Справа № 454/1119/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

10 серпня 2018 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Струс Т. В. ,

за участю секретаря Коваль Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з участю третьої особи органу опіки і піклування Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з даним позовом та просить визначити місце проживання доньки ОСОБА_3 разом із нею та стягнути судові витрати із відповідача у її користь.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який розірвано 27.09.2007 року.

Від даного шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3, 24.11.2004р.н., яка проживає із позивачкою за адресою: м. Тернопіль, проспект Злуки 8/кв.16. Позивач забезпечує необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини та посилаючись на норми сімейного законодавства просить в судовому порядку визначити місце проживання дитини разом із нею.

Позивач в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно не прибув та не повідомив суд про причини неявки, хоча належним чином повідомлявся про місце та час судового розгляду справи.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув та не повідомив суду причини неявки, хоча належним чином повідомлявся про місце та час судового розгляду справи.

За таких обставин та зі згоди позивача судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази у справі суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який було розірвано 27.09.2007 року про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ИД №017305 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського МУЮ.

Із копії свідоцтва про народження серії 1-ИД №164363 встановлено, що ОСОБА_3 народилася 24.11.2004р.н., її батьками є: ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Із довідки про склад сімї №37 від 17.04.2018р. вбачається, що у м. Тернопіль, проспект Злуки 8/кв.16 проживають: ОСОБА_1 власник, ОСОБА_3 дочка.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, стабільний матеріальний дохід позивача, вік дитини та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» роз'яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Згідно з «Декларацією про загальні засади державної політики України стосовно сім'ї та жінок», схваленої Постановою Верховної Ради України від 06 березня 1999 року, держава захищає материнство та дитинство і визнає пріоритетність інтересів матері та дитини в суспільстві та забезпечує неухильне додержання законодавства України та норм міжнародного права стосовно сім'ї та жінок.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Оцінюючи зібрані у справі докази враховуючи, що відповідач не надав суду відзиву на позов та не надав доказів, які б спростовували вимоги позивача а також враховуючи те, що дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю тільки у виняткових випадках, що позивач може забезпечити дитині рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного і соціального розвитку, а тому місце проживання дитини слід визначити з матір'ю ОСОБА_1

Та згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову на відповідача.

Керуючись ст. ст.141, 258 - 260 , 263 - 265 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3, 24.11.2004р.н., разом із її матірю ОСОБА_4, 12.05.1982р.н., за адресою: м. Тернопіль, проспект Злуки 8/кв.16.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4, 12.05.1982р.н., сплачений нею судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_4, 12.05.1982р.н., РНОКПП НОМЕР_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1/кв.16.

Відповідач: ОСОБА_2, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Головуючий: Т. В. Струс