ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 грудня 2018 року

м. Харків

справа № 641/2128/18

провадження № 22-ц/818/956/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Огар І.В.,

імя (найменування) сторін:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 представника ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 липня 2018 року в складі судді Фанди О.А.,

у с т а н о в и в :

В квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2 та просила: стягнути аліменти на ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 11 000 грн. щомісячно, починаючи з 08 листопада 2017 року до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача аліменти на її утримання в сумі 11 000 грн., починаючи з 08 листопада 2017 року, щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку; стягнути додаткові витрати, що повязані з лікуванням малолітньої дитини в розмірі 22 432 грн. 75 коп.; стягнути грошову суму в розмірі 20 000 грн. на додаткові витрати на оздоровленням починаючи з 08 листопада 2017 року до досягнення дитиною повноліття; судові витрати покласти на відповідача.

Позов мотивовано тим, що вона та ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак, на даний час їх спільне сімейне життя припинено. Сторони є батьками - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Після медичного обстеження сина йому був поставлений наступний діагноз: перинатальне гіпоксично - ішемічне ураження центральної нервової системи, гострий період, важкий перебіг, набряк головного мозку, стовбурових структур, спінальна родова травма шийного відділу, внутрішньочерепна родова травма, кефалогематома правої тімяної кістки, транзиторна дисфункція міокарда, ФОО, ЄНО, конюгаційна жовтяниця, нормохромна анемія. Лікування включає в себе здачу великої кількості аналізів, прийом численних медикаментів та лікарських препаратів, регулярний масаж та лікувальну гімнастику. Також, дитина потребує регулярного відпочинку та оздоровлення з метою забезпечення поліпшення його стану здоровя.

ОСОБА_2 позов визнав частково. В поданому письмовому відзиві вказав, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів на сина в розмірі 1 875 грн. щомісячно, аліментів на дружину ОСОБА_1 в розмірі 1 250 грн. щомісячно, та додаткових витрат, що повязані з лікуванням дитини в розмірі 1 035 грн. В іншій частині позовних вимог просив відмовити.

Відзив мотивовано тим, що він завжди брав участь в утриманні дитини та його дружини, не дивлячись на припинення сімейних відносин; оплачував лікування сина, давав грошові кошти та здійснював грошові перекази на банківський рахунок дружини. В середньому в місяць з листопада 2017 року на утримання дитини та дружини він витрачав близько 3 800 грн. Зазначає, що офіційно не працевлаштований, стабільного заробітку не має, надає послуги з ремонту квартир на приватні замовлення. В середньому його заробіток складає 7 500 грн. на місяць.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 липня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1 500 грн. щомісячно, починаючи з 10 квітня 2018 року та до досягнення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, тобто до 19 жовтня 2020 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з 10 квітня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на лікування дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1 035 грн. одноразово. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 2 000 грн. Вирішено питання про судовий збір. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак припинили спільне сімейне життя; їх спільний син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом із матірю. На підставі норм статтей 84 та 180 СК України відповідач зобовязаний утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років та сина до досягнення ним повноліття. Розмір аліментів визначений у твердій грошовій формі за вибором позивача та з урахуванням вимог статті 182 СК України. На підтвердження понесених витрат на лікування позивачкою надано копії чеків та квитанцій. При цьому до витрат на лікування позивачка включила витрати на придбання продуктів харчування, одежі тощо. Витрати на лікування дитини в сумі 22 43 грн. 75 коп. не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому суд, враховуючи часткове визнання позову відповідачем в цій частині, вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 одноразово понесені позивачкою витрати в розмірі 1035 грн. (1/2 частину від понесених витрат на лікування дитини). Крім цього, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 20 000 грн. на додаткові витрати (на оздоровлення дитини взимку та влітку), щорічно до досягнення дитиною повноліття. Однак, будь-яких доказів того, що вона понесла ці витрати позивачкою не надано. Зазначене не перешкоджає ОСОБА_1 у разі здійснення відповідних додаткових витрат на утримання дитини, звернутися до суду з позовом про їх відшкодування.

17 серпня 2018 року ОСОБА_3 представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на підстави, передбачені статтею 376 ЦПК України, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки всім обставинам справи та наданим доказам на підтвердження позовних вимог.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 10 вересня 2018 року в складі судді Тичкової О.Ю. відкрито апеляційне провадження по даній справі.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 28 вересня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі Закон № 2147-VIII), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Харківської області ліквідовано та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

02 жовтня 2018 року вказану апеляційну скаргу передано до Харківського апеляційного суду.

27 вересня 2018 року ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, ухваленим на підставі поданих сторонами доказів, яким надана належна оцінка. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично зводиться до переоцінки доказів, яким судом надана належна оцінка.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Тлумачення положень СК України свідчить про те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Батьки зобов'язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано.

Згідно з частинами 1 3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання сина, то кошти на його утримання (аліменти) присуджує суд.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина 3 статті 181 СК України).

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина 2 статті 182 СК України).

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина 1 статті 184 СК України).

Про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі просила позивач у позовній заяві. Відповідач також погоджувався сплачувати аліменти саме в такому порядку та частково визнав позов, що підтверджується його письмовим відзивом на позовну заяву.

Згідно з нормами статті 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на неповнолітнього сина та дружину, до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77 ЦПК України).

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказів того, що відповідач має сталий заробіток та доказів про розмір його доходу позивач не надала. Натомість, судовим розглядом першої інстанції за відповідними клопотаннями позивача встановлено, що відповідач офіційно не працевлаштований, на обліку в Державній службі зайнятості не перебуває, соціальної допомоги як безробітний не отримує.

Відповідно до статті 7 Закону України від 07 грудня 2017 року № 2246-VIII «Про державний бюджет України на 2018 рік» у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2018 року становить 1 762 грн.; для дітей віком до 6 років з 1 січня 2018 року становить 1 492 грн.

На підставі належним чином оцінених доказів, суд першої інстанції, встановив, що відповідач не працює та не отримує регулярного доходу, а отже не має можливості сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач зобов'язаний та спроможний сплачувати аліменти в розмірі 2 000 грн. на дитину та 1 500 грн. на дружину, вважаючи цей розмір обґрунтованим та достатнім.

Стаття 185 СК України встановлює, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

При цьому позивач повинна довести їх необхідність. ОСОБА_1 зазначала про додаткові витрати, пов'язані з особливим станом здоров'я дитини, надала відповідні медичні довідки, висновки лікарів та їх рекомендації щодо лікування дитини.

Однак, доводи апеляційної скарги про необґрунтованість визначення стягнутих аліментів на неї і на дитину та додаткових витрат на лікування сина, неврахування фінансової спроможності сплати коштів відповідачем та матеріального стану позивача зводяться до переоцінки доказів у справі та не впливають на законність рішення суду першої інстанції.

При цьому сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (частина 1 статті 192 СК України).

Також, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що позивач не довела понесених витрат на оздоровлення дитини та не позбавлена можливості стягнути вказані витрати у майбутньому.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Оскільки позов задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2018 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді Р.М. Піддубний

ОСОБА_5