Провадження №: 2/752/5722/18
27.11.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання Веременко Т.В,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1, третя особа - товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
14.08.2018 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернулося до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди до ОСОБА_1, третя особа: ТОВ «СТ «Домінанта».
У зв'язку з викладеним вище, просило стягнути з ОСОБА_1 в порядку регресу 31 063, 40 грн. страхового відшкодування.
Представник позивача надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував, заявлені позовні вимоги підтримав.
Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні відсутній, надісланий на адресу останнього судовий виклик повернуто до суду з відміткою відділу зв»язку про причини невручення - «за закінченням встановленого строку зберігання», що відповідно до правил ч. 1 ст. 131 ЦПК України є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони.
Третя особа - ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» явку свого представника у судове засідання не забезпечило, про дату, час та місце розгляду справи повідомлене належним чином, однак судове повідомлення повернуто до суду з відміткою про закінчення встановленого строку зберігання.
З огляду на викладене, врахувавши думку представника позивача, суд ухвалив розгляд справи проводити за відсутності учасників справи, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280-281 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлено, що 26.08.2016 року в м. Києві на вул. Генерала Наумова, 2-А мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1
Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_1, що підтверджується постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 08.09.2016 року, яка набрала законної сили 19.09.2016 року (а.с. 16).
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов"язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів (крім залізничного) № 28-0199-0157/ від 20.07.2009 року транспортний засіб - автомобіль НОМЕР_1 був застрахований власником ТОВ «Порше Лізинг Україна» у ПрАТ «СК «Українська страхова група» на строк з 25.11.2015 року по 24.11.2016 року (а.с. 5).
На виконання умов генерального договору добровільного страхування транспортного засобу № 28-0199-0157/13/0736 від 19.11.2015 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулося до ПрАТ «СК «Українська страхова група» з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку, яка мала місце 26.08.2016 року з вини ОСОБА_1, внаслідок якої було пошкоджено належний на праві власності заявнику автомобіль НОМЕР_1.
За правилами ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.
При вирішенні заявленого спору суд приймає до уваги, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому, відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.
Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, з вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.
Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
На підставі викладеного вище, слід зазначити, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. В разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно правової відповідальності.
Відтак, заявлені позивачем вимоги про стягнення у порядку регресу з ОСОБА_1 страхового відшкодування, виплаченого потерпілій особі у зв»язку з пошкодженням автомобіля НОМЕР_1 з вини відповідача у розмірі 31 063, 40 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.
Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача за правилами ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1191 ЦК України, ст.ст.3, 4 12, 13, 76,82,141,258, 352 ЦПК України, суд -
позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1, третя особа товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити в повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.Г. Плахотнюк