Дата документу 05.09.2018 Справа № 554/2484/18
Провадження № 2/554/1824/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

05 вересня 2018 року Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Троцької А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» в особі представника ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути зі ОСОБА_2 на користь ПАТ«СК «ВУСО» суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 59 101 грн., та судові витрати у розмірі 1 762 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що між ПАТ «СК «ВУСО» і ОСОБА_2 було укладено Договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК 003376208, що діяв станом на 27.03.2017 року, за яким Страховик прийняв під страховий захист відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ 21099, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.27.03.2017 року в м.Запоріжжі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу під управлінням водія ОСОБА_2, та автомобіля Honda Accord, д.р.н. АР7877СХ під керуванням ОСОБА_3 в результаті чого зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження.Постановами Октябрського районного суду м.Полтави від 25.04.2017 року особою, винною у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_2, якого суд визнав винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Позивачем 23.05.2017 року було проведено виплати страхового відшкодування ОСОБА_2 в розмірі 59 101 грн. Оскільки судовим рішенням було встановлено, що водій транспортного засобу перебував у стані алкогольного сп»яніння, то відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» то страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Позивач 19.09.2017 року звернувся до відповідача з претензією з метою врегулювання спору в позасудовому порядку, однак його вимоги виконані не були, що і стало підставою звернення з позовом до суду.

В судове засідання представник позивача не з'явився, направив клопотання про розгляд справи без його участі, що позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2, який про час та дату судового засідання повідомлений належним чином за останнім відомим місцем проживання та шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходили.

З письмової згоди представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.02.2017 року між ОСОБА_2 ОСОБА_4 «СК «ВУСО» укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК 003376208.

Відповідно до умов Договору Страховик прийняв під страховий захист відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ 21099, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 р. обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

27.03.2017 року в м.Запоріжжі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 під управлінням водія ОСОБА_2, та автомобіля Honda Accord, д.р.н. АР7877СХ під керуванням ОСОБА_3, в результаті чого зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Постановами Октябрського районного суду м. Полтави від 25.04.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказаними постанова встановлено, що ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_2 в м.Запоріжжя, в порушення п.2.9.а ПДР України, у стані алкогольного сп»яніння та проїхав перехрестя на заборонний сигнал світлофора, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, чим порушив п.п.8.7.3 «г» ПДР України (а.с.9). На час розгляду справи даних про їх скасування суду не надано.

Відповідно до ч. 4ст. 82 ЦПК України обставини, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд вважає, доведеним той факт, що відповідачем ОСОБА_2 порушено вимоги п.п. 8.7.3 «г» та п.2.9.а Правил дорожнього руху України.

Згідно з умовами Договору, на підставі страхового акту № 3940 від 23.05.2017, а також зібраних документів ПАТ «СК «ВУСО» було розраховано та виплачено ОСОБА_5 страхове відшкодування, згідно платіжного доручення №10577 від 23 травня 2017 року, у розмірі 59 101 грн. (а.с.21).

Відповідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених уст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, що визначено п. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною 4статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.

Таким чином, відповідно до вказаних норм закону від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов'язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року № 6-112 цс 13.

З огляду на положення ст. 1192 ЦК України, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Також у порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просив стягнути суму виплаченого страхового відшкодування в тому числі з підстав, передбачених ст. 993 ЦК України.

Крім того, відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник, який отримав страхове відшкодування, мав до особи, відповідальної за завдані збитки, то вбачається, що до ПАТ «СК «ВУСО» перейшло право вимоги у порядку суброгації, а відтак сума виплаченого страхового відшкодування у розмірі 59101 грн. підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача саме в порядку суброгації та позовні вимоги є обґрунтованими.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 1762 грн.

Керуючись ст..ст. 12, 76-80, 141, 259, 263-265, 273, 281-284 ЦПК України, ст.. 515, 993, 1191, 1192 ЦК України ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» в особі представника ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», м.Київ, вул.. К.Малевича, 31, , п/р. №0761 в ПАТ «Укрсоцбанк», МФО № 300023, суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 59 101 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», м.Київ, вул. К.Малевича, 31, , п/р. №0761 в ПАТ «Укрсоцбанк», МФО № 300023, судовий збір в розмірі 1762 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуте Октябрським районним судом м.Полтави за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Позивач: ПАТ «Страхова компанія «ВУСО»,адреса: м.Київ, вул.. К.Малевича, 31.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, адреса: АДРЕСА_1.

Суддя Октябрського

районного суду м.Полтави ОСОБА_6