П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 року м. Київ

Справа №359/4886/15

Провадження №22-ц/824/2564/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.,

секретар Дячук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Уповноваженої особи на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Білої ІриниВолодимирівни на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Вознюка С.М., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «Люкстрейдінг» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, застосування наслідків його недійсності,

в с т а н о в и в:

У червні 2015 року ПАТ «Банк «Київська Русь», від імені та в інтересах якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію банку Волков О.Ю., звернулося до суду з вимогами визнати недійсним договір купівлі-продажу частини об'єкту нерухомого майна від 19 березня 2015 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. та зареєстрований в реєстрі за № 464 та застосувати до нього наслідки недійсності, витребувати у відповідача 2/5 частини об'єкту нерухомого майна та визнати право власності на цю частину за ПАТ «Банк «Київська Русь», мотивуючи свої вимоги тим, що між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_2 19 березня 2015 року було укладено договір купівлі-продажу частини об'єкту нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. та зареєстрований в реєстрі за № 464.

Відповідно до умов даного Договору Банк передав у власність Покупця 2/5 частини нерухомого майна - приміщення, що складається з митно-ліцензійного складу IV загальною площею 5736,3 кв. м.; котельної та трансформаторної підстанції Б-1 загальною площею 273,7 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Згідно п.3 даного Договору продаж нерухомого майна було здійснено за 42 507 600,00 грн, в тому числі ПДВ 7 084 600,00 грн шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок Продавця № НОМЕР_1, який знаходиться в ПАТ «Банк «Київська Русь».

Постановою Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних», ПАТ «Банк «Київська Русь» визнано неплатоспроможним. На підставі даної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 19 березня 2015 року прийнято рішення № 61 про запровадження з 20 березня 2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю. Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Київська Русь» запроваджено строком на 3 місяці з 20 березня 2015 по 19 червня 2015 року включно. Таким чином, відповідач, маючи на поточному рахунку № НОМЕР_2, який відкрито у ПАТ «Банк «Київська Русь» грошові кошти, в сумі, достатній для сплати за нерухоме майно, станом на 19 березня 2015 року був кредитором ПАТ «Банк «Київська Русь». Під час укладання вище вказаного договору Головою Правління ПАТ «Банк «Київська Русь» Братком В.І., було перевищено повноваження, які надані йому Статутом ПАТ «Банк «Київська Русь», і ОСОБА_2, укладаючи зазначений договір, була обізнаною про дані обставини.

26 червня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила виділити належні їй 2/5 частини нерухомого майно в натурі та припинити право спільної часткової власності на нежитлові приміщення по АДРЕСА_1

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2015 року позовні вимоги ПАТ «Банк «Київська Русь» залишено без задоволення, зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено повністю.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 08 вересня 2015 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 березня 2016 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 08 вересня 2015 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 березня 2016 року, ухвалу Апеляційного суду Київської області від 08 вересня 2015 року та рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи, судом першої інстанції встановлено, що 19 березня 2015 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» в особі Голови Правління Братко Віктора Івановича та ОСОБА_2 було укладено Договір купівлі-продажу частини об'єкту нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. та зареєстровано в реєстрі за № 464.

Відповідно до умов Договору купівлі - продажу, Банк передав у власність Покупця 2/5 частини нерухомого майна - приміщення, що складається з митно-ліцензійного складу А-ІV загальною площею 5736,3 кв.м.; котельної та трансформаторної підстанції Б-1, загальною площею 273,7 кв.м. які розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Продаж нерухомого майна було здійснено за 42 507 600,00 гривень, в тому числі ПДВ 7 084 600,00 гривень, шляхом перерахування безготівкових коштів(п.3 Договору).

Станом на момент продажу даного нерухомого майна відповідно до п. 6. Договору його балансова вартість становила 35 423 000 гривень 00 копійок.

Так, відповідно до п. 3 Договору продаж Предмету договору вчинено за 42 507 600 гривень, за домовленістю Сторін.

