Головуючий у 1 інстанції Томілін О.М.
Доповідач Принцевська В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Принцевської В.П.,

суддів Биліни Т.І., Мальцевої Є.Є.

секретар Тулянкіна М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Житлово-комунальне підприємство Маріупольської міської ради «Житло «Центр» про примусове входження до квартири за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 липня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

01 березня 2018 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 про примусове входження до квартири АДРЕСА_1 для ліквідації аварійної ситуації та приведення в належний стан санітарно-технічних приладів та мереж співробітниками ЖКП «Житло «Центр».

Свої вимоги мотивує тим, що, з вересня 2016 року ОСОБА_2, яка проживає у квартирі АДРЕСА_1 вище над її квартирою, систематично заливає водою ванну кімнату та кухню її квартири. Так як відповідач не реагувала на залиття, позивач вимушена була звернутися після складання актів ЖКП «Житло «Центр» до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, який рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 21.06.2017 року було частково задоволено та на даний час знаходиться на примусовому виконанні у Жовтневому ВДВС. На даний час вказана несправність санітарно-технічних приладів та мереж відповідачем не приведена у порядок, на повідомлення ЖКП «Житло «Центр» про надання доступу до квартири для усунення причин залиття не реагує та по теперішній час відмовляється надавати доступ до квартири. Тому позивач змушена звернутись в суд із даним позовом та просить позов задовольнити, надати дозвіл на примусовий вхід до квартири відповідача та стягнути з неї всі судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 липня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

З даним рішенням не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Він посилався на те, що суд не повно з'ясував обставини справи та ухвалив рішення з порушенням вимог процесуального і матеріального Закону. Просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Позивач до суду не з'явилася, повідомлена про час і місце судового засідання судовою повісткою.

Відповідач до суду не з'явилася, повідомлена про час і місце судового засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України згідно з вимогами ст.128 ЦПК України.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним залишити без задоволення апеляційну скаргу з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

За частинами 1, 2, 4 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

За ст.30 Конституції України, кожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов'язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

У відповідності до ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Положеннями ст. 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний забезпечити доступ до мережі, арматури, засобів обліку, розподільчих систем представників виконавця/виробника за наявності в них відповідного посвідчення: 1) для ліквідації аварій - цілодобово; 2) для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічних та профілактичних оглядів, зняття контрольних показників засобів обліку тощо - згідно з істотними умовами договору. Працівники виконавця/виробника повинні поважати права споживачів, перебувати (відвідувати) тільки в тих приміщеннях, де розташоване обладнання, перевірка, ремонт, огляд якого відбувається. У невідкладних випадках, пов'язаних з урятуванням життя людей та майна, може бути здійснене проникнення до житла та іншого володіння особи для проведення в них огляду та ліквідації аварій без отримання згоди споживача (несанкціонований доступ) у порядку, встановленому цією статтею. Якщо споживач відсутній і при цьому немає можливості встановити зв'язок з ним з метою його інформування про необхідність негайного прибуття до приміщення або він відмовляється допустити в займані ним приміщення представників виконавця/виробника і при цьому є об'єктивні підстави вважати, що аварія, неполадки, які унеможливлюють надання житлово-комунальних послуг іншим споживачам, відбулися саме в цих приміщеннях, - доступ у приміщення відбувається без отримання згоди споживача (несанкціонований доступ). Представник виконавця/виробника попереджає споживача, який присутній, але відмовляється допустити до житла та іншого володіння, про здійснення несанкціонованого доступу. Під час здійснення несанкціонованого доступу і до повного завершення робіт, визначених частиною сьомою цієї статті, повинні бути присутні: представник виконавця/виробника, представник балансоутримувача/управителя, органів внутрішніх справ, аварійно-ремонтної бригади та споживач з будь-якого із суміжних приміщень. Під час несанкціонованого доступу на аварійно-ремонтну бригаду покладаються такі обов'язки: 1) забезпечення доступу в приміщення шляхом порушення конструктивної цілісності вхідних дверей або вікон у приміщенні після погодження своїх дій з іншими учасниками несанкціонованого доступу; 2) здійснення огляду місця аварії, неполадки, що унеможливлюють надання житлово-комунальних послуг іншим споживачам; 3) проведення ремонтних та відновлювальних робіт; 4) термінове відновлення конструктивної цілісності вхідних дверей, вікон приміщення, що були пошкоджені під час несанкціонованого доступу, і проведення ремонтних та відновлювальних робіт, але не більше ніж протягом доби з часу проведення несанкціонованого доступу; 5) дотримання прав громадян, які проживають у цих приміщеннях, мінімізація негативних наслідків несанкціонованого доступу, зокрема щодо їх майна та обмеження доступу лише приміщеннями, необхідними для проведення робіт. Представник виконавця/виробника складає акти про проведення несанкціонованого доступу та про проведення ремонтних та відновлювальних робіт, які підписуються всіма учасниками несанкціонованого доступу. В актах обов'язково зазначаються: підстави для несанкціонованого доступу, відмітка про попередження споживача із зазначенням часу та осіб, які вели переговори із споживачем, у разі, якщо вони були проведені, причина та місце виникнення аварії, неполадки, перелік виконаних робіт, прізвище, ім'я, по батькові та посади учасників несанкціонованого доступу. Оригінали складених актів зберігаються у виконавця/виробника, іншим учасникам несанкціонованого доступу видаються копії, завірені печаткою виконавця. Представник виконавця/виробника опечатує відновлені двері, вікна власною печаткою та ставить підпис, час і дату опечатування.

Згідно з п. 7, 8 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний допускати у приміщення, будинки і споруди представників виконавця/виробника для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець має право доступу в приміщення, будинки і споруди для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань засобів обліку.

Відповідно до п. 2.20 Розділу 2 «Архітектурно-планувальні рішення» державних будівельних норм України «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», затверджених Наказом Держбуду України від 18.05.2005 року № 80, при розробленні об'ємно-планувальних рішень слід врахувати вимоги щодо забезпечення доступу персоналу до всіх елементів конструкцій та обладнання для їх періодичного огляду та обслуговування.

Судом правильно встановлено, що позивач зареєстрований в АДРЕСА_1

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 07.06.2018 року квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_2.

Відповідно до акту про залиття квартири АДРЕСА_1, складеного працівниками ЖКП «Житло «Центр», у результаті залиття постраждали кухня (стеля 1 кв.м.), санвузол (стеля 2 кв.м.). Причину залиття встановити неможливо, так як квартиронаймач кв.№7 доступ у квартиру відмовляється надавати. Мешканцю квартири №3 роз'яснено про звернення до суду про примусове входження у квартиру №7 для ліквідації аварійної ситуації та приведення до належного стану внутрішньо квартирних сантехприборів та мереж.

Відповідно до акту від 20.01.2017 року, складеного працівниками ЖКП «Житло «Центр», на момент обстеження, стояки гарячого, холодного водопостачання та каналізації по кв.№3 та №7 пластикові, протікань не мають, залиття відбувається періодично, при користуванні сантехнічними приладами в кв.№7.

Згідно з рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 21.06.2017 року по справі 263/1472/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа ЖКП «Житло «Центр» про відшкодування матеріальної т моральної шкоди завданої залиттям квартири позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000,00 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 1000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, 640,00 грн. судового збору, 2100,00 грн. витрат на правову допомогу, 2000,00 витрат, пов'язаних із проведенням експертизи.

Таким чином, матеріали позову свідчать, що між позивачем та відповідачем існує спір з приводу наявності чи відсутності права доступу до житлового приміщення відповідача для усунення пошкоджень комунальної мережі.

Статтею 367 частиною 1 передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимогами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку, що вони є безпідставними.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд дійшов правильного висновку, що позивачем у позовній заяві не наведено правових підстав для можливості відступу від задекларованого принципу недоторканості житла. При цьому, посилання на положення статті 391 ЦК України не є обгрунтованими, передбачений зазначеною статтею спосіб захисту - усунення перешкод у здійсненні власником прав користування та розпорядження своїм майном, підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна, і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем.

Водночас, позивач вказує, що доступ до квартири відповідача необхідний для усунення аварійної ситуації, внаслідок якої відбувається затоплення квартири позивача.

Суд також дійшов правильного висновку, що позивачем не вірно обрано спосіб захисту порушеного права, оскільки не позивач, а балансоутримувач будинку або суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору має право звернутися з подібними позовними вимогами до суду.

Крім того, суд не знайшов доказів на підтвердження факту умисного недопуску ОСОБА_2 фахівців для проведення огляду чи ремонтних робіт сантехприборів та мереж, позивачем не надано доказів про повідомлення та отримання відповідачкою приписів щодо надання доступу до її квартири для з'ясування та ліквідації причин залиття квартири №3.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 липня 2018 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді

Повний текст постанови виготовлено 26 листопада 2018 року.

Суддя