Провадження № 2/761/6195/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Горюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку виплати заробітної плати, згідно Трудового договору від 01.10.2014 р.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою, згідно якої просить стягнути з ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», на користь позивача середній заробіток за період затримки розрахунку в сумі 116 951,04 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з 06.05.2011 р. працювала в ПАТ «ВіЕйБі Банк», обіймала посаду головного економіста Управління бюджетування та планування, з 17.03.2014 р. - посаду начальника Управління бюджетування та планування. 04.02.2015 р. звільнена із займаної посади у зв`язку із скороченням штату працівників, п. 1 ст. 40 КзПП України. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19.10.2017 року стягнуто на користь позивача заборгованість по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Рішення набрало законної сили, про що видано виконавчий лист. Станом на 18.06.2017 р. рішення суду відповідачем не виконано. На неодноразові звернення ОСОБА_1 про проведення розрахунку, отримували формальні відписки. У відповідності до п. 4.2 Трудового договору працівнику повинно бути нарахована та виплачена 21.11.2014 року додаткова заробітна плата в розмірі 44 130, 00 грн. Отже, відповідач має заборгованість перед позивачем по сплаті додаткової заробітної плати в сумі 44 130,00 грн. за рішенням суду, яке не виконано, та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до довідки про середню заробітну плату від 04.02.2015 року, щодення заробітна плата становить 481,28 грн. (88555,82 грн.: 184 дні = 481,28 грн.). За період з 19.10.2017 року по 18.06.2018 року 243 днів прострочення сума становить 116 851,04 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 20 червня 2018 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

Позивачем, 26.07.2018 р. та 17.08.2018 р. збільшувались позовні вимоги, посилаючись на триваюче порушення прав ОСОБА_1 щодо невиконання рішення суду про стягнення заборгованості по заробітній платі. Отже, за період з 1910.2017 року по 16.08.2018 року (302 дні прострочення) розмір середнього заробітку за час затримки виплати становить 145 346,56 грн.

У встановлений судом строк, відповідач надіслав на адресу суду відзив на позов, згідно якого просив відмовити у задоволенні позову. Обґрунтуванням відзиву є те, що у трудовій книжці ОСОБА_1 відсутній запис про початок роботи відповідно до Трудового договору від 01.10.2014 року. Трудовий договір між ОСОБА_1 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» оформлений наказом № 584-п від 25.05.2011 р. про прийняття на роботу та з подальшими внесеннями змін про переведення, не було припинено до моменту звільнення, тобто 04.02.2015 року. У відповідності до п. 6.10 Трудового договору від 01.10.2014 року, відповідачем не видавався наказ про прийняття на роботу ОСОБА_1 . Крім того, 03.10.2014 р. НБУ прийнято Постанову № 631/БТ «Про віднесення ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до категорії проблемних. Крім того, на думку представника відповідача, трудовий договір від 01 жовтня 2014 р. є нікчемним, відповідно до ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В свою чергу від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 761/22197/15-ц, яке набрало законної сили, було встановлено, що ОСОБА_1 виконувала свої трудові обов`язки, згідно трудового договору від 01.10.2014 року. Також, відповідачем приховуються інформація про наявність рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 вересня 2016 року по справі за позовом ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної Марини Анатоліївни до ОСОБА_1 про визнання трудового договору недійсним, якиму задоволенні позову відмовлено. Дане рішення набрало законної сили.

У запереченнях щодо відповіді на відзив ОСОБА_1 , представник відповідача фактично підтверджує свою позицію аналогічній, що викладена у відзиві на позов.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, наказом № 584-п від 25 травня 2011р. ОСОБА_1 з 06 червня 2011р. було прийнято на посаду головного економіста Управління фінансового аналізу та бюджетування Фінансового департаменту ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк».

Наказом № 128-п від 16 лютого 2012р. ОСОБА_1 переведено на посаду головного економіста Управління бюджетування та планування Фінансового департаменту.

