АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1952/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів:

ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4,

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційні скарги ОСОБА_5 та Центрального відділу ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 жовтня 2018 року (повний текст ухвали складено 22 жовтня 2018 року) у складі судді Кондрацької Н.М. у справі за скаргою ОСОБА_6 на рішення, дії, бездіяльність державних виконавців, -

в с т а н о в и в :

В травні 2018 року ОСОБА_6 звернувся до суду з вказаною скаргою на рішення, дії, бездіяльність державних виконавців.

Скарга мотивована тим, що на виконанні у головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, що виданий 09.04.2008 року Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дитини, ОСОБА_7, в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 24.03.2008 року і до повноліття.

27.02.2018 року ОСОБА_6 звернувся до головного державного виконавця про надання довідки про розмір заборгованості, уточнення з якого розрахунку нараховуються аліменти та просив приєднати довідку про отримання пенсії за інвалідністю з листопада 2016 року.

05.03.2018 року отримав довідку-розрахунок заборгованості по аліментам, відповідно до якої, сума заборгованості станом на 01.03.2018 року становила 88 809,14 грн. При цьому, довідка складена без урахування того, що боржник отримує пенсію за загальним захворюванням у звязку з інвалідністю 2 групи.

Вважав, що заборгованість мала бути визначена з фактично отриманого доходу, а не з середньої заробітної плати.

Крім того, державний виконавець взагалі не врахував, що з 10.09.2008 року ОСОБА_6 сплачував аліменти на рахунок стягувача, квитанції на підтвердження чого містились у виконавчому проваджені.

19.03.2018 року знову звернувся до державного виконавця з клопотанням про здійснення повторного розрахунку або надання пояснень щодо відмови у його задоволенні.

Стягувач ОСОБА_5 відмовилась надавати ОСОБА_6 банківський рахунок, на який він міг би перераховувати аліменти, мотивуючи це тим, що вона бажає звернутись із позовом про стягнення пені і їй вигідно, аби він не сплачував аліменти і утворювалась заборгованість.

Державний виконавець також відмовився повідомляти реквізити рахунку, на який слід сплачувати аліменти.

03.05.2018 року під час розгляду справи № 712/3993/18 щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення України, ОСОБА_6 дізнався про існування довідки-розрахунку від 22.03.2018 року, якою обраховано розмір аліментів.

За результатами аналізу даної довідки встановлено, що рішенням державного виконавця, без пояснення мотивів та причин, не враховано сплату аліментів, відповідно до квитанцій на загальну суму 13 195 грн. 00 коп., сплачений за період з вересня 2008 року по грудень 2017 року.

Крім того, обрахунок аліментів здійснено, виходячи не із середньої заробітної плати по Черкаській області, а із невідомих скаржнику розрахунків, які державний виконавець відмовився надати.

Доказів щодо того, що ці кошти сплачувались на виконання інших, ніж аліментних, зобовязань, стягувач не надала, а державний виконавець не встановив.

Крім того, за період з березня 2008 року по листопад 2016 року заборгованість нарахована на 1 140 грн. 15 коп. більше.

В порушення вимог законодавства розмір заборгованості по аліментам не визначався із розміру середньомісячної заробітної плати для даної місцевості (Черкаської області).

До теперішнього часу платнику аліментів невідомо, який конкретно розмір заборгованості існує по сплаті аліментів і за який період.

Посилаючись на викладені обставини та остаточно уточнивши свої вимоги, ОСОБА_6 просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця щодо обрахування розміру аліментів, виходячи не із середньої заробітної плати по Черкаській області; визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо неврахування квитанцій про сплату аліментів при визначенні заборгованості на загальну суму 14 140 грн. 00 коп.; зобовязати державного виконавця здійснити розрахунок розміру аліментів, виходячи із середньої заробітної плати по Черкаській області та із врахуванням квитанцій про сплату аліментів на загальну суму 14 140 грн. 00 коп.; стягнути витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 жовтня 2018 року скаргу задоволено.

Визнано неправомірними дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_8 щодо обрахування розміру аліментів виходячи не із середньої заробітної плати по Черкаській області.

Визнано неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_9 щодо неврахування квитанцій про сплату аліментів при визначенні заборгованості на загальну суму 14 140 грн. 00коп.

Зобов'язано старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_9 здійснити розрахунок розміру аліментів, виходячи із середньої заробітної плати по Черкаській області та із врахуванням квитанцій про сплату аліментів на загальну суму 14 140 грн. 00 коп.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості скарги платника аліментів та дійшов висновку про наявність підстав для визнання дій та бездіяльності державних виконавців неправомірними.

На вказану ухвалу подано апеляційні скарги стягувачем ОСОБА_5 та Центральним відділом ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області, кожним окремо.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 зазначає, що в наданих скаржником копіях квитанцій не або не вказано призначення платежу, або кошти перераховувались на імя неповнолітньої дитини ОСОБА_7 В зазначених квитанція відсутні квитанції про перерахування боржником на користь стягувача з цільовим призначенням: аліменти за певний період.

Доводи апеляційної скарги Центрального відділу ДВС м. Черкаси повторюють твердження ОСОБА_5 щодо необґрунтованості вимог скаржника в частині неврахування сплачених на підставі наданих квитанцій аліментів на загальну суму 14 140 грн. 00 коп. Додатково апелянт вказує, що боржник не мав перешкод у перерахуванні аліментів на депозитний рахунок ДВС. Центральний відділ ДВС м. Черкаси неодноразово направляв на поштову адресу боржника довідки-розрахунки заборгованості по аліментам, виклики до державного виконавця для надання пояснень та квитанцій по сплаті аліментів та інші документи виконавчого провадження. Проте, наразі боржник жодного разу не ознайомився з матеріалами виконавчого провадження. З відомостей щодо відстеження поштового відправлення конверту з довідкою-розрахунком заборгованості по аліментах вбачається, що відправлення вручено 31.03.2018 року. А тому строк на звернення із скаргою пропущений.

Вважаючи, що суд неповністю зясував обставини, що мають значення для справи, посилаючись на недоведеність обставин, на які посилається скаржник, апелянти просять ухвалу скасувати, у задоволенні скарги відмовити.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 449 ЦПК України скарга може бути подана до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Вказані норми ЦПК України також узгоджуються з ч.ч. 1, 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Перевіряючи доводи апеляційної скарги Центрального відділу ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області щодо пропуску строку на звернення зі скаргою, колегія суддів враховує надані апелянтом докази направлення боржнику довідки-розрахунку заборгованості по аліментах від 22.03.2018 року (а.с. 115 116).

Відомостями з відстеження відправлення поштового конверту з довідкою-розрахунком (а.с. 115) підтверджується, що поштовий конверт вручено адресату 31.03.2018 року.

Боржник звернувся до суду із вказаною скаргою 21.05.2018 року, тобто з пропуском десятиденного строку на оскарження.

Вказані доводи Центрального відділу ДВС м. Черкаси були розглянуті судом першої інстанції. Проте, суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення такого строку.

Враховуючи принципи доступу до правосуддя та забезпечення можливості оскарження дій, бездіяльності та рішень виконавця, колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на доводи боржника та його представника про створення перешкод щодо вчасного ознайомлення з матеріалами справи, ненадання відповіді на запити боржника тощо.

Згідно з ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем в порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 цього ж Закону України державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику, зокрема, за заявою сторін виконавчого провадження.

З копії довідки-розрахунку від 22.03.2018 року вбачається, що на примусовому виконанні в Центральному відділі державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебуває виконавчий лист №2-1614, виданий 09.04.2008 року Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/ 4 частини видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 24.03.2008 року і до повноліття (а.с. 11-15, 116-120).

Відповідно до ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Згідно з п. 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Мінюсту від 02.04.2012 року №512/5, виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Що стосується неврахування державним виконавцем при визначенні розміру заборгованості квитанцій, наданих боржником в підтвердження сплати аліментів на загальну суму 14 140 грн. 00 коп., то колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 77 СК України аліменти сплачуються щомісячно.

У пункті 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Мінюсту від 02.04.2012 року № 512/5, розяснено, що у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

На підтвердження перерахування аліментів ОСОБА_6 надав копії квитанції на загальну суму 14140 грн., а саме: від 10.09.2008 - 135,00 грн.; 10.09.2008 - 135,00 грн.; 10.11.2008 - 135,00 грн.; 11.12.2008 - 135,00 грн.; 15.01.2009 - 135,00 грн.; 17.02.2009 - 135,00 грн.; 13.03.2009 - 135,00 грн.; 09.01.2014 - 200,00 грн.; 08.02.2014 - 300,00 грн.; 11.03.2014 - 300,00 грн.; 14.04.2014 - 300,00 грн.; 20.05.2014 - 300,00 грн.; 17.06.2014 - 300,00 грн.; 03.07.2014 - 300,00 грн.; 14.08.2014 - 300,00 грн.; 03.09.2014 - 300,00 грн.; 06.10.2014 - 300,00 грн.; 05.11.2014 - 300,00 грн.; 04.12.2014 - 300,00 грн.; 05.02.2015 - 600,00 грн.; 04.03.2015 - 300,00 грн.; 01.04.2015 - 300,00 грн.; 05.05.2015 - 300,00 грн.; 16.06.2015 - 300,00 грн.; 07.07.2015 - 300,00 грн.; 15.08.2015 - 300,00 грн.; 16.09.2015 - 300,00 грн.; 06.10.2015 - 300,00 грн.; 24.12.2015 - 400,00 грн.; 28.01.2016 - 400,00 грн.; 05.03.2016 - 400,00 грн.; 21.04.2016 - 1000,00 грн.; 14.06.2016 - 500,00 грн.; 02.08.2016 - 500,00 грн.; 05.09.2016 - 495,00 грн.; 06.10.2016 - 500,00 грн.; 19.04.2017 - 1500,00 грн.; 15.11.2017 - 500,00 грн.; 15.12.2017 - 500,00 грн.

Доводи апеляційних скарг щодо неправомірності прийняття судом таких квитанцій в рахунок сплати аліментів зводяться до того, що у наданих квитанціях або не вказано призначення платежу, або кошти перераховувались на імя неповнолітньої дитини ОСОБА_7

Але апелянти не заперечують той факт, що ОСОБА_6 перераховував на імя своєї дитини регулярно періодично кошти на її утримання.

Стягувач ОСОБА_5 не заперечує, що вказані кошти витрачались на потреби дитини.

Крім того, інших боргових зобовязань між батьками та дитиною не встановлено.

З огляду на те, що вказані кошти сплачувались батьком дитини регулярно, витрачались на її потреби, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що вказані квитанції слід брати до уваги в якості підтвердження сплати аліментів.

Твердження ОСОБА_5 про те, що в судовому рішенні не знайшов відображення факт свідомого ухилення ОСОБА_6 від виконання своїх батьківських обовязків, нехтування обовязками щодо виховання та утримання власної доньки протягом тривалого часу, не беруться до уваги апеляційним судом, оскільки вказані доводи знаходяться поза межами предмету дослідження у даній справі.

Отже доводи апелянтів не спростовують висновків районного суду, який визнав, що права скаржника в даному випадку дійсно порушені.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає достатніх підстав для скасування судового рішення першої інстанції з мотивів, наведених в апеляційних скаргах.

Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_5 та Центрального відділу ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 жовтня 2018 року залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 грудня 2018 року.

Судді