26 листопада 2018 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря судового засідання Кудряшової Ю.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження із викликом учасників процесу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Спеціалізоване монтажно-експлуатаційне підприємство «СИМВОЛ» про стягнення заборгованості по заробітній платі,
ОСОБА_1 в особі представника адвоката ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Спеціалізоване монтажно-експлуатаційне підприємство «СИМВОЛ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, мотивуючи свої вимоги тим, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем, 08.05.2018 був звільнений за власним бажанням у звязку з невиконанням власником законодавства про працю. На момент звільнення відповідач не здійснив розрахунку із заробітної плати, станом на момент звільнення розмір заборгованості склав 10 330,66 грн. Оскільки відповідач в повному обсязі добровільно заборгованість не виплачує, тому позивач змушений звернутися до суду. Посилаючись на ст.ст. 115, 116, 232, 233 КЗпП України, просив стягнути з відповідача на його користь 10 330,66 грн. заборгованості по заробітній платі, а також середній заробіток за час затримки розрахунку з 08.05.2018 по 17.09.2018 у розмірі 16 548,30 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строку виплати у розмірі 371,90 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 6 300 грн.
Ухвалою судді від 01 жовтня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) учасників справи в судове засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь).
Цією ж ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів, внаслідок чого у відповідача витребувано довідку-розрахунок по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі за період березень-травень 2018 р. та довідку про середній заробіток.
Заяв по суті справи від сторін не надходило.
У судове засідання позивач та його представник не зявились. Позивач надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності його представника. У заяві зазначив, що позов підтримує та просить його задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не зявився. 29.10.2018 до суду надійшла заява в.о. голови правління приватного акціонерного товариства «Спеціалізоване монтажно-експлуатаційне підприємство «СИМВОЛ» про відкладення розгляду справи у звязку із необхідністю залучення представника, у звязку із чим розгляд справи було відкладено до 26.11.2018. Однак, в судове засідання 26.11.2018 представник відповідача повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У звязку з чим, на підставі ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до наступного висновку.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Відповідно до ст. 43 Конституції України, держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.
Згідно із ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII від 19 жовтня 1973 року, держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці.
Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
За вимогами ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 відповідно до наказу № 250 від 17 листопада 2017 р. прийнятий на роботу до приватного акціонерного товариства «Спеціалізоване монтажно-експлуатаційне підприємство «СИМВОЛ» електромонтером з ремонту та обслуговування електрообладнання 4 розряду (а.с. 20).
Наказом від 8 травня 2018 р. № 101 ОСОБА_1 звільнено за власним бажанням за ст. 38 КЗпП (а.с. 19).
Зазначені обставини підтверджуються також долученою до матеріалів справи копією трудової книжки позивача (а.с. 15-17).
Вказана сума заборгованості відповідачем під час розгляду справи не оспорювалась.
Період затримки розрахунку при звільненні позивача склав з 08 травня 2018 р. по 17 вересня 2018 р. 90 робочих днів.
Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок).
Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Згідно з абзацом першим пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
Середньоденна (середньогодинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період.
З огляду на викладене при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку.
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 1 березня 2017 р. № 6-2807цс16.
Отже, середньоденна заробітна плата становить 183,87 грн. (7 538,50 грн. : 41 день = 183,87 грн.)
Таким чином, розмір середнього заробітку за вказаний період затримки розрахунку становить 183,87 грн. х 90 днів = 16 548,30 грн.
Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 р. № 2050-III (далі Закон № 2050) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно зі ст. 2 Закону № 2050 компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Статтею 3 цього ж Закону передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Індекс споживчих цін за березень 2018 р. склав 101,1%, за квітень 2018 р. 100,8%, за травень 2018 р. 100%, тобто загалом 103,6%.
Таким чином, на користь позивача з відповідача також підлягає стягненню компенсація втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати за спірний період в розмірі 371,90 грн. (10 330,66 грн. х 103,6% = 10 702,56 грн.; 10 702,56 грн. 10 330,66 грн. = 371,90 грн.).
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення на його користь суми заборгованості по заробітній платі в розмірі 10 330,66 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 08.05.2018 по 17.09.2018 у розмірі 16 548,30 грн. та компенсація втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати за спірний період в розмірі 371,90 грн. є обґрунтованими та підглягають задоволенню.
Крім того, на підставі п. 1. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовним вимогами про стягнення заробітної плати, суд вважає необхідним в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.
Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 300 грн. суд зазначає наступне.
У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, повязані з розглядом справи.
Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому, із розрахунку витрат на професійну правничу допомогу та акту прийняття-передачі наданих адвокатських послуг (правничої допомоги) № 5 від 01.11.2018 випливає, що адвокат витратив на надання консультації 3 години, підготовку до судового засідання 2 години, обробку законодавства 2 години, клопотання про витребування доказів 2 години, складання позовної заяви 3 години, обробку відзиву на позовну заяву 2 години, вартість послуг помічника адвоката 3 години, складання уточненої позовної заяви 2 години, участь у судовому засіданні 2 години. Вартість однієї години витраченого часу адвокатом визначена як 300 грн.
За змістом ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Вивчивши докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд вважає ці витрати не в повній мірі обґрунтованими, оскільки вони є очевидно неспівмірними фактично витраченому часу.
Так, аналізуючи перелік юридичних послуг та витрати часу на їх надання, суд знаходить не обґрунтованим зазначення у них витрат часу на надання консультації 3 години, підготовку до судового засідання 2 години, обробку законодавства 2 години, клопотання про витребування доказів 2 години, обробку відзиву на позовну заяву 2 години, вартість послуг помічника адвоката 3 години, складання уточненої позовної заяви 2 години, участь у судовому засіданні 2 години, оскільки ці витрати не підтверджені жодними доказами. Крім того, в даній справі відповідачем не подавався відзив, а представником позивача не складалась уточнена позовна заява. Також представник позивача не брав участі і в судовому засіданні, оскільки справа розглядалась за відсутності учасників справи. В матеріалах справи відсутні дані про залучення помічника адвоката до підготовки будь-яких документів у справі та надання правничої допомоги позивачеві.
Тому заявлена позивачем до стягнення сума судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 6 300 грн. підлягає зменшенню на вартість вищенаведених послуг, а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути 900 грн. (що включає оплату витрат часу на складання позовної заяви).
Керуючись ст.ст. 2, 3, 10-12, 13, 81, 82, 133, 137, 141, 263-265, 274279 ЦПК України, суд
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Спеціалізоване монтажно-експлуатаційне підприємство «СИМВОЛ» на користь ОСОБА_1 заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у розмірі 10 330 (десять тисяч триста тридцять) гривень 66 копійок, середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 08 травня 2018 року по 17 вересня 2018 року у розмірі 16 548 (шістнадцять тисяч пятсот сорок вісім) гривень 30 копійок, компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строку виплати у розмірі 371 (триста сімдесят одна) гривня 90 копійок, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 900 (девятсот) гривень 00 копійок, а всього стягнути 28 150 (двадцять вісім тисяч сто пятдесят) гривень 86 копійок.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Спеціалізоване монтажно-експлуатаційне підприємство «СИМВОЛ» на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Копія заочного рішення направляється сторонам, які не зявилися в судове засідання, в порядку, передбаченому статтею 272 Цивільного процесуального кодексу України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем, третіми особами до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя В.В. Калюжна