Наказом № 45-а від 01 лютого 2013р. ОСОБА_1 переведено на посаду менеджера Управління бюджетування та планування Фінансового департаменту.

Наказом № 104/1-п від 17 березня 2014р. ОСОБА_1 переведено на посаду начальника Управління бюджетування та планування.

01 жовтня 2014р. між ОСОБА_1 та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк». було укладено трудовий договір, п.п.1.1 якого передбачено, працівник приймається на роботу до роботодавця на посаду начальника Управління бюджетування та планування для виконання роботи, обумовленої цим договором та посадовою інструкцією.

Наказом № 32-п від 03 лютого 2015р. ОСОБА_1 , звільнено з посади начальника Управління бюджетування та планування з 04 лютого 2015р. у зв`язку зі скороченням штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України.

Згідно довідки про середню заробітну плату від 04 лютого 2015р. № 20/1/1-1626 в період часу з серпня 2014р. по січень 2015р. ОСОБА_1 була нарахована та виплачена заробітна плата на загальну суму 88555,82 грн., в той час як додаткова заробітна плати в розмірі 44 130,00 грн., що передбачено п. 4.2 трудового договору виплачена не була.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19.10.2017 р. по справі №761/22197/15-цпозовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково та стягнуто з ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на користь позивача заборгованість по додатковій заробітній платі в сумі 44 130,00 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період часу з 05.02.2015 р. по 09 березня 2016 р. та з 09.12.2016 р. по 25.04.2017 р. в сумі 242447, 06 коп.

Рішення суду набрало законної сили 26.01.2018 р. та видано виконавчий лист № 761/22197/15-ц .

Як зазначає позивач, незважаючи на рішення суду про стягнення з відповідача невиплаченої додаткової заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, останній його не виконує, що й стало підставою для звернення до суду, так як закон гарантує виплату середньої заробітної плати за період до фактичного розрахунку.

Так, 09.08.2018 р. відповідачем було частково погашено заборгованість згідно трудового договору, проте утримано податки та інші платежів.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.07.2018 р. було відмовлено ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» у роз`ясненні рішення суду від 19.10.2017 р. щодо виконання вимог ПК України.

Отже, відповідачем рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19.10.2017 року не виконано в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 Постанови «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999р. № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Так, згідно з пунктом 5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати.

За розрахунком позивача, середній заробіток за весь час затримки, з урахування заяви про збільшення позовних вимог, з 19.10.2017 р. по 16.08.2018 р.становить 145 346,56 грн. (302 дні х 481,28 грн. середньоденного заробітку).

Суд перевіривши наданий позивачем розрахунок, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 р. дійшов висновку, що сума середнього заробітку розрахунку за час затримки розрахунку становить 145 346,56 грн.

Крім того, доводи сторони відповідача, що зазначений трудовий договір є недійсним суд не приймає до уваги, оскільки рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 вересня 2016р. по цивільній справі № 405/7695/15-ц, яке набрало законної сили, позов ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної М.А. до ОСОБА_1 про визнання недійсним трудового договору від 01 жовтня 2014 р., укладеного між сторонами, залишено без задоволення.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки у розмірі 145 346 грн. 56 коп. без врахування відповідних податків й інших обов`язкових платежів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 453 грн. 46 коп.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-266, 268, 280-282, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. ст. 47, 116, 117, 232, 233 КЗпП України; ст.1, 2, 5 Закону України «Про оплату праці»; Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» за № 13 від 24 грудня 1999р., суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до Публічного акціонерного товариств «ВіЕйБі Банк» (адреса: м. Київ, вул. Дегтярівська, 27 Т) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку виплати заробітної плати, згідно Трудового договору від 01.10.2014 р. задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариств «ВіЕйБі Банк» (адреса: м. Київ, вул. Дегтярівська, 27 Т, Код ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі у розмірі 145 346 грн. 56 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариств «ВіЕйБі Банк» (адреса: м. Київ, вул. Дегтярівська, 27 Т, Код ) в дохід держави судовий збір у розмірі 1 453 грн. 46 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: