Постанова

Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 756/6801/17
Номер провадження 22-ц/824/574/2018
Головуючий у суді першої інстанції М.Ю. Тітов
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л.Д. Поливач
12 грудня 2018 року місто Київ

Номер справи 756/6801/17

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Поливач Л.Д. (суддя - доповідач),

суддів: Шкоріної О.І., Махлай Л.Д.

секретар судового засідання: Горак Ю.М.

сторони:

позивач ОСОБА_3

відповідач ОСОБА_4

відповідач ОСОБА_5

відповідач ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_7

на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 23 червня 2018 року постановлену у складі судді Тітова М.Ю. в приміщенні Оболонського районного суду м.Києва, -

в с т а н о в и в:

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу, мотивованим тим, що 07.11.2012 року між ним і відповідачами було укладено договір позики від 07.11.2014 року, посвідчений нотаріально, зареєстрований в реєстрі за № 3349. Згідно умов договору позики він передав у власність в рівних частках кожному з позичальників, а вони прийняли у борг, грошові кошти у сумі 250 000 доларів США, які відповідачі зобов'язалися повернути до 07.11.2014 року. Позичальники своїх зобов'язань за договором не виконали, борг не повернули. З огляду на матеріальні труднощі просить суд стягнути з відповідачів частину заборгованості за договором позики у сумі 2 000,00 дол. США, що станом на 19.04.2017 еквівалентно 53 688,00 грн.

У червні 2018 року ОСОБА_8 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно і заборони відчуження майна, що належить на праві власності ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1,0,12 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. В обґрунтування зазначив, що необхідність у накладенні арешту на земельну ділянку виникла з метою уникнення непорозумінь, що ймовірно можуть виникнути під час реалізації майна, так як на земельних ділянках розташовані будинки, що перебувають в арешті, а реалізувати будинки без земельних ділянок неможливо. Вказав, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання судового рішення або призвести до неможливості його виконання (можливості відчуження) у випадку задоволення позову.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23 червня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про задоволення заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для вирішенняпитання про забезпечення позову.

В обгрунтування зазначено, що суд першої інстанції не дослідив інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 02.02.2017 відповідно до якого земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1, 0,12 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 під арештом не перебуває. Вказав, що ОСОБА_4 може здійснити відчуження вказаної ділянки, а вилученими грошовими коштами розпорядитися на власний розсуд. Суд не пересвідчився, що між сторонами дійсно виник спір, а відповідач не виконуючи свої боргові зобовязання протягом 4-х років немає наміру повертати борг.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_9 підтримав подану апеляційну скаргу, просив задовольнити її з викладених підстав.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про час, місце і дату розгляду справи повідомлялися у відповідності до вимог закону, у судове засідання до суду апеляційної інстанції повторно не з'явилися, будь - яких заяв чи клопотань до суду від них не надходило. Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу позивача не скористалися. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідачів з урахуванням вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України. Їх неявка в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_9, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірна земельна ділянка знаходиться під обтяженням на підставі договору іпотеки, а тому суд не вбачав підстав для застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказану земельну ділянку.

Проте, з такими висновками суду колегія суддів погодитися не може, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 cт. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначено статтею 150 ЦПК України. Вони мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Як вбачається, суд першої інстанції вказаних вимог не з'ясував та передчасно дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Так, із позовної заяви вбачається, що між сторонами дійсно виник спір щодо невиконання відповідачами своїх зобов'язань за укладеним між ними договором позики. Позивач звертаючись до суду з позовом, просить стягнути з відповідачів у рівних частинах на його користь грошові кошти (їх частину) за договором позики у розмірі 2 000 доларів США. Ціну позову ОСОБА_3 зазначив 53 688,00 грн.

У заяві про забезпечення позову позивач вказав, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду та поновлення його прав і інтересів.

У поданій заяві про забезпечення позову чітко вказано, вид забезпечення позову, зазначено усю необхідну інформацію. Заява містить достатньо обґрунтовані припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Висновок суду про відсутність підстав для накладення на арешту на земельну ділянку, оскільки вказана земельна ділянка перебуває під обтяженням на підставі договору іпотеки № 1650 від 26.09.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Захарченка В.В., є помилковим.

Таке обтяження не стосується предмету даного спору та у разі виконання кредитних зобов'язань позичальником за іншими кредитними зобов'язаннями, воно може бути зняте, що дасть право власнику на безперешкодне відчуження земельної ділянки на користь третіх осіб, що утруднить виконання можливого рішення суду.

Разом з тим, у судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача у наданих суду поясненнях зазначив, що позивачем було збільшено позовні вимоги, згідно яких він просить суд стягнути з відповідачів усю суму богу за договором позики, але у контрольному провадженні відсутні цьому докази.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не володіє доказами щодо збільшення позивачем розміру позовних вимог (ціни позову) та щодо дати подачі такої заяви (до постановлення ухвали чи після її постановлення), як не володіє і доказами щодо вартості земельної ділянки, на яку позивач просить накласти арешт. Зазначені обставини мають важливе значення для вирішення по суті заяви про забезпечення позову.

Отже, судом першої інстанції даних обставин не з'ясовано, оцінку їм не надано, відмова у застосуванні заходів забезпечення позову із зазначених підстав не ґрунтується на вимогах закону.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушив порядок встановлений законом для розгляду заяви про забезпечення позову, передчасно дійшов висновку про відсутність підстав для застосування заходів забезпечення позову.

Отже, зазначені порушення судом першої інстанції норм процесуального права є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, ст.ст. 379, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_7, задовольнити частково.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 23 червня 2018 року скасувати, справу для продовження розгляду направити до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 27 грудня 2018 року.

Судді:

Л.Д.Поливач

О.І.Шкоріна

Л.Д.Махлай