Справа № 161/7760/18
Провадження № 2/161/2464/18

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2018 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пахолюка А.М.,

при секретарі - Турук І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

18.05.2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Свій позов обґрунтовує тим, що 19 вересня 2008 року по 18 квітня 2016 року перебувала у шлюбних відносинах з відповідачем.

Від спільного подружнього життя у сторін народилось двоє дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вказує, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, не бере жодної участі у вихованні та утриманні дітей, які знаходяться на її повному утриманні. Зазначає, що відповідач працює президентом ФК «Рожище» та отримує заробітну плату в розмірі 15000 грн. та є співвласником магазину «Мяс Ко» у м. Рожище та отримує прибуток від діяльності магазину у розмірі 10000-12000 грн., а тому в змозі надати матеріальну допомогу на утримання дітей. Добровільно домовитися про сплату аліментів їй не вдалося.

З врахуванням вище викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, в твердій грошовій сумі, в розмірі 8500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення старшою дитиною повноліття, а надалі 6250 грн. щомісячно до досягнення повноліття меншою дитиною.

Ухвалою суду від 11 червня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

В установлений в ухвалі строк від відповідача надійшов відзив. У відзиві на позовну заяву вказує на те, що має намір допомагати своїм дітям, однак позивач не дозволяє йому бачитись та спілкуватись з дітьми, передавати кошти та приймати участь у їх вихованні та утриманні. Крім того, зазначає, що інформація надана позивачем про його доходи не є правдивою, оскільки, на даний час він ніде працює. Просить суд, позов задовольнити частково, а саме стягувати з нього аліменти на утримання дітей, в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

До початку судового засідання позивач подала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 квітня 2016 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 4).

Від спільного подружнього життя у сторін народилось двоє дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 2-3).

Судом також встановлено, що сторони проживають окремо, неповнолітні діти проживають разом з матірю позивачкою ОСОБА_1 та перебувають на її утриманні.

Відповідно д ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обовязків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними. Однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Із матеріалів справи, судом встановлено, що відповідач офіційно не працевлаштований та з 19.05.2017 року йому розпочато виплату допомоги по безробіттю (а.с. 24). Крім того, у ОСОБА_2 на утриманні перебуває неповнолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 від першого шлюбу (а.с. 23).

Інших доказів, що підтверджують непрацездатність, поганий стан здоровя відповідача, суду не надано.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, те, що сторони не змогли добровільно досягнути згоди про розмір сплачуваних аліментів, а також, що обовязок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а саме, дітей віком до 6 років: з 1 липня 1559 грн., з 1 грудня 1626 грн.; для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_2 спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 в розмірі 1100 грн. щомісячно, та на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 в розмірі - 900 грн. до досягнення дітьми повноліття, що буде відповідати половині прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, суд не бере до уваги доводи позивача в обґрунтування розміру аліментів, у звязку з високими заробітками відповідача, оскільки, такі доводи повністю спростовані наданими ОСОБА_2 письмовими доказами, зокрема, трудової книжки.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 є такими, що підлягають до часткового задоволення.

Згідно положень ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 704,08 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 28, 77, 81, 263-265, 280-284, 288, 354, 430 ЦПК України, на підставі ст.ст. 77, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії АЮ № 289999, в користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, - аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1100 (одна тисяча сто) грн. та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 900 (девятсот) грн. від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 18.05.2018 року.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць в розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії АЮ № 289999, в дохід держави суму в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення в повному обсязі складено 13 серпня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.М. Пахолюк