Номер провадження №2/318/12/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2018 р. м. Кам'янка-Дніпровська

Камянсько-Дніпровський районний суд Запорізької області

у складі головуючого судді: Комишньої Н.І.,

при секретарі Борисенко П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка- Дніпровська Запорізької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Ідея Банк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Ідея Банк» звернулося до районного суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідачем не виконуються взяті на себе зобов'язання згідно кредитного договору №910.25522, укладеного між ними 24.12.2013 року. В обґрунтування позову ПАТ КБ «Ідея Банк» посилається на те, що відповідно до вищевказаного кредитного договору відповідачу був наданий кредит в розмірі 201506,36 гривень зі сплатою 0,0010% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобовязання згідно договору. Відповідач не виконує зобовязання згідно кредитного договору, останній платіж боржником здійснено 19.05.2015 року, отже сума боргу відповідача за кредитним договором становить основний борг 20829,90 грн., прострочений борг 123640,92 грн., прострочені проценти 72751,28 грн., строкові проценти 155,96 грн.,нарахована плата за обслуговування кредиту 2800,94 грн., пеня за несвоєчасне погашення платежів 23114,27 грн., загальна заборгованість 451322,27 грн.. 15.06.2015 року рішенням Галицького районного суду міста Львова у справі №461/4673/15-ц за позовом ПАТ Ідея Банк о ОСОБА_1, ТОВ Фінансова компанія ГарантПлюс про звернення стягнення на предмет застави, звернуто стягнення на предмет застави в рахунок погашення кредитних зобовязань на користь ПАТ ІдеяБанк за кредитним договором № 910.25522, укладеним між ПАТ «ІДЕЯ БАНК» та ОСОБА_1, а саме автомобіль LAND ROVER Range Rover, 2007 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) SALLMAM347A260029, реєстраційний №АР7605СК, шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «ІДЕЯ БАНК» будь-якій третій особі покупцю від імені власника, для чого надати ПАТ «ІДЕЯ БАНК» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів та транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які повязані з продажем автомобіля тощо). Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Плюс» () на користь Публічного акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» () заборгованість за кредитним договором в розмірі 100 (сто) гривень 00 копійок. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» () суму сплаченого судового збору у розмірі 847,01 гривень та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Плюс» () на користь Публічного акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» (код ЄДРПОУ 193908Т9) витрати по сплаті судового збору в сумі 847,01 грн. Також, 28.03.2016 року додатковим рішенням Галицького районного суду міста Львова у справі №461/4673/15-ц вилучено у ОСОБА_1, або в інших осіб, у яких може знаходитись транспортний засіб, який є предметом застави, саме автомобіль LAND ROVER Range Rover, 2007 року випуску, колір чорний, реєстраційний №АР7605СК та передати Публічному акціонерному товариству «Ідея Банк». На підставі статей 16, 525, 5, 543, 549, 551, 611, 625, 69, 1049, ч.2 ст. 1050, 1054 ЦК України просить стягнути з відповідача 451322,27 грн. заборгованості за кредитним договором.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Представник ПАТ «Ідея Банк» -ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні викладені в позові вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1, будучи у відповідності до ст.128 ЦПК України належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення за адресою його реєстрації повісток про виклик, у судове засідання не з'явилася, надав заяву (т.1 а.с.250) в якій просив розгляд справи проводити без його участі, в присутності його представника адвоката ОСОБА_3. Відповідач надав відзив на позовну заяву про стягнення боргу за кредитним договором, в якому частково визнав позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по кредитному договору, а саме основного боргу в розмірі 144470,82 грн., у звязку із зверненням ПАТ Ідея Банк до Галицького районного суду міста Львова з позовом до відповідача про дострокове повернення кредиту та звернення стягнення на предмет застави просить відмовити у стягненні процентів, окрім того враховуючи тяжкість захворювання відповідача, мінімальні доходи та наявність на утриманні малолітньої дитини та дружини, просив суд просив зменшити розмір пені до 20000,00 грн., в задоволенні іншої частини позову відмовити, розстрочити виконання рішення суду на 12 місяців.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №910.25522 від 24 грудня 2013 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 201506,36 грн. зі сплатою 0.0010% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни передбачені Кредитним договором та згідно із графіком щомісячних платежів, строком на 36 місяців (т.1а.с.6-10)

Виконання зобовязання за кредитним договором забезпечено заставою, а саме укладеним 03.01.2014 року договором застави транспортного засобу 910.25522, зареєстрованого за №61 приватним нотаріусом ОСОБА_4 ( т.1 а.с. 14-15). Відповідно до договору застави ОСОБА_1 за договором Заставодавець передав у заставу ПАТ Ідея Банк за договором- Заставодержателю транспортний засіб марка LAND ROVER, модель Rang Rover, рік випуску 2007, обєм двигуна 4200, тип легковий універсалВ., реєстраційний номер НОМЕР_1.

