КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 382/1127/18

номер провадження: 22-ц/824/3552/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач), суддів: Савченка С.І., Фінагеєва В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Яготинського районного суду Київської області від 17 вересня 2018 року у складі судді Литвин Л.І., у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до укладеного договору від 10 вересня 2011 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач дав згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складають між ним і банком договір. Відповідно до пункту 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

У порушення умов договору та ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України відповідач свої зобов'язання щодо своєчасного внесення платежів за договором не виконав, внаслідок чого станом на 30 вересня 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 36 044 грн 48 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 2 525 грн 95 коп., заборгованості за процентами у розмірі 28 225 грн 94 коп., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 3 100 грн, штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн, штрафу (процентна складова) у розмірі 1 692 грн 59 коп. З наведених підстав позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у вказаному вище розмірі.

Заочним рішенням Яготинського районного суду Київської області від 17 вересня 2018 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції, акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачем доведено, що між сторонами був укладений кредитний договір від 10 вересня 2011 року, в якому сторони досягли згоди з усіх істотних його умов, відповідач користувався банківськими послугами, які надавав позивач. Вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що наданий позивачем розрахунок по картковому рахунку ОСОБА_1 не є належним доказом з тих підстав, що з його змісту не вбачається, на якій підставі було відкрито картковий рахунок і що саме цей рахунок було відкрито на виконання умов договору від 10 вересня 2011 року. При цьому судом першої інстанції не враховано, що кредитна картка отримана відповідачем для її використання за допомогою карткового рахунку кредитного ліміту, номер якого вказаний на картці та у розрахунку заборгованості.Відповідач не надав доказів на спростування вказаних обставин.

Відповідач ОСОБА_1 не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направив.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав належних і допустимих доказів того, що позичальник ознайомився з усіма істотними умовами договору. Долучений до матеріалів справи витяг з Умови і правила надання банківських послуг не містить підпису відповідача. Позивач не надав доказів, що саме ці Умови і правила надання банківських послуг є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і, що саме ці Умови і правила надання банківських послуг мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника. З наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованості неможливо встановити на якій підставі було відкрито картковий рахунок і що саме цей рахунок було відкрито на виконання умов договору від 10 вересня 2011 року. Довідка про умови кредитування не містить відомостей про зміну процентної ставки поточної заборгованості та простроченої заборгованості, а з розрахунків вбачається, що ці показними неодноразово змінювались банком в односторонньому порядку. В заяві відповідача немає відомостей, що така довідка є складовою частиною договору

Однак з такими висновками суду першої інстанції в повному обсязі погодитись не можна з таких підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 10 вересня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном, що відповідає терміну дії картки (а.с.7,8).

Із наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач порушив умови договору, належним чином не сплачував нараховані банком проценти, не погашав взяту суму кредитного ліміту, унаслідок чого станом на 30 квітня 2018 року утворилася заборгованість у розмірі 36 044 грн 48 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 2 525 грн 95 коп., заборгованості за процентами у розмірі 28 225 грн 94 коп., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 3 100 грн, штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн, штрафу (процентна складова) у розмірі 1 692 грн 59 коп. (а.с.5-6).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).

По справі встановлено, що в анкеті-заяві від 10 вересня 2011 року містяться лише персональні дані відповідача, дата та його підпис. При цьому, у вказаній анкеті-заяві від 10 вересня 2011 року відсутні дані про істотні умови кредитного договору, а саме: процентна ставка, номер кредитної картки, рахунок та строк її дії, цільове призначення кредиту, обов'язковість яких передбачено Умовами і правилами надання банківських послуг.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем не доведено укладення з відповідачем 10 вересня 2011 року договору про надання банківських послуг, в якому чітко визначено умови надання кредиту та його погашення. Тому відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України анкета-заява не є належним доказом, який підтверджував би факт укладення між сторонами кредитного договору, в якому чітко визначено умови надання кредиту та його погашення.

Також судом першої інстанції вірно встановлено, що в анкеті-заяві від 10 вересня 2011 відповідач лише виявив бажання оформити на своє ім'я кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка «Універсальна» та погодив, що ця заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і погоджується з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Він зобов'язується виконувати вимоги Умов і правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитися з їх змінами на сайті ПАТ КБ «ПриватБанк».

Натомість зазначені Умови і правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. При цьому позивачем на надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи анкету - заяву позичальника, та відповідно, чи брав він на себе зобов'язання зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту.

Зазначена правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 14 грудня 2014 року (справа №6-2462цс16), від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення пені, комісії і штрафів, оскільки позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтвердили, що саме долучені до матеріалів справи Умови і правила надання банківських послуг є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що позивач довів, що між сторонами був укладений кредитний договір, в якому сторони досягли згоди з усіх істотних його умов, не заслуговують на увагу з наведених вище підстав.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитними коштами, виходячи з такого.

З наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованості за кредитним договором видно, що розмір заборгованості відповідача по тілу кредиту становить 2 525 грн 95 коп. (а.с.5-6).

