Справа № 758/9947/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2018 року місто Київ

Подільський районний суд м. Києва

в складі: головуючого-судді Ларіонової Н.М.,

за участю секретаря Горбаня О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за цивільним позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ :

Представник позивача з урахуванням уточнень звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01.08.2007 р. року ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 49.28/15/07 про надання кредитних коштів в сумі 35000,00 дол. США.

20.05.2013 р. між ВАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку , обсязі та на умовах, визначених даним договором, ВАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта банк» замінює ВАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов»язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Свої зобов'язання позивач виконав, надавши грошові кошти позичальнику.

З метою забезпечення виконання грошових зобов»язань за вказаним договором відповідач за договором іпотеки № 49.12/15/1333/07 від 01.08.2007 р. передав в іпотеку нерухоме майно, а саме трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 58,40 кв.м., в тому числі житловою 39,70 кв.м.

У порушення умов договору, позичальник ОСОБА_1 зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 28.05.2015 р. має прострочену заборгованість, а саме:

-Сума заборгованості з а кредитом - 403991,20 грн.;

-Сума заборгованості за відсотками - 46661,50 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

На підставі наведеного представник позивача просить в рахунок виконання зобов»язання щодо сплати заборгованості в сумі 450652,69 грн. за кредитним договором № 49.28/15/07 від 01.08.2007 р. звернути стягнення на предмет іпотеки , а саме трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 58,40 кв.м., в тому числі житловою 39,70 кв.м. та визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 58,40 кв.м.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2017 року, визначено головуючого суддю Ларіонову Н.М..

15 грудня 2017 року набули чинності зміни, внесені до Цивільного процесуального кодексу України Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017, № 2147-VIII, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В судове засідання представник позивача не з`явився, до суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що відповідно до розрахунку заборгованості, який доданий до заяви представника позивача , відповідач станом на 20.03.2018 р. відсутня будь-яка заборгованість перед АТ «Дельта Банк» за договором кредиту № 49.28/15/07-1n, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення .

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 заперечував проти задоволення позову в повному обсязі з підстав відсутності простроченої заборгованості за кредитним договором №49.28/15/07-1n від 01.08.2007 р., просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення відповідача, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає відмові з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 01.08.2007 р. року ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 49.28/15/07 про надання кредитних коштів в сумі 35000,00 дол. США.

01.08.2007 року з метою забезпечення виконання грошових зобов»язань за вказаним договором відповідач за договором іпотеки № 49.12/15/1333/07 передав в іпотеку нерухоме майно, а саме трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 58,40 кв.м., в тому числі житловою 39,70 кв.м.

Суд констатує, що між сторонами виникли договірні правовідносини, врегульовані нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.

Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків.

Відповідно до вимог ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 525 і 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до розрахунку, поданого представником позивача до позовної заяви, станом на 28.07.2015 року загальна сума заборгованості за договором № 49.28/15/07 від 01.08.2007 року становить 450652 (чотириста п'ятдесят тисяч шістсот п»ятдесят дві) гривень 69 копійок, з яких:

-сума заборгованості за кредитом - 403991,20 грн.;

-сума заборгованості за відсотками - 46661,50 грн.;

Позивачем 27.08.2015 року на адресу відповідачів була направлена вимога про усунення порушень, в якій відповідачу пропонувалось у строки передбачені законодавством та кредитним договором сплатити прострочену (поточну) заборгованість.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 36 Закону України « Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ч. 1 ст. 36 Закону України « Про іпотеку» Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено в ст.1050 ЦК. Якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК).

Згідно з ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Індекс інфляції за зобов'язання в іноземній валюті не нараховується, та позивач не просить про його стягнення, хоча і надає розрахунок.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до Довідки №05-3387077 від 16.01.2018 р., начальника Управління з розвитку комунікацій та після продажного обслуговування клієнтів Департаменту клієнтської підтримки Сичевської Ю.К., виданої ОСОБА_1 в тому, що по даному клієнту в АТ «Дельта Банк» за договором кредиту №49.28/15/07-Іn від 01.08.2007 р. ,припинив свою дію з 16.01.2018 р. у зв»язку з повним виконанням позичальником зобов»язань за вказаним кредитним договором перед кредитором.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Відповідно до положеньст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

У відповідності до положень п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі», а саме: «У мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, З яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог».

Відповідно дост.89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд приходить до висновку що підстави та належні докази щодо звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні.

Відповідач подав докази на підтвердження відсутності простроченої заборгованості перед позивачем за вказаним договором кредиту.

Таким чином, суд вважає за доцільне відмовити в задоволенні позовних вимог у зв'язку із недоведеністю та необґрунтованістю.

Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст.141 ЦПК України, понесені стороною позивача судові витрати покладаються на позивача, якому відмовлено в позові.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 526, 549, 550, 611, 613,615, 627, 629, 631, 638,639, 1048,1054 ЦК України, ст.ст. 12,13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В позові Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н. М. Ларіонова