Провадження №2-о/523/520/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2018 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді - Сувертак І.В.

при секретарі Вовкович І. В.,

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в місті Одесі,

справу за заявою ОСОБА_1 (АДРЕСА_1), заінтересована особа: Державне підприємство «Центр обслуговування громадян» (м. Одеса, вул. Катерининська, буд. 27/1) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

Установив

Заявник звернувся до суду із зазначеною заявою та просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт належності правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1, посвідченого 26 серпня 1969 року державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Крилової Г. В., №4-2261, зареєстрованим Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації 28.02.1989 р. під номером 21188 на стр. 1, книга 207.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 26 серпня 1969 року, згідно із договором купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Крилової Г.В., за реєстровим номером 4-2261, заявник ОСОБА_1 придбав будинок АДРЕСА_1, який складався в цілому із одноповерхневого кам'яного незакінченого будівництвом будинку, 56% готовністю.

У зазначеному правовстановлюючому документі ім'я заявника вказано як «ОСОБА_1», в той час коли в паспорті громадянина України його ім'я зазначено як «ОСОБА_1».

Також як «ОСОБА_1» ім'я заявника записано у довідці про присвоєння ідентифікаційного № НОМЕР_1, в технічному паспорті на зазначений житловий будинок від 17.09.2009 р., в посвідченні ветерана праці серія НОМЕР_2, в пенсійному посвідченні серія НОМЕР_3, також в довідці № 12-03/6 від 04.01.2016 р. за підписом начальника управління соціального захисту населення в Суворовському районі про право користування пільгами відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

На час оформлення зазначеного договору купівлі-продажу від 26 серпня 1969 року ОСОБА_1 не звертав уваги на правильність написання свого імені.

Лише під час звернення ОСОБА_1 до суб'єкта державної реєстрації - Державного Підприємства «Центр обслуговування громадян» з питанням щодо оформлення права власності на земельну ділянку, на якій знаходиться належний йому будинок, працівниками даного державного підприємства була виявлена помилка у договорі купівлі-продажу, що перешкоджає заявнику в подальшому оформити право власності на земельну ділянку, тим самим використовувати його право власності на дане нерухоме майно на свій розсуд.

Заявник ОСОБА_1 вважає, що причина неправильного написання його імені виникла у зв'язку із неправильним перекладанням його імені з російської на українську мову. Внаслідок такої помилки, на даний час виникла певна невідповідність між документом, що посвідчує особу ОСОБА_1 та правовстановлюючим документом - договором купівлі-продажу, укладеному 26 серпня 1969 року.

Внести відповідні зміни у зазначений договір купівлі - продажу на даний час неможливо. Встановлення факту належності ОСОБА_1 даного правовстановлюючого документа потрібно для реалізації його права як власника свого нерухомого майна, тому він вимушений звернутися до суду.

Заявник в судове засідання не прибув, однак представник за дорученням №215 для надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_3, надала клопотання про розгляд справи у її відсутності, підтримала заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу в повному обсязі та просив її задовольнити. (а.с. 19,20).

Представник Державного підприємства «Центр обслуговування громадян» надав на адресу суду пояснення щодо заяви в яких фактично підтверджено розбіжності, щодо яких ОСОБА_1 подав до суду зазначену заяву. (а.с. 19,20).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Так в судовому засіданні встановлено, що 26 серпня 1969 року, згідно із договором купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Крилової Г.В., за реєстровим номером 4-2261, заявник ОСОБА_1 придбав будинок АДРЕСА_1, який складався в цілому із одноповерхневого кам'яного незакінченого будівництвом будинку, 56% готовністю. (а.с. 5,6).

У зазначеному правовстановлюючому документі ім'я заявника вказано як «ОСОБА_1», в той час коли в паспорті громадянина України його ім'я зазначено як «ОСОБА_1».

Також як «ОСОБА_1» ім'я заявника записано у довідці про присвоєння ідентифікаційного № НОМЕР_1, в технічному паспорті на зазначений житловий будинок від 17.09.2009 р., в посвідченні ветерана праці серія НОМЕР_2, в пенсійному посвідченні серія НОМЕР_3, також в довідці № 12-03/6 від 04.01.2016 р. за підписом начальника управління соціального захисту населення в Суворовському районі про право користування пільгами відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни». (а.с. 7-13).

На час оформлення зазначеного договору купівлі-продажу від 26 серпня 1969 року ОСОБА_1 не звертав уваги на правильність написання свого імені.

Лише під час звернення ОСОБА_1 до суб'єкта державної реєстрації - Державного Підприємства «Центр обслуговування громадян» з питанням щодо оформлення права власності на земельну ділянку, на якій знаходиться належний йому будинок, працівниками даного державного підприємства була виявлена помилка у договорі купівлі-продажу, що перешкоджає заявнику в подальшому оформити право власності на земельну ділянку, тим самим використовувати його право власності на дане нерухоме майно на свій розсуд.

Причина неправильного написання імені заявника в договорі купівлі-продажу виникла у зв'язку із неправильним перекладанням його імені з російської на українську мову. Внаслідок такої помилки, на даний час виникла певна невідповідність між документом, що посвідчує особу ОСОБА_1 та правовстановлюючим документом - договором купівлі-продажу, укладеному 26 серпня 1969 року.

Наявність зазначеної помилки в документах перешкоджає заявнику вільно розпоряджатись належним йому на праві власності майном.

Відповідно до статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що сукупність досліджених в судовому засіданні доказів, дає суду підставу зробити висновок, що заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3-5,7,8,10-13,18, 315-319, 354 ЦПК України, суд, ст.12-16 ЦК України, суд,-

Вирішив:

Заяву ОСОБА_1 (АДРЕСА_1), заінтересована особа: Державне підприємство «Центр обслуговування громадян» (м. Одеса, вул. Катерининська, буд. 27/1) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1, правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1, посвідченого 26 серпня 1969 року державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Крилової Г. В., №4-2261, зареєстрованим Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації 28.02.1989 р. під номером 21188 на стр. 1, книга 207.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19 грудня 2018 року.

Суддя