Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини та неустойки (пені) від суми несплачених аліментів,

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення додаткових витрат на утримання дитини та неустойки (пені) від суми несплачених аліментів посилаючись на те, що згідно рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20.01.2017 року по справі № 755/13807/16-ц з відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки та сина в сумі по 1 000,00 грн. на кожну дитину, починаючи з 12.09.2016 року і до повноліття дітей. 20.01.2017 року видано виконавчий лист, який пред'явлений до виконання до Саратського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління в Одеській області. 18.08.2017 року відкрито виконавче провадження. Згідно розрахунку заборгованості від 28.08.2017 року за період з 12.09.2016 року по 31.08.2017 року загальна сума заборгованості по сплаті аліментів складає 22 782,79 грн. Згідно розрахунку за вказаний період розмір неустойки становить 7 527,88 грн. Дані кошти просила стягнути з відповідача. Крім того, за період з 2016 року по 2017 рік нею було придбано дітям медичні препарати та контактні лінзи на загальну суму 762,22 Євро, що еквівалентно 24 391,04 грн. Відповідач ухиляється надавати допомогу на додаткові витрати по лікуванню дитини, у зв'язку з чим просила стягнути половину вартості витрат на придбання контактних лінз в сумі 12 195,52 грн.

В судове засідання позивач не з'явилася, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просила його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, представник відповідача надіслав заяву про розгляд справи без їх присутності, проти позову заперечував в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Даний позов зареєстровано в суді 15.12.2017 року. Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 27.12.2018 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Встановлено, що сторони мають двох дітей - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20.01.2017 року з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дітей в розмірі 1 000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 12.09.2016 року і до повноліття дітей.

Встановлено, що виконавче провадження щодо стягнення зі ОСОБА_2 на утримання дітей перебуває на виконанні в Саратському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління в Одеській області, де 18.08.2017 року відкрито виконавче провадження № 54523631.

16.08.2017 року донька сторін стала повнолітньою.

З наданих відповідачем документів встановлено, що аліменти на утримання дітей за вересень 2016 року ним перераховувались в червні 2017 року; за жовтень грудень 2016 року - в липні 2017 року; за січень - серпень 2017 року на дітей перераховано у вересні 2017 року; за вересень - жовтень 2017 року на дитину перераховано у жовтні 2018 року.

Згідно Розрахунку заборгованості по аліментах від 01.04.2018 року за період з вересня 20-16 року по лютий 2018 року аліменти не сплачувались, 15 березня 2018 року сплачено 31 731,79 грн. Станом на 01.04.2018 року заборгованість відсутня, переплата - 948,60 грн.

По даній справі позивач просить суд стягнути неустойку за період з 12.09.2016 року по 31.11.2017 року. Враховуючи документи відповідача, який через банківську установу перераховував кошти на утримання дітей, судом встановлено, що аліменти сплачувались невчасно. Перша сплата була аліментів по рішенню суду здійснена у червні 2017 року за вересень 2016 року, що свідчить про наявність боргу на момент сплати за період з вересня 2016 року по червень 2017 року. На момент сплати у липні 2017 року за жовтень - грудень 2016 року наявний борг за період з січня 2017 року по липень 2017 року. У вересні 2017 року відповідач сплатив аліменти на утримання дітей за період з січня 2017 року по серпень 2017 року. Тобто, аліменти на утримання дітей в повному обсязі перераховано 01.09.2017 року. Аліменти на утримання сина за вересень та жовтень 2017 року перераховано в жовтні 2018 року. За листопад 2017 року сплачено у березні 2018 року. Тобто, за спірний період - 12 вересня 2016 року по 31 листопада 2017 року відповідач аліменти на утримання дітей перераховував невчасно, мав заборгованість, у зв'язку з чим вимога позивача про стягнення неустойки (пені) підлягає задоволенню.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України).

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім.

У разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину з вини платника, такий платник зобов'язаний на вимогу одержувача додаткових витрат сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми.. Платник додаткових витрат вважається таким, що прострочив оплату, якщо він не виконав свій обов'язок щодо оплати додаткових витрат у строк, встановлений рішенням суду або домовленістю між батьками, а в разі їх відсутності або у разі не встановлення такого строку - після спливу семи днів після пред'явлення відповідної вимоги одержувачем додаткових витрат, який фактично їх оплатив.

У пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

У постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 року у справі № 6-81цс13 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Така-ж правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-94цс-15 від 1 липня 2015 року.

З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Позивач просить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів за період з 12.09.2016 року по 31.11.2017 року, і за її розрахунками розмір пені становить 7 527,88 грн.

Перевіривши розрахунок позивача, суд з ним погоджується, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) в сумі 7 527,88 грн.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Позивач просить стягнути з відповідача додаткові витрати в сумі 12 195,52 грн., які пов'язані з лікуванням доньки в стоматології, та придбання для сина окуляр та ліз через поганий зір, за 2016-2017 роки, на що позивачем витрачено 762,22 Євро, еквівалент 24 391,04 грн.

З наданих позивачем документів - квитанцій з перекладом з португальського встановлено наступне.

На лікування доньки ОСОБА_4 в Стоматологічній клініці Антоніо Алберту було сплачено: 17.10.2016 року - 40,00 Євро; 25.10.2016 року - 40,00 Євро; 03.11.2016 року - 40,00 Євро; 17.11.2016 року - 40,00 Євро; 18.11.2016 року - 40,00 Євро; 15.12.2016 року - 40,00 Євро; 26.12.2016 року - 20,00 Євро. Всього 260,00 Євро.

На придбання для сина ОСОБА_3 позивачем в оптиці Араужо придбано наступне: 24.07.2015 року окуляри - 212,22 Євро; 30.05.2016 року лінзи - 75,00 Євро; 25.10.2016 року окуляри - 125,000 Євро; 24.01.2017 року окуляри - 150,00 Євро; 29.07.2017 року окуляри - 140,00 Євро. Всього - 702,22 Євро.

Всього на дітей позивачем додаткових витрат сплачено 962,22 Євро. Враховуючи, що позивач просить стягнути додаткові витрати за 2016-2017 роки, кошти в сумі 212,22 грн. сплачені у 2015 році, не підлягають стягненню. Решта - 750,00 Євро, що еквівалентно 24 000,00 грн. (станом на 14.12.2017 року 1 Євро - 32,00 грн.), судом приймається, та половина даної суми - 12 000,00 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо наявності у нього малолітньої дитини від другого шлюбу, літніх батьків, оскільки дані підстави не є підставою для порушення прав дітей від першого шлюбу та відмови у прийнятті участі в їх утриманні. На думку суду заперечення відповідача є безпідставними, та не ґрунтуються на правових та моральних нормах. Кожен з батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідач до суду не з'явився, та не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які спростовують твердження позивача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати.

Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивач був звільнений від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судовий збір в розмірі 1 280,00 грн. (640,00 грн. х на дві позовні вимоги).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини та неустойки (пені) від суми несплачених аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_2) пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дітей у розмірі 7 527,88 грн. (сім тисяч п'ятсот двадцять сім гривень 88 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_2) додаткові витрати в сумі 12 000,00 грн. (дванадцять тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) в дохід держави судовий збір 1 280 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: