Справа № 128/2082/18
РІШЕННЯ

Іменем України

11.12.2018 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді Ганкіної І.А.,

за участі секретаря Жигарової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Широкогребельської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року в АДРЕСА_1 померла її мати ОСОБА_2. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1. Позивач зазначає, що вона є спадкоємицею за заповітом матері, складеним 08 грудня 1998 року. Спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку в спадковому майні - немає. Однак, отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадковий будинок вона не має можливості, оскільки спадковий будинок відноситься до суспільної групи домогосподарств «колгоспний двір».

За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на спадковий будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті своєї матері.

В судове засідання учасники справи не з'явились.

Позивач ОСОБА_1 попередньо подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача - сільський голова Широкогребельської сільської ради Вінницького району Вінницької області Фостик А.І. також попередньо подав до суду письмову заяву про розгляд справи без представника сільської ради та про визнання позову.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року в АДРЕСА_1 померла ОСОБА_2, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть (а.с. 8).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається, в тому числі, з житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1, що підтверджується ксерокопіями виписок з погосподарських книг Широкогребельської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 41-46); ксерокопією технічного паспорта, виготовленого КП «ВООБТІ» станом на 26.04.2006 року (а.с. 9-14); довідками № 270, № 271, виданими виконкомом Широкогребельської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 30.07.2018 року (а.с. 39, 40)

Згідно ксерокопії свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння № НОМЕР_2, виданого 16.08.1989 року на підставі рішення виконкому Вінницької районної Ради народних депутатів № 128 від 19.05.1989 року, житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 (а.с. 17).

08 грудня 1998 року ОСОБА_2, на випадок своєї смерті, склала заповіт, яким заповіла своїй дочці ОСОБА_1 все своє майно, що підтверджується ксерокопією вказаного заповіту (а.с. 47) та ксерокопією свідоцтва про народження ОСОБА_1 (а.с. 6).

Позивач ОСОБА_1 спадщину після смерті своєї матері прийняла належним чином, звернувшись у визначений законом строк до нотаріальної контори з письмовою заявою про прийняття спадщини та на частину спадкового майна отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку в спадковому майні після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 - немає, що підтверджується копією спадкової справи № 367/2009, заведеної Вінницькою районною державною нотаріальною конторою до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2.

Однак, отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадковий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1позивач ОСОБА_1 не має можливості, оскільки вказаний будинок відноситься до суспільної групи домогосподарств «колгоспний двір» і визначити в ньому частку спадкодавиці нотаріус не має можливості, що підтверджується постановою державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори Гречко Ж.Б. про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 2314/02-31 від 31.07.2018 року (а.с. 49).

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається перебування на дійсній строковій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається, виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося;

г) згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Згідно копій погосподарських книг Широкогребельської сільської ради Вінницького району Вінницької області, станом на 15 квітня 1991 року ОСОБА_2 була єдиним членом колгоспного двору за адресою: АДРЕСА_1, а отже вона є єдиним власником вказаного будинковолодіння. Тому після її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 року відкрилась спадщина саме на цілий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, судом є встановленим, що єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року своєї матері ОСОБА_2, є позивач по справі ОСОБА_1, яка спадщину прийняла належним чином та на частину спадкового вже отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадковий будинок з господарськими будівлями та спорудами вона не має можливості, оскільки спадковий будинок відноситься до категорій суспільної групи домогосподарств - «колгоспний двір».

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки судом є встановленим, що позивач не в змозі отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадковий будинок з господарськими будівлями та спорудами, іншого способу захисту своїх спадкових прав, окрім судового, у неї немає, суд вважає, що за судовим рішенням за позивачем слід визнати право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 складається з: житлового будинку літ. «А», ганку, сараю літ. «Б», сараю літ. «б», погребу літ. «П/Б», воріт № 1, хвіртки № 2, огорожі № 3, огорожі № 4, криниці № 5, за виключенням веранди літ. «а», яка згідно технічного паспорта, виготовленого КП «ВООБТІ» станом на 26.04.2006 року, збудована самочинно, тобто без відповідних дозвільних документів. За вказаних обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 211, 223, 245, 247, 259, 263-265, 268, 354, п. 15.5 розділу XIII Прикінцевих положень ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 складається з: житлового будинку літ. «А», ганку, сараю літ. «Б», сараю літ. «б», погребу літ. «П/Б», воріт № 1, хвіртки № 2, огорожі № 3, огорожі № 4, криниці № 5.

Судові витрати по справі - залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ І.А.Ганкіна