Справа № 683/40/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 року

Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області в складі :

головуючого судді Цішковського В.А.

при секретарі Крупській В.В.,

розглянувши у спрощеному судовому засіданні в місті Старокостянтинові цивільну справу №683/40/18, 2/683/366/2018 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги,50, м. Дніпро,49094) до ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) про стягнення кредитної заборгованості

В С Т А Н О В И В :

У січні 2018 року позивач звернувся з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача кредитну заборгованість в сумі 105 060,08 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі заяви №б/н від 21.10.10р. відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. Зазначена заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», затв. наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010р. та «Тарифами Банку», складає Договір про надання банківських послуг.

Згідно вказаного Договору, позивачем надано відповідачу кредит в сумі 8 000 грн. у вигляді кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується довідкою від 13.12.07р.

Згідно умов договору кредиту, відповідач отримав доступ до карткового рахунку та користувався ним, що, підтверджується розрахунком до позову.

Позивач вказує, що банк перед відповідачем виконав свої обовязки в повному обсязі, однак, позичальник взятих на себе обов`язків не виконує.

Із поданого позивачем розрахунку за кредитним договором №б/н від 26.10.2017р. вбачається, що відповідачем ОСОБА_1 не виконуються обовязки по погашенню кредиту та відсотків за ним, тому станом на 30.09.17р. у нього утворилася заборгованість в сумі 105 060,08 грн., зокрема: 5 548,01 грн. заборгованість за кредитом, 91 528,37 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 2504,65 грн. заборгованість по пені та комісії, 500 грн. штраф (фіксована частина) та 4979,05 грн. (процентна ставка), відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг.

З огляду на вищезазначене, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 105 060,08 грн. простроченої заборгованості, а також понесених судових витрат.

Представник позивача подав до суду заяву, де позов підтримав і просив провести розгляд справи за його відсутності в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач подав до суду заяву, в якій просить суд застосувати до даного спору строки позовної давності, вказує, що своїм підписом на заяві давав згоду на відкриття банківського рахунку строком лише на 55 днів, по 20.12.10р.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 21.10.10. відповідачем ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписано заяву №б/н від 21.10.10р. про приєднання до Вимог і Правил надання банківських послуг в Приватбанку.

Вказаною заявою, відповідач, ознайомившись із Правилами надання банківських послуг та Тарифами Приватбанку, виявив бажання оформити на своє імя платіжну картку «Кредитка Універсальна» без зазначення бажаної суми кредитного ліміту та погодився з тим, що вказана заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Приватбанку сукупно є Договором про надання банківських послуг. Ознайомлений та погодився виконувати ці Умови та Тарифи, що були надані йому в письмовому вигляді, зобовязується виконувати вимоги, зазначених Умов та Тарифів, а також регулярно знайомитися з їх змінами на сайті Приватбанку.

Відповідно до п.3.1-3.3 Умов та правил надання банківських послуг, для надання послуг банку клієнту кредитної картки, клієнт своїм підписом у заяві та пам'ятці клієнта посвідчує укладення договору між банком про надання банківських послуг, шляхом надання відповідної суми кредитного ліміту.

Згідно довідки про умови кредитування з використанням платіжної карти «кредитка універсальна» 55 днів пільгового періоду від 21.10.10р., відповідачу відкрито банківський рахунок та видано кредитну картку «Універсальна» із пільговим періодом нарахування відсотків за користування кредитним лімітом за ставкою 0,01% річних до 55 днів.

Вказані заява та довідка засвідчені підписом відповідача, що є достатнім та належним підтвердженням поінформованості відповідача про умови кредитування.

При цьому зазначення у верхній частині памятки клієнта (довідки про умови кредитування) російською мовою прізвища «Лебединский» замість прізвища відповідача ОСОБА_1, не спростовує факту укладення кредитного договору №762306 від 26.10.10р. між сторонами, так як і позивачем і відповідачем вчинялися дії на його виконання.

Відповідно до п.2.1.1.2.3. Умов і Правил надання банківських послуг ПАТ «Приватбанк», після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, а також заяви, Банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт надає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт надає Банку право в будь-який момент змінити (зменшити чи анулювати) кредитний ліміт.

Так, згідно довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 13.12.17р. позивачем 26.10.10р. було встановлено кредитний ліміт за даним договором в розмірі 300,00 грн., 25.05.11р. збільшено його до 400,00 грн., 29.09.11р. збільшено до 8000,00 грн., а 24.10.11. зменшено до 5600,00 грн.

З огляду на зазначене, твердження відповідача про неправомірне збільшення позивачем розміру кредитного ліміту без письмового узгодження з ним є безпідставними, тому судом до уваги не приймаються.

З наявного в матеріалах справи розрахунку за договором, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, станом на 30.09.17р. відповідачем прострочено 105 060,08 грн., зокрема: 5 548,01 грн. заборгованість за кредитом, 91 528,37 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 2504,65 грн. заборгованість по пені та комісії, 500 грн. штраф (фіксована частина) та 4979,05 грн. (процентна ставка), відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг.

Ч.1 ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно приписів ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірові та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

При цьому, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Так, судом враховується, що на підставі п.2.1.1.5.5. Договору, відповідач зобовязувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Так, із наявного в матеріалах справи розрахунку вбачається, що заборгованість по відсотках за кредитним договором станом на 30.09.17р. становить 91 528,37 грн.

Відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Договору, Клієнт сплачує Банку пеню, яка розраховується згідно «Тарифів банку» на час порушення зобовязання та може змінюватися у відповідності до п.1.1.3.2.3. Договору.

Як вбачається із розрахунку до позову сума пені разом із комісією банку становить 2504,65 грн.

Крім того, згідно п.2.1.1.7.6. Договору, сторони передбачили, що при порушенні позичальником строків платежів більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку судовий штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Так, в звязку з порушенням строків погашення кредиту позивач просить стягнути із відповідача 500грн. фіксований штраф і 4979,05 грн. процентна складова.

Однак, згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Враховуючи вищевикладене, суд у відповідності до ст. 549 ЦК України приходить до висновку , що штраф і пеня є одним видом цивільно правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порядку й строків погашення кредиту суперечить частині першій статті 61 Конституції України. Тому в частині стягнення штрафу слід відмовити.

Щодо тверджень відповідача про необхідність застосування до даних правовідносин строку позовної давності, судом враховується наступне.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Також, згідно ст.258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

При цьому, ст.264 ЦК України передбачає, що перебіг позовної давності може перериватися вчиненням особою дії, що свідчить про визнання ним свого боргу. Після перерви перебіг позовної давності починається заново.

З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за даним договором вбачається, що відповідачем з моменту укладення договору про відкриття кредитної лінії неодноразово здійснювалися платежі на погашення заборгованості за даним договором, що свідчить про визнання ним своїх зобовязань за даним договором, а також є підставою для переривання строку позовної давності внаслідок чого позовна давність починається заново.

Оскільки останні платежі були здійснені в червні-липні 2017р., то твердження відповідача про сплив позовної давності щодо стягнення заборгованості по даному договору є безпідставними, тому заява відповідача про застосування позовної давності, судом не приймається.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути 99 581,03 грн., з яких заборгованість за кредитом 5548,01 грн., заборгованість за пенею та комісією 2504,65 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 91528,37 грн.

При розподілі судових витрат суд виходить із положень п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, згідно яких, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст.141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, Хмельницька обл.) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» кредитну заборгованість станом на 30.09.2017 року в сумі 99 581,03 грн., з яких заборгованість за кредитом 5548,01 грн., заборгованість за пенею та комісією 2504,65 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 91528,37 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» понесені судові витрати в сумі 1600 грн.(чи

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16 квітня 2018 року

Суддя /