ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2018 року

м. Харків

Справа № 644/4601/18

Провадження № 22-ц/818/1919/18

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Овсяннікової А.І.,

судді - Коваленко І.П., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач:

ОСОБА_1,

відповідач:

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» в особі Харківської дирекції,

треті особи: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області,

приватний нотаріус ОСОБА_2,

розглянув в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу №644/4601/18 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Харківської дирекції, треті особи: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2018 року, постановленого суддею Клименко А.М., -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Харківської дирекції, треті особи: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обгрунтування позову зазначає, що 28 грудня 2006 року між ним та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено кредитний договір №810/4-27/2/1-6-173, згідно умов якого він отримав кредит в розмірі 10000дол. США зі сплатою 13,5% річних за користування кредитними коштами із кінцевим строком повернення до 10 грудня 2016 року. З метою забезпечення виконання ним зобовязань за кредитним договором 28 грудня 2006 року між ним та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено договір іпотеки №810/6-27/2/1-6-290, згідно умов якого він передав в іпотеку Банку квартиру АДРЕСА_1. В червні 2018 року йому стало відомо, що 18 травня 2018 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження № 56413833 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса ОСОБА_2 від 31 жовтня 2017 року про звернення стягнення та задоволення вимог Банку за кредитним договором в розмірі 113714,32грн., в якому зазначено, що загальна сума боргу 4348,54дол. США, стягнення заборгованості проводиться за період 01 квітня 2015 року по 12 вересня 2017 року. На підставі документів наданих відповідачем із заявою про вчинення виконавчого напису не можна встановити безспірність вимог відповідача до позивача, а отже, виконавчий напис вчинено з порушенням закону.

Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 24620 від 31 жовтня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського МНО ОСОБА_2 щодо стягнення суми 113714 грн. 32 коп. на виконання вимог кредитного договору № 810/4-27/2/1-6-173 від 28 грудня 2006 року.

Справу розглянуто в порядку спрощеного провадження.

Відповідач ПАТ «Укрсоцбанк» та третя особа Міжрайонним ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова ГТУЮ в Харківській області надано відзив на позовну заяву, в якому вони заперечували проти задоволення позову.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що виконавчий напис відповідає змісту наданих кредитором (стягувачем) документів, у т.ч. в частині розміру суми боргу, тому підстав для задоволення позову не вбачається.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14 червня 2016 року з нього стягнуто заборгованість за кредитним договором. Це рішення знаходилось на виконанні ВДВС.

У червні 2018 року з ВДВС надійшли документи щодо стягнення з нього за цим же кредитним договором ще більшої суми боргу, але вже за вчиненим виконавчим написом у розмірі 4348,55дол. США.

У виконавчому написі зазначена та сама сума заборгованості, яка вже стягнута рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14 червня 2016 року; розрахунок суми заборгованості зроблено за іншим курсом долару США та повторно двічі нараховані штрафні санкції поза межами дії кредитного договору.

Судовим рішенням та виконавчим написом стягнуто двічі одну й ту ж саму суму боргу по тілу кредиту та штрафним санкціям.

Дізнавшись про існування рішення суму та суму боргу він частково виконав у добровільному порядку рішення суду та вніс на депозит ВДВС 19000грн.

По-друге, ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. При вчиненні виконавчого напису нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості; розрахунок заборгованості Банком зроблено одноособово без урахування його позиції та не відповідає дійсній сумі заборгованості; йому не було надіслано вимоги про наявність заборгованості.

По-третє, позбавлення житла може відбуватися лише за рішенням суду. При вчинені виконавчого напису ВДВС не перевірено чи розповсюджується на дані правовідносини дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» стосовно мораторію на звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки.

Відзив на апеляційну скаргу не надано.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначений в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 28 грудня 2006 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк»укладено кредитний договір №810/4-27/2/1-6-173 згідно умов якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 10000дол. США з кінцевим строком повернення до 10 грудня 2016 року.

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 28 грудня 2006 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк»укладено договір іпотеки №810/6-27/2/1-6-290, згідно умов якого він передав в іпотеку Банку квартиру АДРЕСА_1.

В зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14 червня 2016 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість у розмірі 3451,09дол. США, що по курсу НБУ станом на 15 січня 2016 року становить 82656,33грн.

31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 видано виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за цим же кредитним договором в розмірі 4348,54дол. США, що утворилась за період з 01 квітня 2015 року по 12 вересня 2017 року.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною 1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому ст.50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс 17 та постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 61-154 св18.

Отже, основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки.

Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред'явлених для нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції не з'ясував чи встановлена безспірність вимог ПАТ «Укрсоцбанк», чи дотримана була відповідачем процедура повідомлення боржника належним чином.

Крім того, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14 червня 2016 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість у розмірі 3451,09дол. США, що по курсу НБУ станом на 15 січня 2016 року становить 82656,33грн. Заборгованість визначена станом на 15 січня 2016 року.

Між тим, як вбачається з виконавчого напису нотаріуса, останнім запропоновано стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 4348,54дол. США, що утворилась за період з 01 квітня 2015 року по 12 вересня 2017 року.

З викладеного вбачається, що до виконавчого напису включено частково заборгованість, яку стягнуто за рішенням суду від 14 червня 2016 року, що свідчить про подвійне стягнення.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції не встановив у повному обсязі фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наданим сторонами доказам у їх сукупності та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне зясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин рішення підлягає скасуванню з ухвалення нового про задоволення позову.

Частинам 1, 2, 13 ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову на відповідача. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 при подачі позовної заяви сплачено 704,80грн. судового збору та за подання апеляційної скарги 1057,20грн., а усього 1762грн. Ця сума підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Харківської дирекції, треті особи: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 24620 від 31 жовтня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 31 жовтня 2017 року щодо стягнення суми в розмірі 113714,32грн. на виконання вимог умов кредитного договору № 810/4-27/2/1-6-173 від 28 грудня 2006 року.

Стягнути Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1762грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00коп.).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 28 грудня 2018 року.

Головуючий Овсяннікова А.І.

Судді Коваленко І.П.

ОСОБА_4