Справа № 583/3387/18
29 грудня 2018 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі :
головуючого-судді Сидоренка Р.В.,
за участю секретаря Шаміладзе В.В.,
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в м. Охтирка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про скасування свідоцтва про право на спадщину, скасування права власності,
23 серпня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою. Мотивуючи свої вимоги тим, що 22.09.2007 року померла його мати ОСОБА_4, яка за життя отримала державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,70 га, з них: рілля площею 2,4035 га, сіножаті 0,2961 га. Приїхавши в липні 2018 року із заробіток, він дізнався зі спадкового реєстру, що 12.04.2018 Охтирською міською державною нотаріальною конторою видані свідоцтва про право на спадщину, а саме на вказані земельні ділянки на імя ОСОБА_3, з послідуючою реєстрацією їх в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Посилаючись на те, що заповіт мати за життя не складала, позивач являвся єдиним спадкоємцем на майно, по день смерті матері проживав та був зареєстрований з нею за однією адресою, фактично прийняв спадщину, просить скасувати свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки та скасувати право власності на дані земельні ділянки за відповідачем.
Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.
Відповідач двічі в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем його реєстрації.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України.
Ухвалою суду від 04.09.2018 відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у відкритому підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 23.11.2018 підготовче судове засідання закрите, зобовязано Охтирську районну державну нотаріальну контору, Сумський обласний державний нотаріальний архів надати суду оригінал спадкової справи відкритої після померлої 22.09.2007 ОСОБА_4, що мешкала за адресою: вул. Ставкова (Кірова), 18, с. Вязове, Охтирського району, Сумської області, номер у спадковому реєстрі: 62267224.
Згідно інформації наданої Охтирською районною державною нотаріальною конторою від 04.12.2018, після смерті ОСОБА_4, померлої 22.09.2007, до нотаріальної контори не зверталися спадкоємці із заявами про прийняття та/або відмову від спадщини; спадкова справа не відкривалася; свідоцтва про право на спадщину не видавалися; заповіт в нотаріальній конторі не посвідчувався.
Згідно Реєстру для реєстрації нотаріальних дій Охтирської міської державної нотаріальної контори за 2018 рік, спадкова справа після померлої 22.09.2017 ОСОБА_4 не видавалася, в архів на зберігання не передавалася.
Суд, заслухавши думку представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 25.04.1979 року народився ОСОБА_2, батьками якого в свідоцтві про народження записані ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с. 7)
27 вересня 2007 року померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП №308592. (а.с. 10)
Відповідно до довідки виданої 12.07.2018 виконкомом Грунської сільської ради Охтирського району, на момент смерті ОСОБА_4, яка померла 22.09.2007, проживала та була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з нею проживав та зареєстрований син ОСОБА_2 Заповіт від імені ОСОБА_4 сільською радою не посвідчувався. (а.с. 12)
Згідно витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 25.07.2018, після смерті ОСОБА_4 11.04.2018 заведено спадкову справу за номером у спадковому реєстрі: 62267224, та 12.04.2018 Охтирською міською державною нотаріальною конторою видані свідоцтва про право на спадщину за № 923, 927. (а.с. 9)
За відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно 12.04.2018 державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,2961 га та 2,4035 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Вязівської сільської ради, Охтирського району, Сумської області, за ОСОБА_3 (а.с. 13-14)
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1218 Цивільного кодексу України, встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частини другої статті 14 Конституції України, право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.
Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною 1 статті 1225 Цивільного кодексу України.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Таким чином, позивач як єдиний спадкоємець за законом, який проживав разом із спадкодавцем на час її смерті, фактично прийняв у спадщину зазначені земельні ділянки, однак позбавлений можливості оформити за собою зазначене право шляхом отримання відповідних свідоцтв про право на спадщину, оскільки зазначене право зареєстроване за іншою особою.
У суду немає можливості оглянути спадкову справу за номером у спадковому реєстрі: 62267224, та 12.04.2018 на підставі якої Охтирською міською державною нотаріальною конторою видані свідоцтва про право на спадщину за № 923, 927, так як нотаріальна контора була ліквідована, а сама справа до Сумського обласного державного нотаріального архіву не передавалась. Однак матеріалами справи достовірно встановлено про те, що відповідач не є спадкоємцем будь-якої черги після смерті матері позивача. Крім того, заповіт остання за життя не посвідчувала. Будь-яких інших доказів законності реєстрації за собою права власності на зазначене нерухоме майно відповідач суду не надав.
Вищезазначене дає суду підстав прийти до висновку про незаконність виданих на імя відповідача ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину виданого 12.04.2018 Охтирською міською державною нотаріальною конторою, номер в реєстрі нотаріальних дій: 923, номер у спадковому реєстрі: 62276461 та свідоцтва про право на спадщину виданого 12.04.2018 Охтирською міською державною нотаріальною конторою, номер в реєстрі нотаріальних дій: 927, номер у спадковому реєстрі: 62276479.
Нормою ст. 182 ЦК України передбачена обов'язкова державна реєстрація права власності на нерухомі речі, його виникнення, перехід та припинення. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.
Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.
Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
У відповідності до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», загальними засадами державної реєстрації прав є: гарантування державою обєктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обовязковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; публічність державної реєстрації прав; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Право власності на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним особам підлягає обов'язковій державній реєстрації, що випливає зі ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Частиною 4 статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.
Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.
Частиною 2 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що на кожний обєкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер обєкту нерухомого майна.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстраційним номером обєкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному індивідуально визначеному обєкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього вперше, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого обєкта. У разі переходу права власності на обєкт нерухомого майна або зміни відомостей про обєкт нерухомого майна його реєстраційний номер не змінюється, крім випадків, передбачених статтею 14 цього Закону.
Частиною 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
Відповідно до абзаців першого та другого пункту 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Отже наявність реєстрації права за відповідачем перешкоджає позивачу як єдиному спадкоємцю за законом після смерті матері, який фактично прийняв спадщину, отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Тому право позивача підлягає захисту також шляхом скасування державної реєстрації права власності на вищезазначені земельні ділянки за відповідачем.
З огляду на викладене вимоги позивача підлягають повному задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 133, 137, 141, 258, 259, 263- 265, 280-284, 354 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про скасування свідоцтва про право на спадщину, скасування права власності задовольнити.
Скасувати свідоцтво про право на спадщину видане 12.04.2018 Охтирською міською державною нотаріальною конторою, номер в реєстрі нотаріальних дій: 923, номер у спадковому реєстрі: 62276461.
Скасувати свідоцтво про право на спадщину видане 12.04.2018 Охтирською міською державною нотаріальною конторою, номер в реєстрі нотаріальних дій: 927, номер у спадковому реєстрі: 62276479.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений 02.01.2019 року.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_7