На підтвердження внесення на рахунок банку коштів в сумі 42 507 600,00 гривень, надані копії відповідного платіжного доручення № 4941 від 19 березня 2015 року.

19 березня 2015 року постановою Правління НБУ № 190 ПАТ «Банк «Київська Русь» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 61 від 19 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 20 березня 2015 року по 19 червня 2015 року; призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Київська Русь», яка приступає до виконання обов'язків 20 березня 2015 року відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до пункту 3.1. Статуту ПАТ «Банк «Київська Русь», затвердженого 19.08.2013 року, статутний капітал банку становить 516 080 000,00 гривень.

До виключної компетенції Загальних зборів, зокрема, належить прийняття рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 25 % вартості активів за даними останньої щорічної фінансової звітності Банку (п.п.19 п.7.2. Статуту) (т. 1 а.с.56 зв.).

До виключної компетенції Спостережної ради, зокрема, належить прийняття рішення про вчинення значних правочинів, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом такого правочину, становить від 10 до 25 % вартості активів за даними останньої щорічної фінансової звітності Банку (п.п.22 п.8.2. Статуту).

Розмір активів ПАТ «Банк «Київська Русь» станом на 01 січня 2015 року становив 38 772 238 124,00.

05 червня 2018 року представником ОСОБА_2 ОСОБА_8 було подано заяву про залишення зустрічного позову ОСОБА_2 без розгляду.

14 червня 2018 року ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області зустрічний позов ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2018 року у задоволенні позову ПАТ «Банк «Київська Русь», від імені та в інтересах якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію банку Волков О.Ю. до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: ТОВ «Люкстрейдінг», про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, застосування наслідків його недійсності відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням суду, Уповноважена особа на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Біла І.В. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просила скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалась на те, що, вирішуючи спір, суд виходив із того, що не було встановлено порушень при укладанні договору купівлі-продажу норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», положень інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України, які б давали право визнати його нікчемним. При цьому, як на доказ здійснення оплати відповідачем за придбане майно послався на платіжне доручення №4941 від 19 березня 2015 року. Судом не досліджено можливість такого перерахування, та не враховано те, що банк реальні грошові надходження за наслідком такого перерахування не отримав, оскільки здійснення внутрішніх бухгалтерських проводок (списання коштів із депозитного рахунку відповідача) не призвело до отримання банком реальних грошових коштів. Як наслідок суд першої інстанції належним чином не перевірив наявності ознак нікчемності договору купівлі-продажу, визначених п. 1 ч. 3 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та як наслідок при вирішенні спору порушив зазначену норму матеріального права, а також ст. 215 ЦК України. Не дослідивши зазначених обставин, а також того, що договір було укладено напередодні запровадження тимчасової адміністрації з метою фактично безоплатного відчуження майна банку, суд передчасно дійшов висновку без визначення наслідків таких обставин.

Зазначає, що судом також не оцінено належним чином тієї обставини, що договір укладено під час дії постанови НБУ про віднесення банку до проблемних та без погодження з куратором. Вказані порушення унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні Баранов О.В. в інтересах ПАТ &quTi;Банк &quom;Київська Русь&q?до; підтримав апеляційну скаргу з викладених підстав та просив її задовольнити.

ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_2 просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на законність та обгрунтованність рішення суду першої інстанції.

СкрипкаН.О. в інтересах ТОВ &qu12;Люкстрейдінг&qu:"; в суді апеляційної інстанції зазначила, що третя особа з 06 грудня 2017 року є власником 3/5 частин нерухомого майна-виробничих приміщень, розташованих в АДРЕСА_1 (т.4, а.с.77-79), а 22 травня 2018 року відбувся поділ нерухомого майна, при вирішенні апеляційної скарги поклалась на розсуд суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що нікчемність спірного договору купівлі-продажу не було доведено в судовому засіданні, оскільки голова правління ПАТ «Банк «Київська Русь» Братко В.І. мав право укладати договір купівлі-продажу, і, зважаючи на його ціну, обов'язкової згоди на його укладення Спостережної ради чи Загальних зборів необхідно не було.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

За змістом статті 76 Закону України &quan;Про банки і банківську діяльність&qut-; Національний банк України приймає рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та не пізніше дня, наступного за днем прийняття такого рішення, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України &qusp;Про систему гарантування вкладів фізичних осіб&qu ;.

Відповідно до статті 34 Закону України &qu, Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Згідно з частиною третьою статті 34 Закону України &qu2-;Про систему гарантування вкладів фізичних осіб&quco;виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду), якій Фонд делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.

Відповідно до статті 36 Закону України &qu-1;Про систему гарантування вкладів фізичних осіб&quco;, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення (частина перша).

На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності уповноваженій особі Фонду і діють у визначених нею межах та порядку (частина друга).

Правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду, є нікчемними (частина третя).

З матеріалів справи вбачається, що постановою Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року №190 віднесено ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних.

19 березня 2015 року Виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №61 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь», відповідно до якого розпочато з 20 березня 2015 року процедуру виведення ПАТ «Банк «Київська Русь» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на три місяці з 20 березня 2015 року по 19 червня 2015 року включно.

Призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волкова Олександра Юрійовича.

Уповноваженій особі Фонду приступити до виконання обов'язків 20 березня 2015 року відповідно до розділу VII ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 липня 2012 року №2.

Встановивши вказані обставини, з врахуванням предмету та правових підстав позову, доказів, наданих сторонами на підтвердження заперечення позову, норм права, які регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції прийшов до законного і обґрунтованого висновку про те, що 19 березня 2015 року ПАТ «Банк «Київська Русь» в особі голови правління Братка В.І. мав законне право на укладення із ОСОБА_2 оспорюваного договору купівлі-продажу частини об'єкту нерухомого майна.

Вказаний правочин вчинено до початку процедури виведення Фондом банку з ринку та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Банк «Київська Русь», яку було розпочато з 20 березня 2015 року, а тому порушення ч.ч. 1, 3 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не вбачається.

Отже, передбачених законом підстав для визнання оспорюваного договору купівлі-продажу частини об'єкту нерухомого майна від 19 березня 2015 року нікчемним судом не встановлено і ці висновки узгоджуються із вимогами закону.

Як убачається із постанови Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року (т.2, а.с.126-131) цей висновок при перегляді судових рішень з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України підстави Верховним Судом України не спростований. Підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень було не вирішення питання, зокрема, чи вийшов голова правління БраткоВ.І. за межі передбачених статутом банку повноважень, вчиняючи правочин щодо відчуження нерухомого майна на суму 42 млн. 507 тис. 600 грн.; чи потрібна була на це згода правління банку (спостережної (наглядової) ради) та чи таку згоду було надано.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Договір купівлі-продажу частини об'єкту нерухомого майна від 19 березня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. та зареєстрований в реєстрі за №464, підписаний зі сторони Банку Головою Правління Братко В.І., який діяв на підставі Статуту та Протоколу №14-14 засідання Спостережної ради від 24 червня 2014 року.

Пунктом 9.12 Статуту Банку закріплено, що Голова Правління керує всією діяльністю та усіма поточними справами Банку та веде переговори і укладає будь-які правочини (угоди, договори, контракти, тощо) від імені Банку, у тому числі зовнішньоекономічної, а також розпоряджатися майном та коштами Банку, крім укладення значних правочинів, прийняття рішення щодо укладення яких віднесено до виключної компетенції Спостережної ради або Загальних зборів.

Відповідно до п. 8.1 Статуту Банку, спостережна рада є органом управління, що здійснює захист прав акціонерів Банку, і в межах компетенції, визначеної законодавством та Статутом, контролює та регулює діяльність Правління. Спостережна рада підзвітна та підконтрольна Загальним Зборам.

Згідно з п.п. 22, п. 8.2 Статуту Банку, до виключеної компетенції спостережної ради входить прийняття рішення про вчинення значних правочинів, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності Банку.

Відповідно до п. 7.2 Статуту Банку, до виключної компетенції Загальних зборів належить прийняття рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 25 відсотків вартості активів за даними річної фінансової звітності Банку.

Згідно п. 3 Договору купівлі-продажу частини нерухомого майна, продаж нерухомого майна було здійснено за 42 507 600 грн., в тому числі ПДВ 7 084 600 грн. шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок Продавця № НОМЕР_1, який знаходиться в ПАТ «Банк «Київська Русь».

Згідно балансу Банку станом на 01 січня 2015 року актив Банку склав 38 772 238 124 грн., а тому ціна нерухомого майна, за якою Банк продав ОСОБА_2 складає 0,11% активів за даними останньої річної фінансової звітності Банку.

Отже, Голова Правління мав достатньо повноважень на прийняття рішення щодо відчуження нерухомого майна ціна якого складала 42 507 600 грн., без отримання рішення Спостережної Ради або Загальних зборів щодо укладення оспорюваного договору.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки відсутні порушення під час укладення договору купівлі-продажу частини нерухомого майна.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Також колегія суддів відмічає наступне.

Одними із основних засад цивільного судочинства є диспозитивність та змагальність сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до положень цивільного процесуального законодавства підстави заявленого позову - це виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги

Звернувшись в червні 2015 року з даним позовом до суду, ПАТ &quRo;Банк &quif;Київська Русь&qu З;, від імені та в інтересах якого діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Волков О.Ю., посилались на нікчемність укладеного правочину з підстав, визначених ч.3 ст.38 Закону України &q?ил;Про систему гарантування вкладів фізичних осіб&q?в,;, а саме укладанням цього правочину Банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим, та Банк уклав правочин, умови якого передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку (т.1, а.с.4). Інших підстав нікчемності укладеного правочину позивач не зазначав, а заявлені ним відповідають п.п.2,6 ч.3 ст.38 Закону.

В ході судового розгляду справи, починаючи з 2015 року, позовні вимоги змінені не були.

В порушення вимог ст.81 ЦПК України позивачем не доведено, що покупцю надано будь-які переваги при укладенні та виконанні оспорюваного договору купівлі-продажу частини об'єкту нерухомого майна, тобто, біль кращі умови відчуження цього майна в порівнянні з іншими договорами, які укладені за аналогічних обставин. Наявність у банку будь-яких фінансових зобов'язань на користь інших осіб, в тому числі і на підставі рішень суду, не може вважатися такою перевагою (пільгою), адже позивачем не надано доказів можливості реалізації спірного майна третім особам на прийнятних умовах.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання спірного правочину нікчемним є правильним.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій вже посилається на нікчемність спірного правочину в силу п.1 ч.3 ст.38 Закону, а саме, посилається на те, що банк реальні грошові надходження не отримав, оскільки здійснення внутрішніх бухгалтерських проводок(списання коштів із депозитного рахунку відповідача) не призвело до отримання банком реальних грошових коштів.

При цьому, слід зауважити, що скаржник помилково ототожнив безготівковий розрахунок за укладеним правочином із безоплатним відчуженням нерухомого майна.

Дані доводи апеляційної скарги не можуть бути предметом апеляційного розгляду в силу ч.6 ст.367 ЦПК України. З цих же підстав до уваги не приймають і додаткові пояснення, які подані 11 грудня 2018 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Уповноваженої особи на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Білої І.В.залишається судом без задоволення, а рішення Бориспільського міськрайонного суду від 12 липня 2018 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Білої Ірини Володимирівни залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 29 грудня 2018 року.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

А.А.Пікуль