КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5287/2018 Головуючий у 1 інстанції - Грегуль О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2018 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Шахової О.В.

ПоліщукН.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Київської міської ради, ОСОБА_3, треті особи: Головне територіальне управління юстиції в місті Києві, ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права на спадкове майно,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2017 року позивач ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до відповідачів Київської міської ради, ОСОБА_3, треті особи: ГТУЮ в місті Києві, ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права на спадкове майно. На обґрунтування позову вказувала, що після смерті її мачухи ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, відкрилася спадщина на належну їй квартиру АДРЕСА_1.

Вказувала, що 05 вересня 2017 року постановою державного нотаріуса П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як до спадкової справи не надано документів, що підтверджують родинні відносини спадкоємиці (заявниці) із померлою, а також документів, що підтверджують встановлення факту проживання спадкоємиці із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, позивач просила встановити факт її проживання із спадкодавцем однією сім'єю з 1985 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тобто не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, а також визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

В ході судового розгляду, позивачем ОСОБА_7 була подана заява про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу ОСОБА_3 та іншим особам, які представляють її інтереси, передавати квартиру АДРЕСА_1, в оренду або користування іншим особам, проводити реєстрацію та вселення до спірної квартири інших осіб, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2018 року заяву позивача задоволено.

Заборонено ОСОБА_3, а також іншим особам, які діють в інтересах останньої, в тому числі й за нотаріально посвідченими довіреностями, передавати квартиру АДРЕСА_1 в оренду або користування іншим особам.

Заборонено ОСОБА_3, а також іншим особам, які діють в інтересах останньої, в тому числі й за нотаріально посвідченими довіреностями, проводити реєстрацію та вселення в квартиру АДРЕСА_1 інших осіб.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подалаапеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала була винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт вказує, що 18 вересня 2018 року ОСОБА_3 у П'ятнадцятій київській державній нотаріальній конторі отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого, спадкоємицею зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, є її племінниця ОСОБА_3 Право власності ОСОБА_3 на ? частину квартири АДРЕСА_1 було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Таким чином, саме ОСОБА_3 є єдиною спадкоємицею майна, що залишилося після смерті ОСОБА_8, а тому оскаржуваною ухвалою порушується її право власності на спірну квартиру. Крім того, у випадку визнання судом факту проживання ОСОБА_4 із спадкодавцем однією сім'єю, остання не буде мати право на спадкове майно, так як вона буде спадкоємцем четвертої черги, а ОСОБА_3 є спадкоємцем за заповітом.

Судом першої інстанції не мотивовано ухвалу в тій частині, яким чином буде утруднено виконання рішення суду про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права на спадкове майно.

Представник ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу задовольнити. Ухвалу суду скасувати та відмовити у забезпеченні позову шляхом заборони вчиняти дії щодо нерухомості.

Представник позивача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції- без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву позивача, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте, колегія суддів з таким висновком суду не погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмету спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Як вбачається з матеріалів справи, з наданої позивачем копії свідоцтва про право власності на житло від 27.03.1996 року, квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в рівних частинах.

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину від 22.12.1997 року, після смерті ОСОБА_9, спадкоємицею майна померлого є його дружина ОСОБА_8, яка успадкувала ? частину квартири.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть, виданого 18.02.2017 року Деснянським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 померла.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11.06.2018 року було задоволено позов ОСОБА_3 до Київради, третя особа: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві, про встановлення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини та визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8

Вказане рішення було залишене без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 21.08.2018 року.

ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

Ухвалою Верховного Суду від 14.09.2018 р. відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_10, який діє в інтересах ОСОБА_7, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11.06.2018 р. та на постанову Апеляційного суду м. Києва від 21.08.2018 р. та зупинено дію вищевказаного рішення.

Ухвалою Деснянського районного суду від 25.06.2018 року з метою забезпечення позову було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, постановою Київського апеляційного суду від 29.11.2018 року ухвалу Деснянського районного суду м. Києва залишено без змін.

Положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України встановлено, що в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно роз'яснень п.4 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову&q?я ;, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчилися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову, про яке просив позивач та яке було застосовано судом, повинно бути скасовано, виходячи із того, що не вбачається реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, так як ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25.06.2018 року вже накладено арешт на спадкове майно, що є предметом даного позову.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

На час постановлення оскаржуваної ухвали ОСОБА_3 стала власником 1/2 частини спірної квартири.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги в тій частині, що заборона власнику чи уповноваженій ним особам вчиняти будь-які дії щодо своєї власності, є порушенням цього права власності.

Крім того, судом першої інстанції не зазначено, як може бути утруднено виконання можливого рішення суду в разі задоволення позову ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права на спадкування.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, колегіясуддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2018 року про забезпечення позову скасувати і прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_7 про забезпечення позову ОСОБА_4 до Київської міської ради, ОСОБА_3, треті особи: Головне територіальне управління юстиції в місті Києві, ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права на спадкове майно.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 28 грудня 2018 року.

Суддя - доповідач: Судді :