Справа №313/34/2017
Провадження 2/313/14/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2018 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Кравцовій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та її витребування,

ВCТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка» визнати недійсним договір оренди землі, який був укладений 10.09.2015 р. за № 70 і зареєстрований у Веселівському районному управлінні юстиції 22.02.2015 р. за № 13451940 та витребувати її, зобов'язавши відповідача повернути дану земельну ділянку позивачу.

Позивач у судове засідання не зявився, але в наданій заяві позовні вимоги підтримав повністю, просить розглянути справу без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, але до суду звернувся із заявою розглянути справу без його участі, у задоволенні позову відмовити. Обгрунтування викладені у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 81 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують права та обов'язки.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 вказаної правової норми цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч. 1 ст. 12, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ЦК України).

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивачеві на праві приватної власності належить земельна ділянка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 3,7601 га, яка розташована на території Менчикурівської сільської ради Веселівського районну Запорізької області, кадастровий номер :07:002:0010. Належність земельної ділянки підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 29.12.2005 р. серії ЗП № 045372.

В період часу з 26.08.2008 р. по 26.08.2015 р. земельна ділянка на підставі Договору оренди земельної ділянки від 26.08.2008 р. № 2 (зареєстрований у Веселівському РВ ЗРФ ДП «Центр державного земельного кадастру» 11.12.2008 р. за номером 94) перебувала в користуванні ТОВ «Ніка». Строк дії даного договору складав 7 років (п. 8 Договору), після закінчення він не пролонгувався.

23.11.2016 р., ОСОБА_1 щодо повернення належної йому земельної ділянки, звернувся до відповідача, який в повернені земельної ділянки відмовив у звязку із наявністю діючого Договору земельної ділянки від 10.09.2015 р. № 70, який на думку позивача зазначений договір не укладав, про його існування він дізнався від відповідача лише під час звернення.

Підпис, який знаходиться на спірному договорі, акті прийому-передачі та акті визначення меж, не співпадає з дійсним підписом позивача, що свідчить про підписання договору разом з додатками іншою не уповноваженою особою, що в свою чергу, суперечить діючому законодавству та моїм інтересам.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Законом України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України (ст. 14 Закону).

Крім того, статтею 208 ЦК України встановлено, що правочини між фізичною та юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою ст. 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлене законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ч. 1-3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити діючому законодавству, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі

Під час укладання спірного договору оренди землі, текст договору було підписано від імені позивача сторонньою особою, яка не мала належних повноважень на вчинення такої дії.

Ухвалою Веселівського районного суду Запорізької області від 08.02.2017 р. у справі призначена почеркознавча експертиза, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Відповідно до висновку експерта № 926-17 від 18.05.2017 р. зроблені наступні висновки : підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Орендодавець» договору оренди землі № 70 від 10.09.2015 р., укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Ніка», виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису; підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Землевласник» акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) № б/н від 10.09.2015 р. до договору оренди землі № 70 від 10.09.2015 р., виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису; підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Орендодавець» акту прийому-передачі обєкта оренди (земельної ділянки) № б/н від 10.09.2015 р. до договору оренди № 70 від 10.09.2015 р., виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису.

Згідно ст. 125 ЗК України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 17 Закону України «Про оренду землі» визначено, що обєкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 07.01.2017 р. № б/н Веселівським районним управлінням юстиції 22.02.2016 р. здійснено реєстрацію речового права ТОВ «Ніка», а саме права оренди, номер запису 13451940.

Тобто, з 22.02.2016 р. у відповідача безпідставно, поза його волею позивача виникло право оренди та з цієї дати земельна ділянка, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності фактично є переданою ТОВ «Ніка», що призводить до порушення права власності, оскільки позивач безпідставно позбавлений можливості користуватися та розпоряджатися власною земельною ділянкою.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Питання із судовими витратами вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 11, 16, 202-203, 213, 215, 216, 229, 230, 638, 792 ЦК України, ст.ст. 14, 17, 35 Закону України «Про оренду землі», ст. 125 ЗК України, керуючись розясненнями п. п. 8, 10, 12, 26-28, 31 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р., а також ст.ст. 1-13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 352-354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди землі від 10 вересня 2015 року № 70 укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ніка» (72202, Запорізька обл., Веселівський р-н, смт. Веселе, вул. Чекістів, 117, ), який був зареєстрований у Веселівському районному управлінні юстиції 22.02.2015 року за № 13451940.

Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка» (72202, Запорізька обл., Веселівський р-н, с.м.т. Веселе, вул. Чекістів, буд. 117, ) земельну ділянку, загальною площею 3,7601 га, яка розташована на території Менчикурівської сільської ради Запорізької області, кадастровий номер :07:002:0010 та зобовязати його повернути дану земельну ділянку позивачу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка» (72202, Запорізька обл., Веселівський р-н, смт. Веселе, вул. Чекістів, 117, ), на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 640,00 грн., пов'язані зі сплатою судового збору при зверненні до суду.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка» (72202, Запорізька обл., Веселівський р-н, смт. Веселе, вул. Чекістів, 117, ), на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів через Веселівський районний суд Запорізької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.12.2018 р.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_2

20.12.2018