Доказів на спростування цієї суми заборгованості по тілу кредиту відповідач суду не надав.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Оскільки ОСОБА_1у період з 11 вересня 2011 року по 30 квітня 2018 року фактично користувався наданими ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитними коштами у розмірі 2 525 грн 95 коп., а умовами договору не встановлено розмір процентів за користування ними, то їх розмір підлягає визначенню на рівні облікової ставки Національного банку України відповідно до положень ст.1048 ЦК України, що узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі № 6-1412цс16.

Розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за процентами на рівні облікової ставки Національного банку України за користування кредитними коштами у період з 11 вересня 2011 року по 30 квітня 2018 року здійснюється за формулою:

[ Сума боргу] х [ Ставка (%)] /100% / 365 днів х[ Кількість днів ] =[ Сума]

[2 525,95] х [7,75] /100% / 365 днів х [195(з 11.09.2011 по 22.03.2012)] =[104,26]

[2 525,95] х [7,5] /100% / 365 днів х [444(з 23.03.2012 по 09.06.2013)] =[230,36]

[2 525,95] х [7] /100% / 365 днів х [64( 10.06.2013 по 12.08.2013)] =[30,99]

[2 525,95] х [6,5] /100% / 365 днів х [245(з 13.08.2013 по 14.04.2014)] =[110,17]

[2 525,95] х [ 9,5] /100% / 365 днів х[ 93( з 15.04.2014 по 16.07.2014)] =[61,12]

[2 525,95] х [12,5] /100% / 365 днів х[119( з 17.07.2014 по 12.11.2014)] =[102,90]

[2 525,95] х [12,5] /100% / 365 днів х[85( з 13.11.2014 по 05.02.2015)] =[82,32]

[2 525,95] х [ 19,5] /100% / 365 днів х[ 26 (з 06.02.2015 по 03.03.2015)] =[35,07]

[2 525,95] х [30] /100% / 365 днів х[177 (з 04.03.2015 по 27.08.2015)] =[367,34]

[2 525,95] х [27] /100% / 365 днів х[28 (з 28.08.2015 по 24.09.2015)] =[52,30]

[2 525,95] х [22] /100% / 365 днів х[210 (з 25.09.2015 по 21.04.2016)] =[318,73]

[2 525,95] х [19] /100% / 365 днів х[35 (з 22.04.2016 по 26.05.2016)] =[45,88]

[2 525,95] х [18] /100% / 365 днів х[28 (з 27.05.2016 по 23.06.2016)] =[37,77]

[2 525,95] х [16,5] /100% / 365 днів х[35 (з 24.06.2016 по 28.07.2016)] =[39,84]

[2 525,95] х [15,5] /100% / 365 днів х[49 (з 29.07.2016 по 15.09.2016)] =[52,40]

[2 525,95] х [15] /100% / 365 днів х[42 (з 16.09.2016 по 27.10.2016)] =[43,46]

[2 525,95] х [14] /100% / 365 днів х[168 (з 28.10.2016 по 13.04.2017)] =[162,71]

[2 525,95] х [13] /100% / 365 днів х[42 (з 14.04.2017 по 25.05.2017)] =[37,77]

[2 525,95] х [12,5] /100% / 365 днів х[154 (з 26.05.2017 по 26.10.2017)] =[133,17]

[2 525,95] х [13,5] /100% / 365 днів х[49 (з 27.10.2017 по 14.12.2017)] =[45,76]

[2 525,95] х [14,5] /100% / 365 днів х[42 (з 15.12.2017 по 25.01.2018)] =[42,13]

[2 525,95] х [16] /100% / 365 днів х[35(з 26.01.2018 по 01.03.2018)] =[38,74]

[2 525,95] х [17] /100% / 365 днів х[35(з 02.03.2018 по 30.04.2018)] =[70,56]

Таким чином, розмір заборгованості ОСОБА_1 за процентами за користування кредитними коштами становить 2 242 грн 75 коп.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 11 вересня 2011 року у розмірі 4 768 грн 70 коп., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 2 525 грн 95 коп. та заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 2 242 грн 75 коп.

В іншій частині позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не підлягають задоволенню за їх безпідставністю.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки у порушення вимог ст.263 ЦПК України суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості по тілу кредиту та заборгованості за процентами за користування кредитними коштами, то колегія суддів приходить до висновку, що в силу ст.376 ЦПК України ці порушення є підставою для скасування заочного рішення суду та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» з наведених вище підстав.

Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

ПАТ КБ «ПриватБанк» за подання позову до суду сплатило судовий збір у розмірі 1 762 грн, а за подання апеляційної скарги - 2 643 грн. Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і частково задовольняє позов ПАТ КБ «ПриватБанк», то понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 582 грн 79 коп.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Яготинського районного суду Київської області від 17 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 11 вересня 2011 року у розмірі 4 768 грн 70 коп., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 2 525 грн 95 коп. та заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 2 242 грн 75 коп.

У задоволенні решти позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 582 грн 79 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: