П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2018 року м. Київ

Справа № 752/6853/17

Резолютивна частина постанови оголошена 27 грудня 2018 року

Повний текст постанови складено 28 грудня 2018 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Довгополої А.В.

сторони: позивач ОСОБА_2

відповідач Комунальне підприємство з експлуатації житлового фонду «Житло-Сервіс»

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ЛиповенкоГанни Володимирівни, яка діє на підставі довіреності в інтересах Комунального підприємства з експлуатації житлового фонду «Житло-Сервіс», на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 січня 2018 року ухвалене під головуванням судді Голосіївського районного суду міста Києва Хоменко О.Л. у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства з експлуатації житлового фонду «Житло-Сервіс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

Справа № 752/6853/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1287/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Хоменко О.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 у Голосіївському районі міста Києва, де вона і проживає. Будинок, в якому розташована квартира, обслуговується відповідачем, який, зокрема, надає власникам квартир в цьому будинку послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

29 березня 2015 року в квартирі №211 в цьому ж будинку трапилась аварія на системі гарячого водопостачання, що призвело до залиття належної їй квартири.

За наслідками обстеження місця аварії та квартири АДРЕСА_2 комісією відповідача за її участю та участю співвласника квартири №211 встановлено, що аварія була спричинена розгерметизацією лічильника, призначеного (згідно технічних умов) для встановлення на системі холодного водопостачання, однак помилково встановленого на системі гарячого водопостачання в квартирі № 211, при цьому внаслідок аварії в квартирі № 207 були пошкоджені вологою, серед іншого, паркетне покриття підлоги та шпалерне оздоблення стелі.

Вважає, що аварія сталася внаслідок протиправних дій відповідача, який під час опломбування приладів обліку водопостачання в квартирі № 211 не здійснив контроль за технічним станом цих приладів, внаслідок чого не виявив помилкове встановлення на системі гарячого водопостачання лічильника, призначеного (згідно технічних умов) для встановлення на системі холодного водопостачання, що призвело до заподіяння позивачу майнової шкоди.

Розмір завданого їй матеріального збитку, завданого внаслідок залиття, визначено незалежним судовим експертом та становить 32002 гривні. За проведення експертного дослідження нею сплачено 1923 гривні.

В подальшому позивач збільшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь 25000 гривень у відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що у зв'язку із пошкодженням внаслідок аварії з вини відповідача належного їй майна, що відбулось на завершальному етапі довготривалих ремонтних робіт в новопридбаній оселі, вона зазнала глибоких душевних страждань, які лише поглибились внаслідок протиправної поведінки відповідача, яка полягала у неналежному встановленні причин та наслідків аварії, а також у протиправній бездіяльності щодо відшкодування майнової шкоди, завданої з вини відповідача. Також позивач зазначила, що, не маючи можливості власним коштом відновити пошкоджене житло, вона та її малолітня дочка, що проживає разом з нею, тривалий час позбавлені нормальних санітарних умов проживання та змушені жити в оселі з підвищеною вологістю, демонтованими кухонними меблями та вентиляційним обладнанням, здутим паркетним покриттям та стелею, ураженою пліснявою, внаслідок чого дочка позивача страждає на захворювання дихальних шляхів, що лише поглиблює її душевні страждання.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07 червня 2018 року позов задоволено частково - стягнуто з відповідача на користь позивача завдану їй матеріальну шкоду в сумі 33925 гривень, що складається з вартості відновлювальних робіт в сумі 32002 гривні та витрат за проведення експертного дослідження в сумі 1923 гривні, моральну шкоду в сумі 10000 гривень, та судовий збір в сумі 1280 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представником відповідача Липовенко Г.В., яка діє на підставі довіреності в інтересах Комунального підприємства з експлуатації житлового фонду «Житло-Сервіс», подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що шкода повинна бути відшкодована відповідачем, Комунального підприємства з експлуатації житлового фонду «Житло-Сервіс» не є виробником лічильників, тому не повинен нести відповідальністю за несправний лічильник, який був встановлений позивачу виробником і вийшов з ладу не з вини відповідача.

Крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, яким в даному випадку був би висновок експерта про те, що розгерметизація лічильника холодної води сталась внаслідок того, що він був помилково встановлений на гарячу воду, а не внаслідок інших технічних причин чи заводського браку. Тобто, таке твердження суд визнав як доказ виключно зі слів позивача.

Позивач не надав суд жодних доказів власних звернень до організації, яка здійснює водопостачання, про дані щодо останньої перевірки та встановлення причини виходу з ладу лічильника, хоча зобов'язаний був це зробити. Оскільки сам по собі факт розгерметизації лічильника не встановлює автоматичної вини відповідача, а міг бути викликаний внаслідок інших причини (удару по лічильнику або бракованих деталей). Дана обставина не була доведена, а суд при винесення рішення, поклався виключно на суб'єктивну думку комісії та позивач, які не є спеціалістами, що мають спеціальні знання з цього приводу.

Крім того, одночасно з апеляційною скарго представником відповідача подано заяву про поворот виконання рішення.

Заяву обґрунтовував тим, що з моменту постановлення оскаржуваного рішення на користь позивача в примусовому порядку стягуються грошові кошти, що підтверджуються платіжними дорученнями.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено без жодного порушенням норм матеріального права та без суттєвих порушень норм процесуального права, натомість вимоги апеляційної скарги є необґрунтованими та безпідставними.

Що стосується заяви про поворот виконання рішення, вказує про те, що під час відкриття провадження у справі, суд розглянув зазначену заяву та зупинив виконання рішення суду, а відтак зважаючи на законність та обгрунтованість рішення суду, його дію має бути відновлено.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 07 вересня 2018 року було відкрито провадження у справі, зупинено дію рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 січня 2018 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 жовтня 2018 року справу прийнято до провадження цього суду, справу призначено до розгляду.

В судовому засіданні представник відповідача Липовенко Г.В. підтримала доводи апеляційної скарги та не підтримала заяву Комунального підприємства з експлуатації житлового фонду «Житло-Сервіс» про поворот виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 січня 2018 року.

Позивач ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_1 у Голосіївському районі міста Києва, що належить їй на праві приватної власності, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 29 травня 2012 року Головним управлінням житлового забезпечення, та витягом про державну реєстрацію прав від 06 липня 2012 року.

Будинок №80-А/73 по проспекту Науки в м. Києві обслуговується відповідачем, який зокрема, надає власникам квартир послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що підтверджується копією договору № б/н про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 22.10.2012 року, укладеного між відповідачем та власником квартири АДРЕСА_3.

Згідно п.п. 8 п. 14 договору відповідач зобов'язався здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинку, квартир, приміщень відповідно до нормативно-правових актів.

29 березня 2015 року в квартирі № 211 зазначеного будинку трапилась аварія на системі гарячого водопостачання, що призвело до залиття квартири позивача, внаслідок чого позивачу було заподіяно майнової шкоди, а саме: пошкоджені, серед іншого, паркетне покриття підлоги та шпалерне оздоблення стелі.

Вказаний факт підтверджується копією акту (повторного) про залиття, що трапилось на системі центрального опалення, гарячого водопостачання, холодного водопостачання, водовідведення, складеного 15 квітня 2015 року комісією відповідача за участю позивача та співвласника квартири № 211 ОСОБА_7

Згідно акту причиною залиття квартири позивача стала розгерметизація корпусу лічильника №1148773, який встановлений на системі гарячого водопостачання забудовником. Згідно технічним умовам лічильник призначений для системи холодного водопостачання в квартирі №211.

З копії акту, складеного комісією відповідача 22 жовтня 2012 року, вбачається, що лічильник холодного водопостачання №1148773 в квартирі АДРЕСА_4 був опломбований 22 жовтня 2012 року.

Згідно висновку № ЕД-1-1-192/15 будівельно-технічного (оціночно-будівельного) експертного дослідження, складеного 13 травня 2015 року за результатами експертного дослідження, проведеного судовим експертом ТОВ «Судова незалежна експертиза України», розмір матеріального збитку, завданого власнику квартири АДРЕСА_5 внаслідок залиття, на момент складання висновку становить 32 002 грн.

З копії листа ТОВ «Судова незалежна експертиза України» № 2077 від 22 грудня 2015 року вбачається, що за проведення експертного дослідження позивачем сплачено 1923 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, внаслідок неналежного контролю за технічним станом приладів вимірювання, не виявив помилкове встановлення на системи гарячого водопостачання лічильника , призначеного (згідно технічних умов) для встановлення на системи холодного водопостачання, що призвело до розгерметизації лічильника і залиття квартини позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п. 2 ч. 2 статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов'язаний здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень.

Відповідно до п. 5.18 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Мінжитлокомунгоспу від 27 червня 2008 року № 190, споживач відповідає за цілісність та збереження засобів обліку, пломб і деталей пломбування, встановлених представниками територіальних органів Держспоживстандарту та виробником в місцях з'єднань засобів обліку, запірної арматури, манометра та іншого обладнання вузла обліку незалежно від місця його розташування; знімати засоби обліку, здійснювати будь-які заміни їх частин або зміни положення на водомірному вузлів, де їх встановлено, знімати пломби, накладені органами Держспоживстандарту або виробником, має право лише виробник або споживач за дозволом виробника.

Судом першої інстанції встановлено, що аварію спричинила розгерметизація лічильника, призначеного (згідно технічних умов) для встановлення на системі холодного водопостачання, однак помилково встановленого на системі гарячого водопостачання в квартирі № 211 в будинку, де розташована квартира позивача. Лічильник, розгерметизація якого спричинила аварію, був опломбований відповідачем 22 жовтня 2012 року, що виключало можливість будь-якого стороннього впливу, у тому числі, власників квартири № 211. З цього моменту відповідач взяв на себе обслуговування цих приладів, у тому числі контроль за їх технічним станом.

Відповідно до Правил користування системами централізованого водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими Міністерством з питань житлово-комунального господарства України наказом №190 від 27 червня 2008 року, виконавець послуг, шляхом здійснення опломбування, виключає можливість будь-якого несанкціонованого впливу інших, ніж виконавець, осіб, та працездатність і цілісність приладів обліку, з одночасним взяттям на себе відповідальності за належний стан таких приладів.

Отже, відповідач несе відповідальність за усі несприятливі наслідки неналежного здійснення такого обслуговування, у тому числі, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу завдану їй матеріальну шкоду на підставі ч. 1 статті 1166 ЦК України.

Внаслідок неналежного контролю за технічним станом приладів вимірювання відповідач не виявив помилкове встановлення на системі гарячого водопостачання лічильника, призначеного (згідно технічних умов) для встановлення на системі холодного водопостачання, що призвело до розгерметизації лічильника і залиття квартири позивача.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суд про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача завдану їй матеріальну шкоду в сумі 33925 гривень, що складається з вартості відновлювальних робіт в сумі 32002 гривні та витрат за проведення експертного дослідження в сумі 1923 гривні.

Крім того, судом встановлено, що внаслідок пошкодження належного позивачу майна з вини відповідача вона зазнала глибоких душевних страждань. Внаслідок протиправних дій відповідача позивач та її малолітня дитина ОСОБА_8, 2013 року народження, вимушені тривалий час проживати в неналежних санітарних умовах.

Відповідно до п.п. 2 та 3 ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що висновок суду про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_2, є правильним, про те розмір відшкодування, 10000 гривень, з урахуванням обставин справи та вимушених змін у житті, не відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості.

За таких обставин апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до висновку про зміну рішення суду першої інстанції відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 гривень, зменшивши розмір моральної шкоди що підлягає стягненню з Комунального підприємства з експлуатації житлового фонду «Житло-Сервіс» та користь ОСОБА_2 з урахуванням обставин справи та вимушених змін у житті позивача з 10000 гривень до 3000 гривень, що відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості.

Що стосується доводів апеляційної скарги, про те, що належним та допустимим доказом причини розгерметизації лічильника мав би бути висновок експерта, відхиляються судом як безпідставні, оскільки відповідач, як учасник процесу мав право заявити клопотання про призначення судової експертизи, проте таким правом не скористався.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч.6 ст. 444 ЦПК України, до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Оскільки, представник відповідача Липовенко Г.В. не підтримала заяву відповідача про поворот виконання рішення в зв'язку з ненаданням документу, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку, тому підстави для вирішення питання про поворот виконання рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.268, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Липовенко Ганни Володимирівни, яка діє на підставі довіреності в інтересах Комунального підприємства з експлуатації житлового фонду «Житло-Сервіс» - задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 січня 2018 року в частині відшкодування моральної шкоди змінити, зменшивши розмір моральної шкоди з 10000 гривень до 3000 гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач А.М. Стрижеус

Судді Л.Д. Поливач

О.І.Шкоріна