ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2018 року м. Чернівці

Справа № 725/5441/17

Провадження № 822/235/18-ц

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справа:

Головуючого Кулянди М.І.

суддів: Половінікіної Н.Ю., Одинака О.О.

за участю секретаря Чебуришкіної Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінтраст», Товариства з обмеженою відповідальністю «Алтек» про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінтраст» на ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівці від 13 листопада 2018 року (головуючий у суді першої інстанції суддя Скуляк І.А.),

встановив :

У грудні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінтраст», Товариства з обмеженою відповідальністю «Алтек» про стягнення заборгованості.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінтраст» заявив клопотання про закриття провадження у справі, в частині позову, щодо стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінтраст» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Алтек», оскільки позов в цій частині підлягає розгляду в порядку господарського судочинства

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 13 листопада 2018 року в задоволенні клопотання відмовлено

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінтраст» звернулося до суду з апеляційною скаргою, просить її скасувати, оскільки зазначена ухвала винесена з порушенням норм процесуального права.

Вважають, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі в частині позову щодо стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінтраст» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Алтек» суд першої інстанції виходив з того, що позов в цій частині підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 04 грудня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінтраст», Товариства з обмеженою відповідальністю «Алтек» про стягнення заборгованості.

У вказаній справі заявлені однаково позовні вимоги до кожного з відповідачів щодо стягнення заборгованості за одним кредитним договором солідарно з позичальника та поручителів.

Стаття 554 ЦК України встановлює, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Норми права, що регулюють інститут поруки, не передбачають солідарної відповідальності поручителів між собою за різними договорами поруки, якщо цими договорами не передбачено іншого.

Відповідно до частини першої статті 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Право особи заявити однорідні позовні вимоги до кількох відповідачів передбачена у процесуальному законі незалежно від того, чи існує між цими відповідачами солідарне зобов'язання. Тому можливим є пред'явлення позову до кількох відповідачів стосовно стягнення заборгованості за одним кредитним договором солідарно з позичальника та з кількох поручителів, якщо останні не є солідарними боржниками між собою.

Спільний розгляд позовних вимог кредитора до боржника за основним зобов'язанням і кількох поручителів не створює солідарного обов'язку для останніх. За умови розгляду такого спору в межах однієї справи одним судом гарантується ефективний захист прав та інтересів позивача, що вплине, зокрема, на ефективність виконання відповідного рішення суду із забезпеченням прав усіх учасників відповідних правовідносин.

Стаття 1 ГПК України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) обмежувала участь фізичних осіб у господарському судочинстві окремими категоріями спорів, до яких не було віднесено спори щодо виконання умов кредитного договору між кредитором, боржником за основним зобов'язанням і поручителями, частина з яких є фізичними особами.

Натомість, ЦПК України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) не містив обмежень щодо розгляду спорів з таким предметом залежно від суб'єктного складу учасників процесу.

Таким чином, позовні вимоги кредитора до поручителів, які не мають солідарного обов'язку, та до боржника за основним зобов'язанням щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, подані до суду до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 ГПК України у редакції вказаного Закону України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають, зокрема, при виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Тобто, з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII господарські суди мають юрисдикцію, зокрема, щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов'язання, якщо сторонами цього основного зобов'язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб'єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов'язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Відтак, з 15 грудня 2017 року у випадку об'єднання позовних вимог щодо виконання кредитного договору з вимогами щодо виконання договорів поруки, укладених для забезпечення основного зобов'язання, спір має розглядатися за правилами господарського чи цивільного судочинства залежно від сторін основного зобов'язання.

Враховуючи висновок ОСОБА_2 Верховного Суду у постанові № 14-40 цс18 від 13 березня 2018 року у справі №415/2523/15-ц, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку проте, що спір у вказаній частині підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки позов подано до 15 грудня 2017 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства є помилковими і спростовується вищенаведеними нормами матеріального права.

На підставі викладеного, суд вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінтраст» залишити без задоволення.

Ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівці від 13 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2018 року.

Головуючий : (підпис) ОСОБА_3

судді : (підпис) ОСОБА_4

(підпис) ОСОБА_5

З оригіналом згідно: