РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 рокуКиївський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Ніколаєнко І.В.,

за участю секретаря Газіної О.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом, яким просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 24 вересня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції міста Харкова між сторонами було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 559. Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Посилається на те, що подружнє життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, шлюб та сім'ю. На даний час ведення між подружжям спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено, спільно не проживають з 2014 року. Вважає, що примирення є неможливим, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Домовленості між сторонами про порядок утримання дитини не досягнуто, відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання доньки не надає.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13.06.2018 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27.09.2018 року відкрито загальне позовне провадження, по справі призначено підготовче судове засідання.

Позивач в судове засідання не зявилась, відповідно до поданої до суду заяви розгляд справи просила проводити без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Після розірвання шлюбу прізвище просила залишити без змін "Низюк".

Відповідач в судове засідання не з'явився, відповідно до отриманої судом заяви розгляд справи просив проводити без його участі, позовні вимоги визнав.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані в обґрунтування позовних вимог докази в їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 24 вересня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 559 (свідоцтво про шлюб серія 1-ВЛ № 026380 від 26 листопада 2005 року).

Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серія 1-ВЛ № 171930 від 12 серпня 2009 року) батьком дитини записаний відповідач по справі.

Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення.

Суд, зясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сімї неможливим. За таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню.

Суд зазначає про вибір прізвища після розірвання шлюбу позивачем, яка просила її прізвище залишити без змін "Низюк".

Судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачем. Відповідач проживає окремо від дитини, в добровільному порядку матеріальну допомоги дитині не надає. Домовленості про матеріальне забезпечення дитини між сторонами не досягнуто.

Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов'язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом.

Аналогічна правова позиція викладена у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Разом з тим, ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2018 рік" встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 грудня 2018 року 2027,00 грн.

Відповідачем не надано суду даних про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сімї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обовязку утримувати дитину.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

З аналізу змісту ч. 1 ст.184 СК України вбачається, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач має постійне місце роботи та регулярний дохід.

При таких обставинах, враховуючи викладене, а також мінімальний розмір аліментів, встановлений ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає можливим визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 110, 111, 112, 114, 155, 157, 180-184 СК України, ст.ст. 12, 45, 79-81, 141, 258-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 24 вересня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 559, - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 залишити без змін "Низюк".

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 11.06.2018 р. та до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 26 грудня 2018 року.

Суддя І.В. Ніколаєнко