 17д від 05.03.2012 ОСОБА_8 з 07.03.2012 відділенням соціальної допомоги вдома № 2 територіального центру соціального обслуговування була взята на обслуговування на безоплатній основі.( а.с.22). Знята ОСОБА_8 з обслуговування у зв'язку зі смертю. ( а.с.24)

За повідомленням КЛПЗ «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» ОСОБА_8 за картотекою не значиться, з 01.01.2012 у стаціонар не госпіталізувалась, за медичною допомогою в диспансерне відділення ЧОПНЛ не зверталась. (а.с.121)

За повідомленням КЗ «Чернігівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, за медичною допомогою не зверталась, на диспансерному обліку у лікарів центру не перебувала. Фельдшером Рябцівського фельдшерського пункту ОСОБА_13 вдома ІНФОРМАЦІЯ_4 оформлене лікарське свідоцтво про смерть. В картці зазначено, що причиною смерті є хронічна серцева недостатність ІІІ ст.., дифузний кардіосклероз, ішемічна хвороба серця. ( а.с.126-127)

За повідомленням КЛПЗ «Чернігівська центральна районна лікарня» на диспансерному об'явку у лікарів ОСОБА_8 не перебувала, первинна медична документація відсутня. ( а.с.139)

За таких підстав в судовому засіданні не встановлено підтвердження того, що ОСОБА_8 під час складання заповіту 31 липня 2017 року не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними внаслідок психічної хвороби, а також внаслідок цереброваскулярної хвороби при церебросклерозі, артеріальної гіпертензії, дисциркуляторної енцефалопатії ІІІ ст., що могли вплинути на її волевиявлення як процес психічної регуляції.

В судовому засіданні не встановлено та не доведено позивачем, що на час складання заповіту 31 липня 2017 року волевиявлення заповідача ОСОБА_8 не було вільним і не відповідало її волі.

В позові позивач просила визнати недійсним заповіт як складений в стані психіатричного захворювання, однак додатково посилалась на ст. 1247, 1248, 1251,1253 ЦК України, не вказуючи конкретно, які саме порушення були допущені під час складення заповіту.

Під час судового засідання встановлено, що заповіт складено у письмовій формі, підписаний особисто заповідачем, заповіт посвідчений уповноваженою на те особою органу місцевого самоврядування, присутність свідків в даному випадку не є обов'язковим.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання недійсним заповіту виданого на ОСОБА_3 31.07.2017 в стані психіатричного захворювання ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, а в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 203, 225, 1233, 1234, 1247, 1251, 1257 Цивільного кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: Хмільницька сільська рада Чернігівського району Чернігівської області, приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Лисенко Наталія Борисівна, про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 29 грудня 2018 року.

Суддя С. М. Майборода