Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач -Стахова Н.В.
Справа № 409/2636/17
Провадження № 22-ц/810/264/18
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 20 грудня 2018 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Стахової Н.В.,

суддів: Кострицького В.В., Луганської В.М.

за участю секретаря судового

засідання: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

учасники справи:

позивач: ОСОБА_5

відповідачі: ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 15 січня 2018 року (постановленого у складі судді Третяк О.Г.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

У листопаді 2017 року ОСОБА_5 звернулась до Білокуракинського районного суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою Білокуракинського районного суду Луганської області від 15 січня 2018 року було відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, в якій просила скасувати ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 15 січня 2018 року та направити справу до суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначила про те, що судом першої інстанції не враховано, що відповідачі у справі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 є внутрішньо переміщеними особами та відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» документом, який засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи є довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. ОСОБА_7 зазначила, що зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, а з березня 2017 року вона фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи в Управлінні праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації. Також, скаржник зазначила, що її чоловік - відповідач ОСОБА_6 згідно довідки виданої Управлінням праці та соціального захисту населення м. Сєвєродонецька Луганської області взятий на облік як внутрішньо переміщена особа.

Відповідач вважає, що судом під час вирішення питання про відкриття провадження не дотримано загальних правил про підсудність, а тому просила скасувати ухвалу та прийняти постанову про направлення справи для розгляду за встановленою підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва або Сєвєродонецького міського суду Луганської області.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_7 ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу, надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Представник позивача ОСОБА_5 ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнав, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання не зявився, про час та місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином (відповідно до положень ч.1 ст.1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції»).

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Постановляючи ухвалу про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява подана відповідно до вимог ст. 187 ЦПК України.

Підстав для повернення позовної заяви, залишення її без руху на час відкриття провадження або для відмови у відкритті провадження у справі відсутні.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, судом при вирішенні питання щодо відкриття провадження по справі було направлено запит до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області щодо місця проживання/перебування відповідачів (а.с. 28,29).

З наданої відповіді Управління Державної міграційної служби України в Луганській області вбачається, що наявні обліки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання (відділ адресно-довідкової роботи) залишились на непідконтрольній українській владі території України, доступ до них відсутній. За наявними обліками УДМС та його територіальних підрозділів, які розташовані на підконтрольній українській владі території України і працюють у штатному режимі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстровані/зняті з реєстраційного обліку не значяться.

Згідно нотаріально посвідченої заяви (а.с.7) ОСОБА_7 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, а відповідач ОСОБА_6 згідно копії паспорта (а.с.23) зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, кв.Запорожченка, 4/22, що не заперечувалося представниками сторін у судовому засіданні.

Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року №2710/38-14 «Про визначення територіальної підсудності справ», підсудність справ Артемівського районного суду м.Луганська визначена Білокуракинському районному суду Луганської області, а підсудність справ Кам`янобрідського районного суду м. Луганська визначена Марківському районному суду Луганської області.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.15 ст.28 ЦПК України позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Главою 2 Цивільного процесуального кодексу України регулюється питання про відкриття провадження у справі. Так, ч.6-10 ст.187 ЦПК України вказано, що у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є субєктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом пяти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду. Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру. Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31цього Кодексу. Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

З урахуванням наведених обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції виконав усі необхідні процесуальні дії для визначення підсудності даного спору та дотримуючись вимог ч.10 ст.187 ЦПК України вірно вирішив питання про відкриття провадження у справі.

Доводи скаржника про те, що вона та її чоловік- Запорожець М.В. були зареєстровані як внутрішньо переміщені особи з 29.03.2017 року у Дніпровському районі м. Києва та з 07 грудня 2016 року у м. Сєвєродонецьку Луганської області, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, як було зазначено вище, згідно отриманої Білокуракинським районним судом Луганської області відповіді УДМС України в Луганській області, відповідачі на час вирішення питання щодо відкриття провадження у справі, на підконтрольній українській владі території України зареєстровані/зняті з реєстраційного обліку не значились.

Тобто, на момент відкриття провадження у справі, інформація щодо перереєстрації відповідачів на території, підконтрольній Україні, була відсутня відповідно до даних УДМС України в Луганській області, а тому у суду не було підстав для відмови у відкритті провадження по справі.

Доводи ОСОБА_7 про те, що її не було повідомлено про розгляд справи, що судом не було її викликано для дачі пояснень не приймаються з огляду на те, що відповідачі викликались до суду та повідомлялись про розгляд даної справи через офіційний веб-портал Судової влади України, що відповідно до цивільно процесуального закону та ЗУ «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» є належним повідомленням у випадку реєстрації місця проживання осіб на території, що непідконтрольна території України.

Отже, оскільки розпорядником Єдиного державного демографічного реєстру є державна міграційна служба, до якої і звертався Білокуракинський районний суд Луганської області при вирішенні питання щодо відкриття провадження по вказаній справі, підстав вважати, що провадження по справі було відкрито з порушенням правил підсудності, не має.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахування наведеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування ухвали суду про відкриття провадження по справі, при прийнятті якої суд першої інстанції не порушив норми процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 383,384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 15 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складений 22 грудня 2018 року.

Головуючий Н.В. Стахова

Судді: В.В. Кострицький

ОСОБА_8