ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2018 року м. Чернівці

справа № 723/1632/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Литвинюк І.М., Половінкіної Н.Ю.

секретар Герман Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Михальчанської сільської ради про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно за апеляційною скаргою Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 14 вересня 2018 року,

встановив :

В травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Михальчанської сільської ради про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовував слідуючими обставинами.

14.05.1992р. ОСОБА_3 склала в Михальчанській сільській раді заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті ОСОБА_3, відкрилася спадщина на майно, яке знаходиться в АДРЕСА_1.

В передбачений законом термін позивач прийняв спадщину, оскільки після смерті ОСОБА_3, вступив у фактичне управління спадковим майном.

Бажаючи оформити свідоцтво про право на спадщину позивач звернувся до нотаріуса Сторожинецького районного нотаріального округу, де дізнався,

Провадження 22ц-/822/80/18 Головуючий у 1 інстанції Пташник А.М.

Категорія 2/5 Доповідач Перепелюк І.Б.

що у заповіті, яким ОСОБА_3 заповіла позивачу все своє майно, допущена помилка. Замість її прізвища, імені та по батькові- „ОСОБА_3" у заповіті зазначено - „ОСОБА_3".

Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, які б могли претендувати на спадкове майно немає.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд встановити факт вчинення заповіту ОСОБА_3, що померла 21.01.1998р., посвідченого головою Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області 14 травня 1992 року, зареєстрованого в реєстрі за № 17, яким вона заповідала позивачу все своє майно.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом після смерті ОСОБА_3, що знаходиться в АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку літ «А-І», тамбура літ. «а».

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 14 вересня 2018 року, позов ОСОБА_1 до Михальчанської сільської ради про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно за заповітом задоволено.

Встановлено факт належності ОСОБА_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. заповіту від 14.05.1992р. №17, в якому вона зазначена як ОСОБА_3

Визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1., що знаходиться в АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку літ «А-І» , тамбура літ. «а».

В апеляційній скарзі Михальчанська сільська рада Сторожинецького району Чернівецької області просить скасувати рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 14 вересня 2018 року, відмовити у задоволені позову.

Апелянт посилається на те, що згідно довідки Виконкому Михальчанської сільської ради №769 від 12.04.2018р. на час своєї смерті ОСОБА_3 одна зареєстрована та проживала в будинку в с.Спаська Сторожинецького районну, Чернівецької області. Іших осіб та малолітніх дітей на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3 зареєстрованих за вказаною вище адресою не має. В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що в 6 місячний термін позивач фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Тобто позивач пропустив встановлений законом термін для прийняття спадщини.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 квітня 2006 року господарство, що знаходиться в АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку літ «А-І», тамбура літ. «а», відносилось до категорії «колгоспних дворів», що підтверджується відповідною довідкою Михальчанської сільської ради.

В даному господарстві були прописані та проживали ОСОБА_3, що підтверджується довідкою Михальчанської сільської ради №768 від 12.04.2018р.

Пленум Верховного Суду України в п.6 постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995р. № 20 роз'яснив, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991р., мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991р. не втратили права на частку в його майні.

Згідно ч.1 ст.120 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Частина 2 ст.123 цього Кодексу визначає, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 володіла одноособово будинковолодінням, яке знаходиться в АДРЕСА_1.

14.05.1992р. ОСОБА_3 склала в Михальчанській сільській раді заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_1, що підтверджується заповітом від 14.05.1992р.

ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті ОСОБА_3, відкрилася спадщина на майно, яке знаходиться в АДРЕСА_1.

Судом першої інстанції було встановлено, що у передбачений законом термін позивач прийняв спадщину, оскільки на час смерті ОСОБА_3 проживав разом із спадкодавцем, доглядав за будинком, обробляв присадибну земельну ділянку.

Встановлено, що у заповіті, яким ОСОБА_3 заповідала позивачу все своє майно допущена помилка, а саме: замість прізвища, імені та по батькові- ОСОБА_3", зазначено - „ОСОБА_3".

З довідки Михальчанської сільської ради від 19.10.2018р. № 2019 вбачається, що ОСОБА_3, ОСОБА_3 та ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. є одна і та ж особа.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з вимогами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно вимогам ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 розпорядилася належним їй майном на випадок смерті, склавши 14 травня 1992 року в Михальчанській сільській раді заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_1 Позивач прийняв спадщину, однак, враховуючи допущену помилку в заповіті не мав можливості її оформити.

Враховуючи зазначені обставини, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову є правильним. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Як встановлено судом, інших спадкоємців крім позивача немає. Доводи апелянта про те, що позивачем не доведено факт прийняття спадщини є безпідставними і не спростовують встановлені судом першої інстанції обставини.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області залишити без задоволення.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 14 вересня 2018 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повної постанови 3 січня 2019 року.

Головуючий (підпис)

Судді : (підписи)

Вірно з оригіналом :