Провадження № 2/235/1624/18
Справа № 235/3889/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Назаренко Г.В.

за участю секретаря Полуянчик В.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Камардінової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - ПАТ "Укрзалізниця") про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що безперервно працювала на залізничному транспорті більше 30 років з 25.06.1984р. В період з 01.09.2007р. вона працювала в Управлінні Державного підприємства "Донецька залізниця" (далі - ДП "Донецька залізниця"), наказом від 03.08.2016р. була звільнена 08.08.2016р. за переведенням до Структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" Регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця". Звільнена з дирекції 13.07.2017р. на підставі п.5 ст.36 КЗпП України за переведенням до Регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця".

На день її звільнення їй не виплачена заробітна плата за період з 01.03.2016р. по 08.08.2016р. та з 01.03.2017р. по 13.07.2017р. в сумі 60 709,82 грн.

В порушення ст.116 КЗпП України відповідач не здійснив з нею повний розрахунок по заробітній платі, у зв'язку з чим повинен виплатити їй середній заробіток за затримку розрахунку в сумі 60 709,82 грн.

Невиплатою заробітної плати їй була заподіяна моральна шкода, яка полягає в наступному. Все своє життя вона працювала на залізниці, після школи закінчила Дніпропетровський інституту інженерів залізничного транспорту, після навчання в якому самовіддано працювала на підприємствах залізничного транспорту. Навіть після народження сина вона не зрадила своїй професії і після відпустки по догляду за дитиною повернулась на залізницю. За високу професійні якості її було нагороджено Почесною грамотою та Подякою Укрзалізниці, наручним годинником, занесено на Дошку Пошани, неодноразово заохочено грошовими винагородами. Крім того, невиплатою їй у строки, передбачені ст.116 КЗпП України, заробітної плати призвело до моральних страждань, розладів в родині, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Вона як працівник відділу кадрів Донецької дирекції залізничних перевезень, не отримуючи заробітної плати, приймала безпосередню участь у скороченні штату дирекції, яке відбулось 17.07.2017р. Іноді, щоб вести кадрове діловодство, їй доводилось затримуватись на робочому місці, працювати у вихідні дні. За своєчасно та якісно виконану роботу у великому обсязі її не тільки не заохотили, але навіть не виплатили заробітну плату. З 21.03.2018р. вона не працює і не може знайти роботу за фахом. Просила стягнути з відповідач на свою користь на відшкодування моральної шкоди 20 000 грн. (а.с.1-4).

У встановлений судом строк відповідач надав відзив на позовну заяву, в якій послався на те, що ПАТ «Укрзалізниця» як нова юридична особа утворено згідно із Законом України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014р. № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та розпочало свою діяльність з 01.03.2015р.

Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014р. введено в дію рішення НБО України від 13.04.2014р. «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669) період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14.04.2014р. № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Виходячи з наведених приписів, датою початку проведення антитерористичної операції є 14.04.2014р. Указ про завершення проведення військових дій на території України Президентом України на сьогоднішній день не видавався.

Згідно з ч.3 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень наведеного Закону закони та інші нормативно-правові акти України діють лише у частині, що не суперечить цьому Закону.

Пунктом 5 ст.11 Закону № 1669 передбачено обов'язок Кабінету Міністрів України в десятиденний строк з дня опублікування цього Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14.04.2014 № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» у період з 14.04.2014 до її закінчення. Остаточний перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, буде затверджено у десятиденний строк з дня закінчення антитерористичної операції. Кабінетом Міністрів України 02.12.2015 прийнято розпорядження № 1275 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Згідно зі ст.1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або території, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прибігають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

Згідно із наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 від 07.10.2014 № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» Донецьку і Луганську області з 07.04.2014 також визначено районами проведення антитерористичної операції.

У зв'язку із захопленням невідомим особами адміністративної будівлі та виробничих об'єктів ПАТ «Укрзалізниця», розташованих, зокрема, у м. Донецьк, у відповідача з 20.03.2017р. відсутній доступ до документації підприємства (кадрової, первинної, технічної, договірної, податкової, архівної та іншої), до комп'ютерних баз та втрачено контроль за господарською діяльністю.

За цим фактом за заявою відповідача порушено кримінальне провадження № 20000286 за ознаками ст.341 КК України.

Висновком торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року щодо унеможливлення виконання обов'язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні (звільненні) працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відносно ПАТ «Укрзалізниця» засвідчено настання форс-мажорних обставин при здійсненні господарської діяльності на території, непідконтрольній українській владі. З 20.03.2017р. господарська діяльність на управління виробничими потужностями відповідача унеможливлено неправомірними діями третіх осіб. Майно ПАТ «Укрзалізниця», що знаходиться у тому числі в м. Донецьк, перебуває у незаконному володінні та під контролем третіх осіб. Фактично відповідач втратив контроль і доступ до своїх виробничих потужностей та іншого майна, у тому числі й до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, у тому числі затвердження та введення в дію штатного розпису, особових справ працівників. Початок дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) є 20 березня 2017 року.

Отже відповідач фактично відсутній за фактичним місцем ведення діяльності та розташування офісу, зокрема, у м. Донецьк, місцем роботи позивача по справі, і цей факт зумовлений поважними причинами.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову діяльність в Україні» бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; зобов'язання - заборгованість підприємства, що виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, приведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до п.1.6 наказу Держкомстату України від 28.09.2005 № 286 «Про затвердження Інструкцій зі статистики кількості працівників» до первинної облікової документації підприємства, установи, організації належить: накази (розпорядження) про прийняття на роботу, переведення на іншу роботу, припинення трудового договору; накази (розпорядження)про надання відпустки; табель обліку використання робочого часу; розрахунково-платіжні відомості, розрахункові відомості, платіжні відомості.

Ведення табельного обліку робочого часу на підприємствах, в установах і організаціях регламентується наказом Держкомстату України від 05.12.2008 № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці». У табелі обліку використання робочого часу (типова форма № П-5) робляться відмітки про фактично відпрацьований час, відпрацьовані за місяць години, в т.ч. надурочні, вечірні, нічні години роботи та ін., а також інші відхилення від нормальних умов роботи. Отже, табель обліку робочого часу є первинним документом, відповідно до даних якого здійснюється нарахування заробітної плати.

У п.1 ч.1 ст.263 ЦК України наведено ознаки переборної сили і визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови, що остання не могла іі передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

Вказані форс-мажорні обставини унеможливлювали виконання відповідачем своїх зобов'язань згідно ст.ст.47, 83, 115, 116 КЗпП України.

Науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України визнано, що терористична загроза та загроза територіальній цілісності України, що супроводжується актами тероризму, є надзвичайними, непередбачуваними та невідворотними обставинами, що об'єктивно унеможливлюють виконання обов'язків відповідачем, передбачених трудовим договором.

Таким чином, нарахування заробітної плати та інших виплат є неможливим, оскільки таке нарахування проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатним розписом, розцінками та нормами праці, табелями обліку використання робочого часу, розпорядженнями про надбавки та премії за умови, що господарська діяльність здійснювалась.

Ст.ст.117, 235 ч.6 КЗпП України передбачено, що середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку виплачується працівникові сум у строки, визначені в ст.116 КЗпП України, у разі наявності вини в діях роботодавця.

Відповідач зазначає, що вина його нездійсненні виплат на користь позивача відсутня, оскільки це є наслідком злочинних дій третіх осіб, що підтверджується Науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16.01.2018р., в тому числі і про наявність після 20.03.2017. обставин непереборної сили, які унеможливлюють виконання ПАТ «Укрзалізниця» своїх обов'язків перед позивачем.

Крім того, відповідно до п.44.5 ст.45 ПК України платник податків має відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів. В даному випадку відбулося захоплення майна підприємства, в тому числі і документації.

Відповідно до Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014р. № 879, у разі встановлення фактів крадіжок або зловживань, псування цінностей в обсязі, визначеному керівником підприємства, обов'язково проводиться інвентаризація активів та зобов'язань, що перебувають на балансі суб'єкта господарювання.

При цьому, згідно п.8 цього Положення підприємства, що знаходяться на тимчасово окупованій території та/або на території проведення антитерористичної операції (або їх структурні підрозділи (відокремлене майно) перебувають на зазначених територіях), проводять інвентаризацію у випадках, обов'язкових для її проведення тоді, коли стане можливим забезпечити безпечний та безперешкодний доступ уповноважених осіб до активів, первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку, в яких відображені зобов'язання та власний капітал цих підприємств.

Зазначені підприємства зобов'язані провести інвентаризацію станом на 1 число місяця, що настає за місяцем, у якому зникли перешкоди доступу до активів, первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку відповідного звітного періоду.

На підставі наведеного, відповідач просив відмовити в позові (а.с.88-94).

У встановлений судом строк позивач подала відповідь на відзив, в якій зазначила, що наказом ПАТ "Укрзалізниця" від 15.04.2016р. № 303 "Про деякі питання діяльності ПАТ "Укрзалізниця" були затверджені структури Донецької дирекції залізничних перевезень та Луганської дирекції залізничних перевезень та сформовані щодо них виробничі пертикалі, передбачивши, що ці дирекції перевозитимуть вантажі зі станцій, розташованих на непідконтрольній території. При цьому оплата за перевезення в повному обсязі буде проводитися винятково на території підконтрольній Україні.

За думкою позивача Науково-правовий висновок щодо унеможливлення виконання обов'язків, передбачених законодавством України про працю пи вивільненні працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) Торгово-промислової палати України від 16.01.2018р. № 126/2/21-10.2 не стосується випадку невиплати їй заробітної плати, тому що з 27.03.2017р. по 13.07.2017р. вона працювала повідним інженером відділу кадрів СП "Донецька дирекція залізничних перевезень" та проводила роботу по оформленню первинної кадрової документації, що зберігається 75 років. Кадрове діловодство проводилось у приміщенні ВП СП "Донецька дирекція залізничних перевезень" "Енергозбут", куди були перенесені всі кадрові документи та оргтехніка відділу кадрів, робочі місця каовіків були обладнані АСУ 2Кади" для зв'язку з РФ "Донецька залізниця" у м. Лиман. На виконання кадрової роботи суттєво не вплинули форс-мажорні обставини, вказані у висновку ТППУ. Керівництво РФ "Донецька залізниця" керували роботою відділу кадрів дирекції, давали письмові та усні накази за телефонами та електронними засобами зв'язку.

15.03.2017р. був виданий наказ РФ "Донецька залізниця" № 384-Н "Про встановлення простою". Після видання наказу по Дирекції від 17.03.2017р. № 236/ДНД "Про встановлення простою" в.о. начальника СП "Донецька дирекція залізничних перевезень" Підлузський В.О. надавав вказівки про те, щоб робота відділу кадрів дирекції не припинялась, що треба вирішувати кадрові питання по Дирекції, обіцяв, що працівникам відділу кадрів заробітна плата буде виплачуватись. Факт роботи нею підтверджується також Книгою обліку явки на роботу і виходу з роботи відділу кадрів.

Після отримання протоколу Правління ПАТ "Укрзалізниця" від 05.04.2017р. № Ц-57/27 про скорочення штату Донецької дирекції залізничних перевезень та відкликання довіреностей керівників СП дирекції, наказу ПАТ "Укрзалізниця" від 25.04.2017р. № 265 "Про деякі питання діяльності ПАТ "Укрзалізниця" та наказу РФ "Донецька залізниця" від 28.04.2017р. № 645-НЗ-1 "Про деякі питання діяльності філії "Донецька залізниця" про вилучення зі складу РФ "Донецька залізниця" структурного підрозділу 2Донецька дирекція залізничних перевезень" із загальною чисельністю 14 510 штатних одиниць, нею був виконаний величезний обсяг роботи по звільненню 12312 осіб.

Те, що в період з 27.03.2017. по 13.07.2017р. вона працювала у Дирекції, підтверджується табелями обліку робочого часу відділу кадрів СП "Донецька дирекція залізничних перевезень" за березень-липень 2017р., а також те, що вона з 14.07.2017р. була прийнята за переведенням до РФ "Донецька залізниця" на посаду провідного інженера відділу кадрів СП "Донецька дирекція залізничних перевезень" на час її ліквідації.

Для отримання належної їй заробітної плати вказані табелі обліку робочого часу , оригінал наказу про переведення та інші документи згідно опису у липні 2017 року були нею надані до робочої комісії, створеної наказом РФ "Донецька залізниця" від 26.06.2017р. № 899-Н "Про введення в дію Порядку остаточного розрахунку працівників структурних підрозділів "Донецька дирекція залізничних перевезень" та "Луганська дирекція залізничних перевезень", ці документи були сформовані у справу № 53. До цієї справи був долучений оригінал листа непрацездатності серія АГФ № 945209. Після її звернення на Урядову гарячу лінію з приводу невиплати їй допомоги по тимчасові непрацездатності вона отримала відповідь № 01-04/19-66 від 15.03.2018р. про те, що немає перешкод для виплати їй вказаної допомоги, але цей лікарняний так і не був оплачений (а.с.113-118).

У встановлений судом строк відповідач подав заперечення, в яких послався на те, що положенням Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного траспортну загального користування", постанови КМУ № 200 та Статуту про те, що ПАТ "Укрзалізниця" є правонаступником усі прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, не означають "автоматичного" правонаступництва без проведення інвентаризації майна, затвердження передавальних актів та припинення юридичних осіб таких підприємств.

При цьому, Закон України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" не містить жодних особливостей чи винятків в правовому регулюванні при реорганізації (припиненні) юридичних осіб, що міститься в ЦК Україні та Законі України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", які є єдиними нормативними актами, що регулюють відносини в сфері припинення юридичних осіб в Україні. Закон України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" виконав лише функцію розпорядчого акта щодо утворення юридичної особи ПАТ "Укрзалізниця", проте реалізація положень цього Закону має відбуватися у суворій відповідності до положень цивільного законодавства про створення (припинення) юридичних осіб.

Крім того, п.5 постанови КМУ № 200 встановлено, що майно (ативи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщено на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна, що затверджуються Міністерством інфраструктури відповідно до цього пункту, а ображається в балансі (крім зобов'язань підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розміщені на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині активів за публічним акціонерним товариством "Укрзалізниця" на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до п.2 постанови КМУ № 604 від 12.11.2014р. "Деякі питання інвентаризації майна підприємства та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції") (далі - постанова КМУ № 604).

Постановою КМУ № 604 передбачено, що проведення інвентаризації та оцінки майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території, має бути здійснено після завершення тимчасової окупації АРК та м. Севастополь, після чого мають бути подані пропозиції щодо зміни статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця".

Відповідно до вищенаведених нормативно-правових актів майно підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення АТО, не увійшло до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця". При цьому, в балансі ПАТ "Укрзалізниця" мають тимчасово відображатися тільки активи таких підприємств.

Таким чином, на даний момент ПАТ "Укрзалізниця" не стало правонаступником підприємств залізничного транспорту, розташованих на тимчасово окупованій території та території проведення АТО, оскільки процедура реорганізації цих підприємств та передача всіх їх прав та обов'язків ПАТ "Укрзалізниця" відповідно до постанови КМУ № 604 призупинена до завершення проведення АТО. Відповідно до ст.1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" період проведення антитерористичної операції триває до дати набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

У зв'язку з цим між ДП "Донецька залізниця" та ПАТ "Укрзалізниця" відсутній передавальний акт, який би підтверджував перехід від ДП "Донецька залізниця" всіх прав, активів, зобов'язань і боргів в статутний капітал ПАТ "Укрзалізниця", тобто останнє не набуло прав та зобов'язань ДП "Донецька залізниця".

Зважаючи на викладене, ДП "Донецька залізниця" знаходиться на непідконтрольній території, залишається юридичною особою, свої зобов'язання та документи на їх підтвердження до ПАТ "Укрзалізниця" не передавало і не могло передати в силу вищенаведених нормативно-правові актів, свої господарські функції до ПАТ "Укрзалізниця" не передавало, самостійно продовжує здійснювати свою господарську діяльність, веде претензійну роботу і розрахунки, бере участь у судових процесах, а тому продовжує самостійно нести відповідальність за договірними та позадоговірними зобов'язаннями, що виникли за його участю.

Таким чином, ПАТ "Укрзалізниця" є неналежним відповідачем, оскільки не є правонаступником ДП "Донецька залізниця", в тому числі й за зобов'язаннями, викладеними позивачем в позовній заяві та відповіді на відзиві.

На сьогоднішній день ДП "Донецька залізниця" з ЄРР не виключене, тобто залишається юридичною особою, маючи таким чином цивільну працездатність.

Представник відповідача звертався із запитом до СП "Донецька дирекція залізничних перевезень" РФ "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" щодо заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1, на який отримав відповідь від 17.10.2018 № 449 ДН/ДОН, що за першу половину березня 2017р. позивачу нарахована заробітна плата в сумі 2 453,08 грн., до видачі 2 048,16 грн., яка була отримана 24.07.2017р. у касі Дирекції м. Лиман.

З 16 березня 2017 року до Дирекції м. Лиман не надходили оригінали або копії документів для нарахування та виплати заробітної плати від підприємства, на якому працювала ОСОБА_1 На підконтрольній Україні території відсутня первинна документація для виплати заробітної плати за вказаний період. Дирекція не може підтвердити або спростувати будь-яку інформацію по вказаним у запиті документам. Вся первинна документація для нарахування заробітної плати зберігається на непідконтрольній Україні території, у зв'язку з чим немає можливості надати довідку про розмір заборгованості по заробітній платі позивача за період з 21.03.2017р. по день звільнення (а.с.190-194).

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 грудня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про залишення позову до ПАТ "Укрзалізниця" в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 01.03.2016р. по 08.08.2016р. відмовлено у зв'язку з тим, що така заява подана в ході з'ясування обставин справи та дослідження доказів, а не до початку розгляду справи по суті.

Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини та такий зміст спірних правовідносин.

ОСОБА_1 працювала в якості провідного інженера сектору кадрів відділу кадрів структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень Регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" за переведенням з Управління ДП "Донецька залізниця" Регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" з 09.08.2016р. (наказ від 08.08.2016 № 298/ДН-лс) по 13.07.2017р. (наказ від 13.07.2017 № 10611/ДН-ос), що підтверджується записами в її трудовій книжці (а.с.8-18, 176).

Конституцією України гарантується право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначної законом.

Згідно ст.94 КЗпП України, ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Відповідно до ст.115 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені8-18олективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Крім того, як вказано в Постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 243/5469/17, провадження № 61-94св17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією працедавця.

23 лютого 2012 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» №4442-1У з наступними змінами і доповненнями (далі - Закон № 4442), який визначає правові, економічні та організаційні особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, 100 відсотків акцій якого належить державі, управління і розпорядження його майном та спрямований на забезпечення економічної безпеки і захисту інтересів держави.

Згідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.2 зазначеного Закону утворення Товариства здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до законодавства з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Товариство утворюється як публічне акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття. Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

Статут ПАТ «Українська залізниця» затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015р. № 735.

Постановою Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014р. було утворено публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1, куди входить, зокрема, й ДП «Донецька залізниця».

Згідно зазначеної постанови КМУ заходи щодо припинення Укрзалізниці та підприємств, зазначених у додатку 1, повинні бути вжиті до 31 грудня 2015 року.

На часткову зміну пункту 5 постанови КМУ від 25.06.2014р. № 200 була прийнята постанова КМУ від 12.11.2014р. № 604 «Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції», пунктом 1 якої установлено, що майно (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розміщені на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна, що затверджується Міністерством інфраструктури відповідно до пункту 5 зазначеної постанови, а відображується в балансі (крім зобов'язань підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині активів за публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до пункту 2 цієї постанови.

Згідно ст.1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції триває до дати набрання чинності Указом Президента про завершення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Відповідно до наказу керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014р. № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» Донецьку і Луганську області з 7 квітня 2014 року визначено районами проведення антитерористичної операції.

ДП «Донецька залізниця» знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, а тому на неї поширюється дія постанови КМУ від 12.11.2014р. № 604 «Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції».

Положеннями ч.1 ст.104 ЦК України передбачено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.

Згідно ч.2 ст.104 ЦК України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.106 ЦК України злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюється за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади. Законом може бути передбачено одержання згоди відповідних органів державної влади на припинення юридичної особи шляхом злиття або приєднання.

Статтею 107 ЦК України передбачено порядок припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу та перетворення, відповідно до якого кредитор може вимагати від юридичної особи, що припиняється, виконання зобов'язань якої не забезпечено, припинення або дострокового припинення виконання зобов'язання, або забезпечення виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом.

Після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), які мають містити положення про правонаступництво щодо всіх зобов'язань юридичної особи, що припиняється, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюють ся сторонами.

Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом.

Підписані головою і членами комісії з припинення юридичної особи та затверджені учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про припинення юридичної особи, примірники передавального акта та розподільчого балансу передаються в орган, який здійснює державну реєстрацію юридичної особи, що припиняється, за місцем її державної реєстрації, а також в орган, який здійснює державну реєстрацію юридичної особи-правонаступника, за місцем її державної реєстрації.

Порушення положень частин другої та третьої цієї статті є підставою для відмови у внесенні до єдиного державного реєстру запису про припинення юридичної особи та державної реєстрації створених юридичних осіб-правонаступників.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України станом на дату ухвалення судом рішення в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні відомості про припинення ДП «Донецька залізниця» як юридичної особи, а 25 листопада 2014 року внесені відомості про знаходження підприємства у стадії припинення.

Системний аналіз зазначених вище нормативно-правових актів дає підстави суду вважати, що ПАТ «Українська залізниця» не стало остаточним правонаступником майна, а також прав і обов'язків ДП «Донецька залізниця», оскільки процедура реорганізації підприємств залізничного транспорту, розташованих на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції та передача всіх їх прав та обов'язків до ПАТ «Українська залізниця» призупинена на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 604 від 12.11.2014р. до завершення проведення антитерористичної операції.

Положеннями п.2 постанови КМУ від 12.11.2014р. № 604 «Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції» КМУ від 12.11.2014р. № 604 «Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції» передбачено, що комісія з утворення ПАТ «Українська залізниця» разом із Міністерством інфраструктури під час проведення інвентаризації та оцінки майна сформувати окремі акти обліку активів, власного капіталу і зобов'язань державних підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, за даними фінансової звітності за видами активів, власного капіталу та зобов'язань у розрізі статей балансу на останню дату, на яку видавалася фінансова звітність; сформувати окремі акти обліку активів, які розміщені на тимчасово окупованій території і обліковуються на балансах підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на іншій території України; після завершення тимчасової окупації Автономної Республіки Крим та м. Севастополя та завершення проведення антитерористичної операції провести інвентаризацію та оцінку майна і за результатами подати пропозиції щодо зміни структурного капіталу ПАТ «Українська залізниця» згідно із законодавством.

Таким чином, у зв'язку з проведенням на території Донецької та Луганської областей антитерористичної операції і виходячи із змісту вказаного підзаконного нормативного акту, складання передавального акту майна ДП «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» на даний час є неможливо.

Враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, що міститься в ст.13 ЦПК України, згідно якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 01.03.2016р. по 08.08.2016р. пред'явлені позивачем не до належного відповідача - ПАТ «Укрзалізниця», тоді як зобов'язання за трудовими зобов'язаннями у цей період часу у нього виникли з ДП «Донецька залізниця», яке на теперішній час не ліквідовано.

На підставі наведеного, в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 01.03.2016р. по 08.08.2016р. необхідно відмовити.

Згідно розрахунків заробітної плати СП «ДДЗП» філі Донецька залізниця» ПАТ УЗ ОСОБА_1 нараховано до виплати заробітну плату: за березень 2017 року - 5501,74 грн., сума до виплати 4303,79 грн., за квітень 2017 року - 4299,53 грн., сума до сплати - 3362,63 грн., за травень 2017 року - 5716,62 грн., сума до сплати 3287,61 грн. (а.с.186-188).

Доказів виплати ОСОБА_1 заробітної плати за відомістю про отримання заробітної плати відповідачем суду не надано.

Згідно копії листка непрацездатності ОСОБА_1 знаходилась на лікарняному з 13.03.2017р. по 24.03.2017р. (а.с.120).

Згідно копії наказу в.о. начальника регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" від 15.03.2017р. № 384-11 встановлено початок простою з 16.03.2017р. для всіх працівників апарату управління структурних підрозділів "Донецька дирекція залізничних перевезень" та "Луганська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця", наказано оплату за час простою не з вини працівників провести з розрахунку двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) за весь час простою в робочі дні (зміни) згідно графіку роботи (а.с.119).

Згідно копії наказу начальника структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" від 17.03.2017 № 236/ДНД встановлено початок простою з 20 березня 2017 року для всіх працівників виробничих підрозділів дирекції, наказано оплату за час простою не з вини працівників провести з розрахунку двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) за весь час простою згідно графіку роботи (а.с.121, 122).

Відповідно до п.п.3.3.17 Галузевої угоди між Міністерством інфраструктури України і Радою профспілки залізничників і транспортних будівельників України на 2017-2021 роки, зареєстрованої Міністерством соціальної політики України за реєстровим номером 60 від 08.12.2017р., підприємства, установи, організації залізничного транспорту та метрополітени зобов'язані оплачувати час вимушеного простою не з вини працівника в розмірі 100% тарифної ставки (посадового окладу) (а.с.216-237).

З аналізу наданих суду доказів, а саме копій табелів відділу кадрів за березень 2017р. - липень 2017р. (а.с.27-30, 171-175), витягу з Книги обліку явки на роботу і відходу з роботи працівників відділу кадрів (а.с.123-137) вбачається, що позивач весь спірний період, не дивлячись на встановлення на підприємстві простою, фактично працювала на підприємстві повний робочий день.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі за період:

березень 2017 року - 1989,74 грн. (оплата почасовиків) + 759,90 грн. (винагорода за вислугу років) + 3473,18 грн. (оплата за час простою) + 300 грн. (грошова винагорода) + 100,65 грн. (матеріальна допомога) + 369,67 грн. (квитки) = 6993,14 грн.;

квітень 2017 року - 6331 грн. (оклад позивача) + 78,65 грн. (матеріальна допомога) + 292,66 грн. (сума за квитки) = 6702,31 грн.;

травень 2017 року - 1602,65 грн. (лікарняний) + 1144,75 грн. (лікарняний) + 6631 грн. (оклад позивача) + 99,00 грн. (матеріальна допомога) = 5660,34 грн.

червень 2017 року - 6331 грн. (оклад позивача);

липень 2017 року (9 робочих днів) - 6331 грн.: 2 робочих дні х 9 відпрацьованих днів = 2589,96 грн.

Всього сума заборгованості по заробітній платі за період з березня 2017 року по липень 2017 року становить 28 276,75 грн.

Згідно виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 - 31.12.2017 останнє зарахування на її картковий рахунок заробітної плати відбулось 11.10.2016р. (а.с.36-39), отже, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 28 276,75 грн. з утриманням з цієї суми податків та інших обов'язкових платежів.

Статтею 47 КЗпП України передбачено, що роботодавець зобов'язаний виплатити при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Положеннями ст.116 КЗпП України переучено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України передбачена відповідальність за затримку розрахунку при звільненні. Так, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Як зазначено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999р., установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коди ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Отже, для задоволення вимог про виплату середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні слід встановити, що невиплата заробітної плати відбулася з вини роботодавця.

Як вбачається зі справи, відповідач посилався на об'єктивні причини, за наявності яких товариство не мало можливості своєчасно провести розрахунок з ОСОБА_1 по заробітній платі і, зокрема, проведення антитерористичної операції в країні, знаходження в виробничої одиниці ПАТ «Українська залізниця» на території, де проводиться антитерористична операція.

Так, статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків.

Згідно зі статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»).

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 2159цс15, від 23 березня 2016 року у справі № 6-364цс16, від 11 травня 2016 року у справі № 6-383цс15, від 25 травня 2016 року у справі № 6-948цс16, в яких були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини.

Стаття 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Так, на підтвердження своїх заперечень проти судового рішення в частині стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, відповідачем надано Науково-правовий висновок Торгово-Промислової палати України щодо унеможливлення виконання обов'язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) від 16 січня 2018 року № 126/2/21-10.2 (а.с.95-111).

Відповідно до постанов Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» та № 252-VIII «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» місто Донецьк Донецької області визнано тимчасово окупованою територією України.

Втрата контролю і доступу ПАТ «Українська залізниця» до своїх виробничих потужностей та іншого майна, що розташовані за адресою: вулиця Артема, 68 м. Донецьк Донецької області, у тому числі до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, особових справ працівників, посадових інструкцій, табелів обліку робочого часу, примірників звітів, що подавались до контролюючих органів, починаючи з 13 березня 2017 року, коли фактично вийшло з під контролю управління зазначеними виробничими потужностями і припинилося провадження господарської діяльності, а тому немає можливості ПАТ «Українська залізниця» виконати зобов'язання перед працівниками згідно зі статтями 47, 83, 115 і 116 КЗпП України.

