Справа № 585/4705/18
Номер провадження 2/585/1456/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21 грудня 2018 року м.Ромни
Роменський міськрайонний суд Сумської області
в складі: головуючої судді Машини І.М.,
при секретарі - Рибіній Н.В.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження в залі суду м. Ромни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє від свого імені та від імені малолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Служба в справах дітей Виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою № 2 по вул. Монастирській, 15 в м. Ромни, Сумської області.
Свої вимоги мотивував тим, що він являється власником квартири АДРЕСА_1. Реєстрація відповідачів у вищевказаній квартирі, в якій вони більше одного року не проживають, створює перешкоди у реалізації права власності позивача на вказану квартиру.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи в порядку п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, так як до суду повернулися конверти з відміткою про те, що вони не проживають за вказаною адресою. Заяв, клопотань чи відзивів до суду від них не надходило.
Представник третьої особи - Служби в справах дітей Виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області, в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв чи клопотань від нього не надходило.
Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що позивач відповідно до договорів дарування, посвідченого 09 серпня 1988 р. державним нотаріусом Роменської державної нотаріальної контори, є власником 13/ 100 частини житлового будинку загальною площею 94, 2 кв.м., з відповідними надвірними будівлями за адресою: Сумська область, м. Ромни, вул. Щучки, 15 (а. с. 6-7).
Крім того, відповідно до договорів дарування, посвідченого 22 липня 1988 р. державним нотаріусом Роменської державної нотаріальної контори, позивач є власником 13/ 100 частини житлового будинку загальною площею 94, 2 кв.м., з відповідними надвірними будівлями за адресою: Сумська область, м. Ромни, вул. Щучки, 15 (а. с. 8-9).
Також, відповідно до договорів купівлі - продажу, посвідченого 09 серпня 1988 р. державним нотаріусом Роменської державної нотаріальної контори, позивач є власником 13/ 100 частини житлового будинку загальною площею 94, 2 кв.м., з відповідними надвірними будівлями за адресою: Сумська область, м. Ромни, вул. Щучки, 15 (а. с. 8-9).
Відповідно до Акту проведення обстеження сімей міста на предмет фактичного проживання для призначення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, виходячи з обставин, які склалися, від 18.11.2018 року, за підписами голови квартального комітету ОСОБА_5 та мешканців ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за місцем їх реєстрації в м. Ромни по вул. Монастирській, 15/2, фактично не проживають (а.с. 15).
Свідок ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в судовому засіданні пояснила, що вона - двоюрідна сестра відповідачки ОСОБА_2 Їй відомо, що остання у 2014 році приїхала проживати до позивача, а в квітні 2015 року виїхала. Більше до позивача не поверталася. Відповідач ОСОБА_4 у 2012 році виїхав, куди саме, не знає.
Свідок ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, в судовому засіданні пояснив, що він давно знає позивача та його сім»ю. Йому відомо, що донька позивача ОСОБА_2 не менше ніж три роки тому виїхала і не проживає разом з батьком. Прийомного сина позивача - ОСОБА_4, він не пам»ятає, коли саме бачив, постійно ОСОБА_4 постійно не проживав з позивачем.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло: житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. В розумінні зазначених норм законодавства, позивач має право на захист свого права власності.
Статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім»ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до пункту 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сімї попереднього власника житла. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Аналогічна правова позиція висловлена і Верховним судом України у постановах від 16.11.2016 у справі № 6-709цс16, 01.03.2016 року у справі №825/1335/13-а, від 30.06.2015 року у справі №21-1438а15, від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Факт реєстрації відповідачів у квартирі, яка належить позивачу, порушує право власності останнього, оскільки відповідач ОСОБА_4 жодного дня не проживав у квартирі позивача, хоча з 1998 року там зареєстрований, а донька позивача ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 не проживають за адресою реєстрації з травня 2015 року, в звязку з чим втратили право на користування житлом за вказаною адресою.
З огляду на встановлені обставини, аналізуючи докази та даючи їм оцінку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь позивача в солідарному порядку слід стягнути 704,80 грн. судового збору, а саме: по 352 грн. 40 коп. з кожного.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 142, 200, 258, 259, 264, 265, 268, 273, 279 ЦПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, та малолітнього ОСОБА_3, 19 серпня 2014 року, такими, що втратили право користування квартирою №2 по вул. Монастирській, 15 в м. Ромни Сумської області.
Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., а саме: по 352 грн. 40 коп. з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Учасники, які не були присутні в судовому засіданні мають право на поновлення строку на апеляційне оскарження. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення суду складено 26 грудня 2018 року.
Суддя: підпис...
СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_10