КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2614/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 вересня 2018 року у складі судді Вовк Є.І.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2 щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі 6000 грн. щомісячно, починаючи з 23 серпня 2017 року і до повноліття цієї дитини.

В обґрунтування позову зазначала, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з відповідачем не склалося. На даний час шлюбні відносини фактично припинені, з липня місяця 2017 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть.

Посилаючись на те, що відповідач добровільно не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання спільної дитини, яка проживає з позивачем за адресою - АДРЕСА_1, при цьому, відповідач має неофіційний дохід у сумі 20 000 грн. на місяць, просила позов задовольнити.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05 вересня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з 06 серпня 2018 року і до повноліття цієї дитини. Допущено негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення розміру аліментів та постановити в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі 4000 грн. щомісячно, починаючи з 23 серпня 2017 року і до повноліття дитини.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що усі здійснені відповідачем перекази грошових коштів на утримання дитини були виконані 09 жовтня 2017 року - 10 жовтня 2017 року, що видно з квитанцій доданих до матеріалів справи, і не звернув уваги на доводи ОСОБА_1 про те, що вказані кошти надавались відповідачем, на неодноразові прохання позивача, як кошти на оздоровлення дитини відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України, а не як аліменти. При цьому, після 10 жовтня 2017 року, і до моменту прийняття рішення 05 вересня 2018 року (11 місяців), відповідач грошових коштів на утримання дитини не перераховував, іншим чином допомогу на утримання дитини не надавав, а отже не виконував обов'язку щодо утримання дитини.

Також зазначено, що у суду першої інстанції не було ніяких законних підстав призначати аліменти з 06 серпня 2018 року, а не з моменту подачі позовної заяви.

Посилаючись на вказане та те, що доходи відповідача перевищують заявлені ним суми щомісячного заробітку (заробітної плати) і що він має додаткові винагороди за роботою за сумісництвом, а також інші види заробітку, оскільки його витрати явно перевищують його дохід, позивач просила апеляційну скаргу задовольнити.

Колегія суддів, вислухавши ОСОБА_1, яка підтримала апеляційну скаргу, ОСОБА_2 та його представника, які просили апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково.

Як убачається з матеріалів справи, сторони перебували у шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачем за адресою АДРЕСА_2 (а.с.4, 5, 25).

Згідно з копією договору дарування від 29 листопада 2013 року, ОСОБА_2 подарував квартиру АДРЕСА_3 своїй доньці ОСОБА_3, від імені якої діяла законний представник - мати ОСОБА_1, вказане право власності було зареєстровано в установленому законом порядку (а.с.61, 62).

Відповідно до даних, які містяться у довідці № 65 від 05 грудня 2017 року, виданій ДП «Державний будівельний комбінат», ОСОБА_2 перебуває у трудових відносинах з державним підприємством на посаді головний енергетик й за період з травня по жовтень 2017 року йому нараховано наступну заробітну плату: травні - 4544 грн. 57 коп.; червні - 6237 грн. 12 коп., липні - 7644 грн. 01 коп.; серпні - 6108 грн. 49 коп.; адресні - 5606 грн.; жовтні - 5788, грн. 35 коп. (а.с.26).

В письмових поясненнях ОСОБА_2 вказував, що несе також витрати за навчання доньки від першого шлюбу ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.49-52).

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об'єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно керівних роз'яснень, які містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», які аналогічні змісту ч. 1 ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Встановлений судом розмір аліментів, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 у розмірі 2000 грн., узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 182 СК України та керівних роз'яснень постанови Пленуму, а також відповідає обставинам справи.

Між тим, з висновками районного суду про необхідність стягнення з боржника аліментів з 06 серпня 2018 року, а не з моменту подання позовної заяви, погодитися неможливо.

Встановлено, що з позовними вимогами про стягнення аліментів ОСОБА_1 звернулася 23 серпня 2017 року. При цьому, вимоги щодо стягнення аліментів визначено від дня пред'явлення позову і до повноліття дитини (а.с.1-3).

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Отже, 23 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом, а тому у відповідності до положень ч. 1 ст. 191 СК України саме з вказаної дати підлягають стягненню аліменти на утримання дитини.

З огляду на викладене, та обставина, що під час судового розгляду справи боржник вносив платежі у якості плати аліментів, а також наявність подарованої ОСОБА_2 дитині сторін квартири по справі правового значення не має, остільки матеріальним законом чітко встановлено строк, з якого підлягають стягненню згідно рішення суду аліменти на утримання дитини.

Внесені суми грошових коштів як аліментні платежі підлягатимуть зарахуванню на стадії виконання судового рішення.

Твердження апеляційної скарги про те, що відповідач, окрім заробітної плати за місцем роботи, має інші доходи, на підтвердження чого вказано про наявність розміщених ним відповідних оголошень в мережі Інтернет та придбання коштовних телефонів стільникового зв'язку, колегія суддів визнає таким, що не заслуговують на увагу, остільки належними доказами вони не підтверджені, до того ж спростовуються поясненнями ОСОБА_2

Враховуючи вищевказане, наявні у справі докази, у їх сукупності, рішення суду першої інстанції в частині дати початку стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання їх доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, необхідно змінити з 06 серпня 2018 року на 23 серпня 2017 року.

В решті рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 вересня 2018 року в частині дати початку стягнення аліментів змінити з 06 серпня 2018 року на 23 серпня 2017 року.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач:

Судді: