КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 758/1953/18

номер провадження: 22-ц/824/1626/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Савченка С.І., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Рубан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на рішення Подільського районного суду міста Києва від 17 травня 2018 року у складі судді Гребенюк В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про визнання кредитного договору та договору застави припиненими та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») про визнання кредитного договору та договору застави припиненими та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що 18 липня 2007 року між нею, ОСОБА_1, та ПАТ «Родовід Банк» було укладено кредитний договір № 77.1/АА-454.07.2, відповідно до умов якого вона отримала у кредит у розмірі 30 605 доларів США зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом, на строк до 18 липня 2014 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 18 липня 2007 року між нею, ОСОБА_1, та ПАТ «Родовід Банк» було укладено договір застави № 77.1/АА-454.07.2, за умовами якого вона передала в заставу банку належний їй на праві власності автомобіль марки «Honda Civic», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

У зв'язку з неналежним виконанням позивачем умов кредитного договору, 05 листопада 2012 року ПАТ «Родовід Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просило достроково стягнути з ОСОБА_1 всю заборгованість за кредитним договором у розмірі 171 025 грн. 77 коп. Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 15 січня 2014 року позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк» задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 151 882 грн 42 коп. Позивач вказувала, що 15 грудня 2014 року на виконання рішення суду вона сплатила банку грошові кошти у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №58976535 від 15 грудня 2014 року. Після цього, вона звернулася до ПАТ «Родовід Банк» про зняття обтяження із заставного майна, але відповідач відмовив їй у зняті заборони із заставного майна, посилаючись на те, що банком нараховані відсотки по кредитному договору близько 2 000 доларів США.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просила визнати припиненим кредитний договір № 77.1/АА-454.07.2 від 18 липня 2007 року та всі укладені до нього додаткові угоди, визнати припиненим договір застави № 77.1/АА-454.07.2 від 18 липня 2007 року, зобов'язати ПАТ «Родовід Банк» вилучити запис з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про обтяження застави рухомого майна, а саме, автомобіль марки «HONDA CIVIC», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, на підставі договору застави № 77.1/АА-454.07.2 від 18 липня 2007 року, зареєстрованого за номером 5464960.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 17 травня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано припиненим кредитний договір № 77.1/АА-454.07.2 від 18 липня 2007 року.

Визнано припиненим договір застави № 77.1/АА-454.07.2 від 18 липня 2007 року.

Зобов'язано ПАТ «Родовід Банк» вилучити запис з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про обтяження застави рухомого майна, а саме, автомобіль марки «Honda Civic», 2007 року випуску, колір бежевий, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_2, тип кузову - легковий комбі, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, на підставі договору застави № 77.1/АА-454.07.2 від 18 липня 2007 року, зареєстрованого за номером 5464960.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ «Родовід Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що з 23 жовтня 2012 року (дата розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 15 січня 2014 року) по 15 січня 2014 року (кінцевий строк дії кредитного договору) позивачу нараховувалися проценти за кредитним договором, а також 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України. Вказує, що рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 15 січня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 лише поточну заборгованість за кредитним договором. Тому ПАТ «Родовід Банк» вважає, що суд дійшов помилкового висновку про повне та дострокове погашення позивачем заборгованості за кредитним договором та про наявність підстав для його припинення.

Позивач не скористалась своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в округах» ліквідовано апеляційний суд Київської області і апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві, який розпочав свою роботу 03 жовтня 2018 року.

У зв'язку з ліквідацією суду відповідно до ч.5 ст.31 ЦПК України вказана цивільна справа передана до Київського апеляційного суду і за результатами автоматизованого розподілу справи визначено колегію суддів.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «Родовід Банк» підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив зі того, що відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням належним чином. Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 15 січня 2014 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» достроково стягнуто заборгованість за кредитним договором, а тому нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки поза межами дії кредитного договору не передбачено. Оскільки позивачем 15 грудня 2014 року вказане рішення суду виконано та сплачено грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі, то суд першої інстанції дійшов висновку, що укладений між сторонами кредитний договір виконаний позивачем належним чином. Також суд дійшов висновку, що договір застави транспортного засобу вважається припиненим, оскільки правовідносини за укладеним між сторонами кредитним договором припинилися.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 18 липня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», перейменованого в подальшому на ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 77.1/АА-454.07.2, відповідно до умов якого позивач отримала у кредит у розмірі 30 605 доларів США зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом, на строк до 18 липня 2014 року.