Як вбачається із пункту 7 вказаного вище Науково-правового висновку, втрата контролю і доступу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» ідентифікаційний код юридичної особи: 40075815, Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», ідентифікаційний код філії: 40150216, до виробничих потужностей та іншого майна, що знаходиться за адресою: Донецька область, місто Донецьк, вул. Артема, 68 та Луганська область, місто Луганськ, вул. Кірова, буд. 44, у тому числі до: трудових книжок працівників; оригіналів наказів; особових справ працівників; посадових інструкцій; табелів обліку робочого часу; примірників звітів, що подавалися до контролюючих органів, комп'ютерної техніки із встановленим програмним забезпеченням трудових відносин з працівниками, починаючи з 20 березня 2017 року щодо структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» та з 12 квітня 2017 року щодо структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень», коли фактично вийшло з під контролю управління вищевказаними виробничими потужностями позбавило можливості Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» ідентифікаційний код юридичної особи: 40075815, Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», ідентифікаційний код філії: 40150216, виконати зобов'язання перед вивільненими працівниками згідно з ст. ст. 47, 83, 115 і 116 КЗпП України, а саме кожному звільненому працівнику структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» і «Луганська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» видати належно оформлену трудову книжку і провести розрахунок.

Це свідчить про відсутність вини Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», ідентифікаційний код юридичної особи: 40075815, Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», ідентифікаційний код філії: 40150216, у невиконанні своїх обов'язків.

Пунктом 10 вказаного вище Науково-правового висновку передбачено, що унеможливлення виконання Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» обов'язків, передбачених законодавством України про працю, а саме: ст.ст. 47, 83, 115 і 116 КЗпП України спричинено впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме: актами тероризму на територіях міста Донецька Донецької області та міста Луганська Луганської області, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, які на поточну дату продовжують діяти і дату закінчення їх дії встановити неможливо.

Ці форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є надзвичайними, непередбаченими і мають неминучий характер, їх дії не можна уникнути за звичайних обставин при всій обачливості зобов'язальної сторони за трудовим договором, якою за цим висновком є Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця».

Суд приймає як доказ відсутності вини ПАТ «Українська залізниця» у несвоєчасній виплаті заробітної плати Науково-правовий висновок, оскільки ним підтверджено, що починаючи з 2014 року і станом на 11 грудня 2018 року вини підприємства у несвоєчасному розрахунку з робітниками немає.

В цій частині суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 408/5985/17-ц провадження № 61-36747св18.

Таким чином, в позові в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку необхідно відмовити.

Відповідно до положень ст.273-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд приходить до висновку про те, що порушенням трудових прав, що виразилось в невиплаті заробітної плати, позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях та переживаннях, викликаних порушенням її трудових прав, необхідності додавання додаткових зусиль для організації свого життя, пов'язаних із забезпеченням себе матеріально.

При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін в його життєвих стосунках.

Водночас ст.233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до ст.234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі 3 липня 2018 року за період з 01.03.2016р. по 13 липня 2017 року, поважних причин пропуску строку звернення до суду за вирішенням трудового спору не привела, у зв'язку з чим в частині стягнення моральної шкоди з відповідача позивачу необхідно відмовити.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір необхідно покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.ст.263, 617 ЦК України, ст.ст.47, 94, 115-117 КЗпП України, ст.ст.1, 24 Закону України «Про оплату праці», ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», керуючись ст.ст.4, 19, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з березня 2017 року по липень 2017 року в сумі 28 276 (двадцяти восьми тисяч двохсот сімдесяти шести) гривень 75 копійок з утриманням податків та інших обов'язкових платежів, на відшкодування сплаченого судового збору 0 (нуль) гривень 07 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в дохід держави судовий збір в сумі 328 (трьохсот двадцяти восьми) гривень 27 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення витання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", м. Київ, вулиця Тверська, 5, .

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 19 грудня 2018 року. Повне рішення складене 28 грудня 2018 року.

Суддя Г.В. Назаренко