Справа № 703/3842/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Опалинської О.П.

при секретарях судового засідання Бойко Л.М., Литвин Г.Т., Харченко М.О.

за участю позива ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, 3-тя особа ПАТ КБ «ПриватБанк» про поділ спадкового майна, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спадкового майна.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07 грудня 2015 року померла його мати, а дружина відповідача ОСОБА_4 Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1. Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли позивач та відповідач, шляхом подачі заяви в державну нотаріальну контору. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус не в змозі видати йому свідоцтво про право власності на спадкове майно оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Тому звернувся до суду з даною позовною заявою про визнання за ним права власності на спадкове майно за законом, оскільки позбавлений можливості в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину.

В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали та пояснили, що 07 грудня 2015 року померла ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1. Спадщину після її смерті прийняв позивач, шляхом подачі заяви в державну нотаріальну контору, ОСОБА_5, яка є матірю померлої, а його бабою, відмовилася від своєї частки у спадковому майні на користь позивача та відповідач ОСОБА_3 чоловік померлої, оскільки постійно проживав та був зареєстрований із спадкодавцем. Оскільки добровільно вирішити спір позивач та відповідач не мають змоги, а тому звернувся до суду за захистом свого порушеного права та просив визнати право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 та стягнути витрати за надання правничої допомоги в розмірі 4800 гривень.

Відповідач та його представник в судове засідання не зявилися, з невідомих суду причин, хоча про день і час розгляду справи повідомлялися вчасно і належним чином

Представник 3-ї особи ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день і час розгляду справи повідомлявся вчасно і належним чином.

Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

07 грудня 2015 року померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії І-СР №276380, яке видане 27 січня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Сміла Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області (а.с.3).

З копії свідоцтва про народження VІІ-БК № 366971 виданого Яготинським райвідділом РАЦС Київської області 29 липня 1992 року вбачається, що матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_6 (а.с. 4).

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу № 3 від 27 січня 2016 року вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6. розірвали шлюб, який був зареєстрований 02 листопада 1993 року та вона змінила прізвище на «Карпенко» (а.с. 6).

Як вбачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 6 ОСОБА_8 уклала шлюб із ОСОБА_3 і після державної реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище «Ратушна»» (а.с. 7).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іптек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна № 70635780 від 17 жовтня 2016 року ОСОБА_8 є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 жовтня 2016 року виданої приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу ОСОБА_9 вбачається, що ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття спадщини, ОСОБА_5 звернулася із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 Згідно довідки № 22 виданої ОСББ «Пролісок» 04 лютого 2016 року в квартирі АДРЕСА_3 був зареєстрований і проживав ОСОБА_3 За даними Спадкового реєстру на момент заведення спадкової справи, заповіти, спадкові договори та спадові справи на імя та від імені ОСОБА_4 відсутні. В звязку з тим, що ОСОБА_1 не надав правовстановлюючий документа на квартиру нотаріусом було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 10).

З листа приватного нотаріуса Смілянського міського нотаріального округу ОСОБА_9 від 15 лютого 2017 року № 76/01-16 вбачається, що після смерті ОСОБА_4, померлої 07 грудня 2015 року із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_1, та 06 лютого 2016 року надійшла заява від ОСОБА_5 про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 (а.с. 27-28).

Статтею 1218 ЦК України визначено до складу спадщини входять усі права та обовязки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відтак суд прийшов до беззаперечного висновку, що спадкоємцями першої черги по закону є син померлої 07 грудня 2015 року ОСОБА_4 - ОСОБА_1, який прийняв спадщину шляхом подачі заяви до приватного нотаріуса та її чоловік ОСОБА_3, який прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований та проживав разом із спадкодавцем на час її відкриття.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Стаття 1270 ЦК України визначено для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів.

Відповідно до листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Статтею 392 ЦК України визначено, власник майна може предявити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Однак, відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно позбавляє права спадкоємця ОСОБА_1 оформити спадщину у нотаріуса після смерті померлої ОСОБА_4, відтак його звернення до суду з даним позовом є правомірним та обґрунтованим.

З матеріалів справи вбачається належність на праві приватної власності квартири 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4

За таких обставин, частка спадкоємця у спадковому майні, ОСОБА_1 складає 1/3 частину.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

У відповідності зі ст. 133 ч.3 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, повязані з розглядом справи.

Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.

Згідно зі ст. 137 ч.2 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як передбачено ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п.48 постанови Пленуму ВССУ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивач не надав суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, який повинен бути співмірним із складністю справи та часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, крім того в договорі про надання правничої допомоги, не встановлена сума в порядку компенсації витрат за роботу (послуги) адвоката, відтак суд не вбачає підстав про стягнення з відповідача таких витрат в розмірі 4800 гривень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 15, 16,181, 182, 334, 392,1216,1217, 1218, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 76, 81, 89, 247, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спадкового майна, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину трьохкімнатної квартири № 183 загальною площею 68,2 кв.м., житловою площею 42,5 кв.м., в будинку № 5 по вул. Мазура в м. Сміла Черкаської області, після смерті ОСОБА_4, яка померла 07 грудня 2015 року.

Рішення може бути оскаржене в 30-денний строк з дня його отримання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та житель ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії НЕ 561190 виданий Смілянським МВ УМВС України в Черкаській області 05 березня 2009 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований та житель ІНФОРМАЦІЯ_2.

Головуючий О.П.Опалинська