На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 18 липня 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Родовід Банк» було укладено договір застави №77.1/АА-454.07.2, за умовами якого вона передала в заставу банку належний їй на праві власності автомобіль марки «Honda Civic», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором станом на 23 жовтня 2012 року утворилась заборгованість за вказаним договором у розмірі 171 025 грн 77 коп., яка складається із поточної заборгованості за кредитом у сумі 7 673 доларів США, що еквівалентно 61 330 грн 29 коп., простроченої заборгованості за кредитом у сумі 7 941 доларів США, що еквівалентно 63 447 грн 37 коп., простроченої заборгованості за процентами по кредиту у розмірі 1 264, 40 доларів США, що еквівалентно 10 106 грн 35 коп., пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості у розмірі 4 033,86 доларів США, що еквівалентно 3 869 грн 12 коп., 3% річних від суми простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 484,06 доларів США, що еквівалентно 3 869 грн 12 коп.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 15 січня 2014 року позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк» задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 151 882 грн 42 коп.

Ухвалою апеляційного суду міста Києва від 10 липня 2014 року рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 15 січня 2014 року залишено без змін.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що 15 грудня 2014 року ОСОБА_1 на виконання рішення суду сплатила кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 18 липня 2007 року у розмірі 151 882 грн 42 коп., що підтверджується платіжним дорученням №58976535 від 15 грудня 2014 року.

Відповідно ст. ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу, зокрема, договорів та інших правочинів (ч.2 ст.509 ЦК України).

Зобов'язання перестають діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України).

Підстави припинення зобов'язань зазначені в ст.ст.599, 600, 601, 604-609 ЦК України та не передбачають можливості припинення зобов'язань у зв'язку з ухваленням судом рішення про задоволення вимог кредитора.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

У пункті 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Родовід Банк» у зв'язку із допущеною заборгованістю зі сплати чергових платежів, 05 листопада 2012 року скористалося своїм правом на пред'явлення вимоги до позичальника про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором.

Наслідком такого звернення стало ухвалення судового рішення від 15 січня 2014 року, яким з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за кредитним договором від 18 липня 2007 року, що свідчить про те, що термін виконання зобов'язання за цим договором банком було змінено і цей термін необхідно визнати таким, що настав з моменту звернення банку до суду з таким позовом.

При цьому, колегія суддів враховує, що у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. В охоронних правовідносинах права та інтереси ПАТ «Родовід Банк» забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12.

За умовами кредитного договору сторони погодили щомісячну сплату процентів за користування кредитом, які позивач мала сплачувати періодичними (щомісячними) платежами до 10 числа кожного календарного місця.

З наданого ПАТ «Родовід Банк» розрахунку заборгованості вбачається, що банком у період з 24 жовтня 2012 року по 05 листопада 2012 року нараховувалися проценти за кредитом відповідно до умов кредитного договору (а.с.54).

Матеріали справи не містять даних того, що позивач сплатила проценти за кредитом у період з 24 жовтня 2012 року по 05 листопада 2012 року і таких доказів позивач відповідно до вимог ст.ст.77, 81 ЦПК України суду не надала.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави вважати про припинення зобов'язань за кредитним договором.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції у порушення вимог ст.264 ЦПК України на наведене уваги не звернув, належним чином не визначився з характером спірних правовідносин, внаслідок чого дійшов помилкового висновку, що оскільки позивачем 15 грудня 2014 року рішення суду виконано та сплачено грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі, то укладений між сторонами кредитний договір виконаний позивачем належним чином.

Враховуючи те, що зобов'язання за кредитним договором не припинилися, то колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для припинення застави.

Оскільки вимога про зобов'язання ПАТ «Родовід Банк» вилучити запис з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про обтяження застави рухомого майна є похідною від вимог про визнання кредитного договору та договору застави припиненими, у задоволенні яких судом відмовлено, то вказана вимога задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.2 ст.376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення про відмову в позові ОСОБА_1 з наведених вище підстав.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача (п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України).

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі апеляційної скарги ПАТ «Родовід Банк» сплатило судовий збір у розмірі 1 057 грн 20 коп., що підтверджується квитанцією від 04 вересня 2018 року (а.с.91). Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і відмовляє у задоволенні позову ОСОБА_1, тому з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 057 грн 20 коп.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 17 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про визнання кредитного договору та договору застави припиненим та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» судовий збір у розмірі 1 057 грн 20 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: