Справа № 175/4270/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

06 серпня 2018 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Реброва С.О.

при секретарі Ратушній Л.В.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

третьої особи - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_5, треті особи - Управління Держгеокадастру в Дніпровському районі Дніпропетровської області, Державна реєстраційна служба речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Дніпровської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 про захист права власності шляхом визнання недійсним та скасування рішення сесії міської ради, про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, -

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_5, треті особи - Управління Держгеокадастру в Дніпровському районі Дніпропетровської області, Державна реєстраційна служба речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Дніпровської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 про захист права власності шляхом визнання недійсним та скасування рішення сесії міської ради, про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку.

Згідно заявлених позовних вимог просила суд, визнати недійсним та скасувати рішення тринадцятої сесії п'ятого скликання Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 14 вересня 2007 року «Про передачу земельних ділянок у власність і користування» у частині передачі безкоштовно у приватну власність ОСОБА_5, РНОКПП НОМЕР_1, земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1. Визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 0,10 га, що надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1, виданий Дніпропетровським районним відділом земельних ресурсів на ім'я ОСОБА_5, зареєстрований Дніпропетровським районним відділом Державного земельного кадастру Дніпропетровської обласної філії ДП «Державний земельний кадастр» у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №22 від 03 квітня 2008 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомивши.

Від представника відповідача Підгородненської міської ради надійшли пояснення по справі, згідно яких відповідач не заперечує щодо задоволення позовних вимог та просить суд проводити розгляд справи без участі представника.

Представники третіх осіб в судове засідання також не з'явились.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позови, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2012 року, що набуло чинності 01 жовтня 2013 року, за мною, ОСОБА_3, у порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка ОСОБА_6, визнано:

5/6 частки у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_2

2/3 частки у праві власності на земельну ділянку АДРЕСА_2

Іншому спадкоємцю після смерті ОСОБА_6 їх спільній доньці ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, належить 1/6 частки у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та 1/3 частки у праві власності на земельну ділянку.

Право власності спадкодавця ОСОБА_6 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами було набуте на підставі укладеного 11.06.1968 року договору купівлі - продажу, посвідченого виконавчим комітетом Підгородненської сільської ради за № 392 у книзі для запису нотаріальних дій та зареєстрованого Новомосковським БТІ за № 1148-10. Зазначена обставина підтверджується довідкою комунального підприємства Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації» за вих. № 139 від 20.02.2017 року.

Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4 зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №4660 від 02.11.1998 року, право власності ОСОБА_6 на земельну ділянку було набуто на підставі рішень виконавчого комітету Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області № 45 та № 130 від 25.02.1998 року про передачу у власність земельної ділянки АДРЕСА_2 загальною площею 0.440 га (0.10 га - для обслуговування житлового будинку, 0.34 га - для ведення особистого підсобного господарства), розміщеної на території Підгородненської міської ради за адресою: АДРЕСА_2 Факт державної реєстрації виданого ОСОБА_6 державного акту на право приватної власності на землю підтверджується довідкою Підгородненської міської ради за № 874 від 12.12.2012 року.

Набуте позивачем на підставі судового рішення право спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами було зареєстровано 01.03.2017 року за номером 19360122 Балковою М.Б., державним реєстратором комунального підприємства Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації», що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №82025612 від 09.03.2017 року.

Судом також встановлено, що за відомостями Державного земельного кадастру, частина площі земельної ділянки АДРЕСА_2 де розміщений житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, перетинається іншою земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_2

Площа перетину становить 14.0604 % від загальної площі земельної ділянки АДРЕСА_2 у зв'язку з чим рішенням державного кадастрового реєстратора Бабій В.М. № РВ - 014 від 26.09.2014 року позивачу відмовлено у державній реєстрації частки у праві власності на вищезазначену земельну ділянку.

Відповідно до інформації Державного земельного кадастру, щодо земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 відомо наступне:

Земельна ділянка площею 0.10 га за місцеположенням: АДРЕСА_1 на підставі рішення тринадцятої сесії п'ятого скликання Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 14.09.2007 р. передана у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд громадянці України ОСОБА_5, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_3.

Право власності ОСОБА_5 посвідчується виданим відділом Держкомзему у Дніпропетровському районі державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, що був зареєстрований Дніпропетровським районним відділом Державного земельного кадастру Дніпропетровської обласної філії ДП «Державний земельний кадастр» за № 22 від 03.04.2008 року;

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розроблений землевпорядною організацією ППНВФ «Укрбудгеопроект» на замовлення ОСОБА_5

Про існування приватизованої ОСОБА_5 земельної ділянки АДРЕСА_1, що нібито межує з домоволодінням АДРЕСА_2 по тій же вулиці, позивач дізналась тільки з відмови у державній реєстрації успадкованої мною частки у праві власності на земельну ділянку АДРЕСА_2.

В ст. 317 ЦК України передбачено, що власнику належать правомочності щодо вільного користування, володіння та розпорядження своїм майном, здійснення власником своїх прав не повинно залежати від волі інших осіб. За змістом ст. 386 цього ж Кодексу, власник майна може вимагати усунення перешкод у користуванні власністю. Аналогічні за змістом положення закріплені у приписах ст.ст. 78, 90 ЗК України, що гарантують захист прав та законних інтересів власників та користувачів земельних ділянок.

З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що рішення тринадцятої сесії п'ятого скликання Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 14.09.2007 року про передачу у власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0.10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 має бути визнане недійсним та скасоване з підстав, передбачених п. г) ч.3 ст.152 ЗК України як таке, що порушує право власності, оскільки у процесі погодження розробленого ППНВФ «Укрбудгеопроект» проекту відведення земельної ділянки та під час його затвердження органом місцевого самоврядування не було виявлено, що частина переданої у власність ОСОБА_5 земельної ділянки була передана у власність ОСОБА_6 на підставі рішень виконавчого комітету Підгородненської міської ради № 45 та № 130 від 25.02.1998 року, а право власності ОСОБА_6 на земельну ділянку загальною площею 0.44 га посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серії ДП Дн № 036849,зареєстрованим у Книзі записів держактів на право приватної власності на землю за № 4660 від 02.11.1998 року.

Крім того, виданий на ім'я ОСОБА_5 відділом Держкомзему у Дніпропетровському районі державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, як складений без перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками, тобто з порушеннями вимог п. 1.12. «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», затвердженої наказом Держкомзема України № 43 від 04.05.1999 року (зареєстрований Міністерством юстиції України за № 354/3647 від 04.06.1999 року із змінами, внесеними згідно Наказу Держкомзема № 322 від 29.12.2003 року, зареєстрованого Міністерством юстиції України за № 1255/8576 від 29.12.2003 року).

Суд констатує, що відповідно до приписів ст.125 ЗК України, право власності чи право користування земельною ділянкою виникає з моменту державної реєстрації таких прав.

Згідно із ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

В ч.1 та ч.2 ст.152 ЗК України передбачено, що держава гарантує громадянам та юридичним особам захист прав на земельні ділянки, власник земельної ділянки може вимагати усунення порушень його прав, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Зважаючи на вказані законодавчі положення, позивач як власник земельної ділянки, вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права власності, відтак обраний позивачем спосіб захисту власних прав та охоронюваних законом інтересів узгоджується із приписами ст.ст. 15,16 ЦК України.

Судом також враховується, що відповідно до п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

За цих обставин, суд обґрунтовано вважає, що право позивача вільно користуватися своєю власністю безпідставно порушено та підлягає судовому захисту.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 316, 317, 321, 386, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 79, 90, 125, 152 Земельного Кодексу України ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 355, 356 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_5, треті особи - Управління Держгеокадастру в Дніпровському районі Дніпропетровської області, Державна реєстраційна служба речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Дніпровської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 про захист права власності шляхом визнання недійсним та скасування рішення сесії міської ради, про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати рішення тринадцятої сесії п'ятого скликання Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 14 вересня 2007 року «Про передачу земельних ділянок у власність і користування» у частині передачі безкоштовно у приватну власність ОСОБА_5, РНОКПП НОМЕР_1, земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 0,10 га, що надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1, виданий Дніпропетровським районним відділом земельних ресурсів на ім'я ОСОБА_5, зареєстрований Дніпропетровським районним відділом Державного земельного кадастру Дніпропетровської обласної філії ДП «Державний земельний кадастр» у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №22 від 03 квітня 2008 року.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя С.О. Ребров

Провадження № 2/175/1608/17