Пунктом 1 параграфу 2 Договору застави сторони визначили, що у разі невиконання Заставодавцем зобовязань за кредитним договором Заставодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок Предмету застави переважно перед іншими кредиторами. п.1 параграфу 5 Договору визначає, що Заставодержатель має право звернути стягнення на Предмет застави у випадку порушення Заставодавцем будь-якого із зобовязань, передбачених кредитним договором та /або цим Договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором Заставодержателя одним із способів: за рішенням суду або в позасудовому порядку шляхом набуття Заставодердателем Предмета застави у власність чи шляхом продажу Заставодержателем Предмету застави третій особі.

Враховуючи, що відповідач не належно виконував зобовязання за кредитним договором, ПАТ Ідея Банк звернувся з позовом до Галицького районного суду міста Львова з позовною заявою, просив суд звернути стягнення на предмет застави в рахунок погашення кредитних зобовязань згідно кредитного договору №910.25522, укладеного між ним та ОСОБА_1 24.12.2013 року.

В результаті розгляду зазначених позовних вимог, Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 15.06.2015р. у справі №461/4673/15-ц за позовом ПАТ Ідея Банк до ОСОБА_1, ТОВ Фінансова компанія ГарантПлюс про звернення стягнення на предмет застави, звернуто стягнення на предмет застави в рахунок погашення кредитних зобовязань на користь ПАТ ІдеяБанк за кредитним договором № 910.25522, укладеним між ПАТ «ІДЕЯ БАНК» та ОСОБА_1, а саме автомобіль LAND ROVER Range Rover, 2007 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) SALLMAM347A260029, реєстраційний №АР7605СК, шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «ІДЕЯ БАНК» будь-якій третій особі покупцю від імені власника, для чого надати ПАТ «ІДЕЯ БАНК» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів та транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які повязані з продажем автомобіля тощо). Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Плюс» () на користь Публічного акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» () заборгованість за кредитним договором в розмірі 100 (сто) гривень 00 копійок. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» () суму сплаченого судового збору у розмірі 847,01 гривень та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Плюс» () на користь Публічного акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» (код ЄДРПОУ 193908Т9) витрати по сплаті судового збору в сумі 847,01 грн. Також, 28.03.2016 року додатковим рішенням Галицького районного суду міста Львова від 28.03.2016р. у справі №461/4673/15-ц вилучено у ОСОБА_1, або в інших осіб, у яких може знаходитись транспортний засіб, який є предметом застави, саме автомобіль LAND ROVER Range Rover, 2007 року випуску, колір чорний, реєстраційний №АР7605СК та передати Публічному акціонерному товариству «Ідея Банк» (т.1 а.с.16-19).

В рішенні суду Галицьким районним судом м. Львова по справі №461/4673/15-ц від 15.06.2015 встановлено, що позов ПАТ Ідея Банк предявлено на підставі ч.2 ст. 1050 ЦК України, якою визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1049 цього Кодексу - обовязку позичальника повернути позику.

Таким чином, кредитні правовідносини, що виникли між сторонами, вже були досліджені Галицьким районним судом міста Львова під час реалізації позивачем свого права на звернення стягнення на предмет застави та дострокового повернення кредитних коштів у повному обсязі.

Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до частини першої статті 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статті 20 Закону України «Про заставу» встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.

У частині першій статті 23 Закону № 1255-IVу редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин передбачено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Крім того, додатковим рішенням по справі №461/4673/15-ц від28.03.2016 року вирішено вилучити у ОСОБА_1 адреса реєстрації: Запорізька область, 69095, Запоріжжя, АДРЕСА_1, або в інших осіб, у яких може знаходитись транспортний засіб, який є предметом застави, саме автомобіль LAND ROVER Range Rover, 2007 року випуску, колір чорний, реєстраційний № НОМЕР_1 та передати Публічному акціонерному товариству «Ідея Банк» на період до його реалізації, адреса реєстрації: м. Львів, вул. Валова, буд. 11 (т.1 а.с.18-19).

В процесі розгляду справи судом встановлено, що позивач предявляв на примусове виконання виконавчий листа 461/4673/15 від 24.07.2015 року, виданий Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1, на користь ПАТ Ідея Банк заборгованості у розмірі 947,01 грн.. Заборгованість за зазначеним виконавчим провадженням погашено ОСОБА_1 16.04.2018 року про що свідчать квитанції Приватбанк №0.0..1, №0.0.. 1. (т.1 а.с.218).

Крім того, судом було встановлено, що на час розгляду справи оригінали виконавчих листів виданих Галицьким районним судом м. Львова 15 червня 2015 року по справі №461/4673/15-ц знаходяться у позивача.

Згідно копій виконавчих листі виданих Галицьким районним судом м. Львова 15 червня 2015 року по справі №461/4673/15-ц, термін предявлення їх до виконання 26 червня 2016 року. На зворотньому боці містяться відмітка д/в ОСОБА_5 Орджонікідзевського ВДВС міста Запоріжжя від 14.08.2015 про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі п.8 ст. 76 ЗУ Про виконавче провадження, та відмітка від 17.07.2018 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ Про виконавче провадження д-в ОСОБА_6. на якій відсутня печатка державної виконавчої служби, у звязку з чим суд не може встановити ким саме зроблена зазначена відмітка (т.2 а.с.41-42).

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 37 ЗУ Про виконавче провадження виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Враховуючи наявність оригіналів виконавчих листів у позивача, суд дійшов висновку про те, що заставне майно не реалізовано і погашення вимог кредитора за рахунок реалізації предмета застави не відбулося.

Враховуючи, що відповідач визнає позовні вимоги позивача щодо стягнення 20829,90 грн. основного боргу та 123640,92 грн. простроченого боргу, зазначені суми ніким не оспорюються, тому суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині.

Щодо стягнення 72751,28 грн. прострочених процентів та 155,96 грн. строкових процентів, суд вважає, що у задоволенні позову в цій частині відмовити, враховуючи наступне.

У відповідності до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

У разі порушення боржником негативного зобовязання кредитор незалежно від сплати неустойки та (або) відшкодування збитків і моральної шкоди має право вимагати припинення дії, від вчинення якої боржник зобовязався утриматися, якщо це не суперечить змісту зобовязання. Така вимога може бути предявлена кредитором і в разі виникнення реальної загрози порушення такого зобовязання.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що позивач пред'явив позовну вимогу про дострокове повернення кредиту шляхом звернення стягнення на предмет застави, в силу приписів ст. 611 ЦК України змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором укладеним з відповідачем. У звязку з чим визначений термін повернення кредиту частинами до 24.12.2016 року, був змінений кредитором на повернення всієї суми з моменту предявлення позовної заяви до Галицького районного суду м. Львова, та задоволення вимог Заставодержателя (позивача) по справі за рахунок предмета застави - автомобіль LAND ROVER Range Rover, 2007 року випуску, колір чорний, реєстраційний № НОМЕР_1 .

Водночас сам кредитний договір припинив свою дію з дати подачі позовної заяви до Галицького районного суду м. Львова про дострокове погашення кредиту та задоволення вимог заставодержателя (позивача) по справі за рахунок предмета застави. Оскільки кредитний договір припинив свою дію, то у кредитора відсутні підстави для стягнення відсотків після дати направлення вимоги про дострокове припинення кредиту до суду, що не суперечить позиції вищого суду, зробленому Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 14.02.2018р. справа №564/2199/15-ц.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Згідно ч. 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Висновком ОСОБА_7 Верховного Суду викладеної у Постанові від 04 липня 2018 року у справі№310/11534/13-ц, провадження №14-154цс18, визначено, що право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Окрім того, згідно висновку Верховного Суду викладеної у Постанові від 14.02.2018р. справа №564/2199/15-ц визначено, що у кредитора відсутнє право стягувати з боржника інфляційні втрати, оскільки чинне законодавство пов'язує припинення зобов'язання з прийняттям судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, оскільки наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, що склалися між сторонами суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в вищезазначених постановах Верховного Суду, та враховуючи які приходить до висновку про те, що, предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, в саме предявивши позов до боржника від дати порушення боржником установленого банком строку для дострокового повернення кредиту та звернення стягнення на предмет іпотеки кредитор ПАТ Ідея Банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання за кредитним договором украденим з ОСОБА_1, а тому не має право заявляти вимоги про стягнення процентів.

Під час вирішення позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 21143,27 грн. пені за несвоєчасне погашення платежів, суд прийшов до висновку про зменшення розміру пені до 20000,00 грн., з наступних підстав.

24.12.2013 року між ним та ОСОБА_1 та ПАТ Ідея Банк укладено кредитний договір №910.25522 за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 201 506,36 грн. зі сплатою 0.0010% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни передбачені Кредитним договором та згідно із графіком щомісячних платежів, строком на 36 місяців (тобто до 24.12.2016 року).

Пунктом 1 та 3 параграфу 9 Кредитного договору визначено, що в раз порушення Позичальником термінів сплати щомісячних платежів від 1 до 60 днів, Банк має право нарахувати та стягнути з позичальника штрафні санкції - пеню) в розмірі 0,15% від простроченої суми боргу. У разі порушення Позичальником термінів сплати щомісячних платежів більш ніж на 60 днів, банк має право нарахувати та стягнути з Позичальника штрафні санкції (пеню) в розмірі 0,65% від простроченої суми боргу за кожен день прострочки.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, ч. 1 ст. 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України суд має право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір у тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через її неспівмірність із розміром основного зобов'язання.

Розмір заборгованості та штрафних санкцій (розмір неустойки), їх співмірність, обставини, які дають суду право застосувати або не застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України, є фактичними обставинами справи, встановлення яких судом відповідно до ст. 229,264 ЦПК України є обов'язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 4 вересня 2014 року (справа № 6-100цс14), ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Таким чином, суд вирішив застосувати норми ч. 3 ст. 551 ЦК України до вимог про стягнення неустойки - пені, у звязку з тим, що розмір нарахованої пені в сумі 231143,27 грн. значно перевищує розмір збитків (враховуючи, що сума кредиту який було отримано боржником складала 201506,36 грн., та сума неповернутого кредиту складає 14446,99 грн.), врахувавши положення ст. ст. 3, 509, 627 ЦК України та засади справедливості, добросовісності та розумності, стягнути з відповідача на користь позивача 20 000,00 грн. пені.

Крім того, суд вважає, що позивачу у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення нарахованої 2800,00 грн. плати за обслуговування кредиту слід відмовити з урахуванням наступного.

Згідно із чч.1, 3 ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити відсотки.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття закону «Про захист прав споживачів» та закону «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10.06.2017.

За положеннями абз.3 ч.4 ст.11 закону «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у розумінні цього закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у розумінні цього закону, є нікчемною.

Згідно із цим законом послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пп.17 і 23 ст.1).

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Таким чином, нарахована ПАТ ІдеяБанк плата за обслуговування кредиту в сумі 2800,94 грн. суперечить положенням ст. 11 закону «Про захист прав споживачів», а положення п 3 кредитного договору щодо плати за обслуговування кредиту є нікчемним.

Судом вирішено розстрочити виконання рішення на підставі п.2 ч.7 статті 265, ч.1 ст. 267 ЦПК України, враховуючи, що Випискою з історії хвороби пацієнта ОСОБА_1 від 29.04.2018 року №МСЧ-25-13-18/1525 видану лікарем терапевтом ОСОБА_8 ВП Медико-санітрарна частина ПАТ Мотор Січ, доведено що відповідач з 01.09.2013 року перебуває на лікувальному обліку в Медико-санітарній частині ПАТ Мотор Січ. За час обстеження, діагностування, дослідження та лікування, а також профілактичних заходів у ОСОБА_1 встановлено наявність хронічних та супутніх захворювань . Повний діагноз (основне захворювання): загальне захворювання органів руху та ендокринної системи; супутні захворювання: гормональні порушення; ускладнення: серцево-судинні ускладнення (гіпертонія І-ІІ ступеню). ОСОБА_1 потребує постійного (не рідше двох разів на рік) обстеження в стаціонарі щодо дослідження динаміки розвитку хронічних захворювань. Не менше одного разу на рік потребує санаторно-курортного лікування. Зазначений факт підтверджується Випискою з історії хвороби пацієнта ОСОБА_1 від 29.04.2018 року №МСЧ-25-13-18/1525 видану лікарем терапевтом ОСОБА_8 ВП Медико-санітрарна частина ПАТ Мотор Січ (т.1 а.с. 222).

Згідно довідки №04/26/01 від 26.04.2018 р. надана Фермерським господарством Хорс-Агро, ОСОБА_1 працює на посаді голови ФГ Хорс-Агро з 15.12.2016 року. За період з квітня 2017 року по березень 2018 року йому нарахована та виплачена заробітна плата 39969,00 грн., утримано на сплату ЄСВ 8793,18 грн. (т1 а.с.221).

Матеріалами справи підтверджено, що на утриманні відповідача перебуває дружина та малолітній син (т.2 а.с. 33-34 ).

Зважаючи на зазначені обставини, суд вважає що розстрочення платежу рівними частинами на 6 місяців надасть Боржнику можливість в повній мірі виконати рішення суду.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем було сплачено під час подачі позову 1378,00 грн., та під час підготовчого засідання 5391,83 грн. судового збору. Розмір задоволених позовних вимог складає 164470,82 грн. т.ч. належить стягнути на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам суму судового збору, що складає 2467,06 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 532, 533, 549-551, 553-554, 611, 629, 1048, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 76- 81, 258, 264, 265, 268, 273- 280, 352 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Ідея Банк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства Ідея Банк суму основного боргу в розмірі 144470,82 грн., пеню в розмірі 20 000,00 грн..

В задоволенні в іншій частини позову відмовити.

Розстрочити виконання рішення суду на 6 місяців щодо стягнення з ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства Ідея Банк суми основного боргу в розмірі 144470,82 грн., пені в розмірі 20 000,00 грн..

Стягнути з ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства Ідея Банк судовий збір в сумі 2467 грн. 06 коп.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, визначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 03.10.2018 року.

Суддя:ОСОБА_9