ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1687/18 Справа № 199/6060/17 Суддя у 1-й інстанції - Новік Л.М. Суддя у 2-й інстанції - Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Шило С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1, від якого сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, яка проживає з позивачем. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2017 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини. ОСОБА_4 має діагноз затримка психомовленнєвого розвитку, у зв'язку із чим перебуває на обліку з 2-х років у невролога, а також на обліку у ортопеда з приводу діагнозу плоско-вальгусні стопи. Відповідно до виписок із історій хвороб, дитина потребує систематичного медикаментозного та реабілітаційного лікування з проходженням масажів 2 рази на рік, занять ЛФК, а також додаткового індивідуального догляду матері, в тому числі періодичне перебування у реабілітаційних центрах щодо основного захворювання. Дитина лікується тривалий час, у тому числі і стаціонарно. Придбання ліків для лікування дитини склали 331,40 грн. та 5710,00 руб. Позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, єдиним доходом є 860,00 грн., які їй виплачує держава до досягнення дитиною 3-х річного віку та аліменти на дитину, які складають 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Дитина хворіє на хронічне захворювання, перебуває на диспансерному клінічному обліку, а тому потребує постійних витрат на лікування. Відповідач жодної участі у додаткових витратах на лікування дитини не бере. Тому, уточнивши позовні вимоги, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 331,40 грн. та 5710,00 рублів (на момент купівлі медичних препаратів курс рубля становив 0,46 коп.), що еквівалентно 2626,00 грн., що всього дорівнює 2957,00 грн. (а.с. 3-4, 44-46).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2018 року позовні вимоги задоволено, стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 2957,00 грн.; вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставина справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині стягнення з нього суми в розмірі 2625,60 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судової повістки ОСОБА_2 та оголошенням про слухання справи на веб-сайті судової влади.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що сторони мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КИ №502548, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 23 вересня 2014 року, актовий запис №1477 від 23.09.2014 року (а.с. 6).

Рішення АмурНижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.10.2017 року у цивільній справі №199/5243/17 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 31.07.2017 року до повноліття дитини. Рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили 06.11.2017 року (а.с. 33).

Згідно копії медичного висновку №37 (перв.) від 02.05.2018 року, виданого КЗ «Дніпропетровська міська поліклініка №1» Дніпропетровської обласної ради», ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, має захворювання - помірна розумова відсталість з порушенням поведінки (а.с. 59).

Також, згідно висновку лікарсько-консультативної комісії «Дніпропетровської клінічної психіатричної лікарні» ДОР» про стан здоровя від 23.04.2018 року №55, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, хворіє на помірну розумову відсталість з порушенням поведінки. Психічні функції помірно порушені, потребує стороннього догляду

(а.с. 60).

На підтвердження позовних вимог позивачем надано копію товарного чеку від 20.07.2017 року про купівлю медичного препарату кортексину та води для інєкцій на загальну суму 331,40 грн.; копію товарного чеку від 24.07.2017 року про купівлю препарату когітум, вартістю 4800,00 рублів та копію товарного чеку про купівлю препарату пантогам в кількості 2 упаковки загальною вартістю 910,00 руб. (а.с.5).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, лікарем рекомендовано, зокрема, препарати кортексин, когітум та пантогам, що підтверджується амбулаторною картою дитини, яка оглянута в судовому засіданні 18.12.2018 року, копію якої долучено до матеріалів справи.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Частиною 2 вказаної вище статі встановлено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; приймаючи до уваги, що обовязки батьків з виховання та утримання дитини є рівними; зважаючи на часткове погодження відповідача сплачувати додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_4; враховуючи встановлення судом факту та розміру витрат позивачки на оплату медичних препаратів, які були призначені дитині лікарем, - колегія дійшла висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню додаткові витрати на утримання ОСОБА_4 у розмірі 1364,60 грн., що складає половину від загальної суми, витраченої позивачем (кортексин 317,00 грн., вода для інєкцій 14,00 грн., пантогам 910,00 руб., когітум 4800,00 руб. (приймаючи до уваги курс гривні до російського рубля на час розгляду справи апеляційним судом 0,42 руб. до 1 грн.), що еквівалентно 2398,20 грн.; загальна сума складає 2729,20 грн.).

Доводи апелянта про безпідставне придбання позивачем для дитини препаратів пантогам та когітум спростовуються рекомендаціями лікаря, що містяться в медичній карті ОСОБА_3, копія якої наявна в матеріалах справи.

Враховуючи зміст ст. 180 СК України, обовязок утримувати своїх дітей до їх повноліття покладено на обох батьків, тому позовні вимоги щодо стягнення на користь позивача додаткових витрат на утримання дитини підлягають задоволенню у розмірі 50% від підтвердженої суми витрат.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про обовязок лише батька нести додаткові витрати на утримання спільної з позивачкою дитини; належне обгрунтування такої позиції в оскаржуваному рішенні місцевим судом не наведене. Отже, рішення місцевого суду підлягає скасування з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

За змістом ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із ОСОБА_1 також підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 640,00 грн.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІПН невідомий, паспорт серії АН 250448, виданий Амур-Нижньодніпровським РВ ОСОБА_5 України в Дніпропетровській області 18.05.2010 року) додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в сумі 1364 (одна тисяча триста шістдесят чотири) грн. 60 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді