Справа № 185/7177/18
Провадження № 2/185/3760/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2018 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Зінченко А.С., за участю секретаря судового засідання Кириленко Л.Г., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу ЄУ № 185/7177/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Павлоградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа: ОСОБА_3, про визнання батьківства,-

В С Т А Н О В И В:

29.08.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, Павлоградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа: ОСОБА_3, в якому просить суд визнати пропущеним з поважних причин та поновити однорічний строк звернення до суду з даним позовом про визнання батьківства, визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, внісши зміни в актовий запис про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, № 1192 від 18.12.2007, вказавши в графі «Батько» - «Мілаєнко Руслан Анатолійович», в графі «По батькові» - «Русланівна», в графі «Прізвище» - «Мілаєнко», судові витрати покласти на ОСОБА_4.

Позовна заява мотивована тим, що у період з 2006 року по 2012 рік позивач з ОСОБА_4 (на той час ОСОБА_6) ОСОБА_7 проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання, а саме - 25.11.2007 ОСОБА_3 народила доньку - ОСОБА_6, реєстрації народження якої проведена у відповідності до ст. 135 Сімейного кодексу України (відомості про батька вказані зі слів матері). Рішення про таку реєстрації народження дитини позивачем та ОСОБА_3 було прийнято з причини бажання отримувати матеріальну допомогу від держави. Крім того, неподання позивачем заяви про визнання батьківства в той час також мотивовано тим, що ОСОБА_3 завагітніла на початковому етапі відносин, і тому питання походження ОСОБА_6 на той час було не зясованим. Після народження ОСОБА_6 позивач брав участь у її вихованні, а в 2012 році стосунки з ОСОБА_3 різко погіршилися та припинилися. 19.07.2014 ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_4, який 13.02.2016 подав заяву до Павлоградського відділу ДРАЦС про визнання батьківства ОСОБА_6, на підставі чого в актовий запис про її народження внесено відповідні зміни. Між ОСОБА_3 на ОСОБА_8почали виникати сварки, у тому числі з приводу ОСОБА_6, оскільки ОСОБА_8 чудово усвідомлював про відсутність кровного споріднення між ним та донькою. В звязку з викладеним позивач забрав до себе дитину, яка зараз проживає разом з позивачем, бабусею та дідусем. Після того, як позивач забрав ОСОБА_6 до себе, вони почали спілкуватися з ОСОБА_3 в телефонному режимі з приводу тих чи інших питань, які виникали навколо дівчинки. І в ході однієї з таких телефонних розмов, приблизно на початку цього року, позивачу стало відомо, що він є біологічним батьком дитини. В звязку з вищевикладеним позивач звертається до суду.

20.09.2018 року ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження у вищевказаній справі та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

11.10.2018 року відповідачем ОСОБА_9 міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, було подано заперечення на позовну заяву, відповідно до яких просили відмовити у задоволенні позову про визнання батьківства, мотивуючи наступним. Первинна реєстрація народження дитини ОСОБА_6, була проведена відповідно до ч. 1ст. 135 СК України. Але відповідно до п.1 ст. 126 СК України, 13.02.2016 року була подана спільна заява жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, на підставі якої були внесені зміни та доповнення до актового запису в частині зміни прізвища дитини, по батькові, та внесені відомості про батька. В звязку з цим вважають необхідно виключити відомості про існуючого батька, з актового запису про народження згідно ст. 136 СК України, а вже потім вирішувати питання визнання батьківства іншою особою.

16.10.2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по вищевказаній справі та призначено розгляд справи по суті.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, дав пояснення відповідно до обставин, викладених в позові, зазначив, що він впевнений в своєму батьківстві, так як після спливу часу з народження доньки вона стала на нього дуже схожа, в момент народження він не був впевнений, що він є біологічний батько, та мати дитини ОСОБА_10 не говорила йому, що він є батьком, а підтвердила цей факт лише на початку цього року. Донька проживає з ним, він її виховує та забезпечує.

В судовому засіданні представник позивача заяву про визнання батьківства підтримав повністю, просив її задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, зазначив, що з урахуванням визнання позову відповідачем, та всіх доказів зібраних по справі призначення заявляти клопотання про призначення експертизи сторона позивача не вважає доцільним, та спосіб захисту обраний позивачем шляхом подання позову про визнання батьківства є єдиним можливим способом захисту порушених прав, так як в момент зачаття та народження дитини мати дитини не перебувала у шлюбі, а відповідач визнаючи своє батьківство достовірно знав, що не є біологічним батьком дитини.

Відповідач ОСОБА_8 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав суду заяву про повне визнання позову, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, просить позов задовольнити.

Представник відповідача - Павлоградського МВ ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просить розглянути вищевказану справу без їх участі, у вирішенні справи покладаються на розсуд суду.

Третя особа, ОСОБА_3, в судовому засідання підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, зазначила, що дійсно позивач є біологічним батьком дитини ОСОБА_5. Вони з позивачем разом проживали, вона завагітніла, народила доньку. Під час їх стосунків з позивачем близьких стосунків з іншими чоловіками вона не мала. Не сказала позивачу про його батьківство так як не бажала створювати з ним сімю. З відповідачем вона познайомилась через 2 роки після народження доньки. Потім вона вийшла заміж за відповідача, який визнав батьківство стосовно її доньки ОСОБА_5 щоб його не забрала в зону АТО. ОСОБА_8 достовірно знав, що він не є біологічним батьком дитини. Потім відповідач почав погано ставитись до доньки, і вона вирішила, що для ОСОБА_5 буде краще проживати з рідним батьком позивачем. Просить позов задовольнити.

Свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, в судовому засіданні зазначили, що вони знають, що ОСОБА_8 народила дитину ОСОБА_5, коли спільно проживала з ОСОБА_1, більше стосунків на той час ні з ким у ОСОБА_8 не було. Не розповіла ОСОБА_1, що дитина від нього, бо не хотіла, щоб саме він був батьком дитини. ОСОБА_8 не добре ставиться до ОСОБА_5, визнав батьківство тільки для того, щоб не йти воювати до АТО в м. Донецьк. ОСОБА_8 і третя особа ОСОБА_13 познайомились через 2 роки після народження ОСОБА_5, і відповідач достовірно знав, що не є біологічним батьком дитини коли визнавав своє батьківство. Мілана проживає зі своїм батьком - ОСОБА_14 більше трьох років.

Вислухавши доводи представника позивача, третьої особи, допитавши свідків, зясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази у справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 та 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1997 року, згідно копії паспорта громадянина України, серії АО №287399.

Під час спільного проживання як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу народилась 25.11.2007 року в м. Павлоград - ОСОБА_6, в графі батько зазначено ОСОБА_15, в графі мати ОСОБА_16, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії 1-КИ № 454710. Відомості про батька зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень за № 4 від 25.07.2017 року.

ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_4, 19.07.2014 року уклала шлюб з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, про що зроблено відповідний актовий запис № 14, відповідно до копії свідоцтва про шлюб, серії 1КИ № 277816.

На підставі заяви матері та батька дитини про визнання батьківства, внесено зміни до відомостей в актовий запис від 13.02.2016 року. Прізвище дитини ОСОБА_16 змінено на ОСОБА_4, по батькові ОСОБА_17, змінено на Володимирівна, відомості про батька прізвище, імя по батькові, дата народження, громадянство з ОСОБА_15, змінено на ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянин України, що підтверджується копією актового запису про народження № 1192 від 18.12.2007 року, та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень за № 4 від 25.07.2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5, 25.11.2007 року народженя, разом з батьком ОСОБА_1, бабусею ОСОБА_18 та дідусем ОСОБА_19, проживають в ІНФОРМАЦІЯ_6, дитина навчається в СШ № 19, згідно копії довідки голови ОСМД Промислова 32 ОСОБА_20, від 22.08.2018 року.

Сімя ОСОБА_3, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, має статус багатодітної сімї терміном до 24.11.2025 року, в склад сімї входить: чоловік ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, діти: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_21, ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_8, 17.01.2015року народження, що підтверджується довідкою від 30.12.2016 року за № 522 наданою відділом з питань сімї, молоді та спорту Павлоградської міської ради Дніпропетровської області.

Твердження позивача про те, що він є біологічним батьком ОСОБА_22, відповідач не оспорює та визнає у повному обсязі.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду . Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 129 ЦПК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Згідно з п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» особа, котра вважає себе батьком дитини, народженою жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК України зазначена особа може звернутись з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках коли батьком записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства можуть розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

Таким чином, вказана правова норма вирішує питання, що виникають з приводу спору про батьківство між чоловіком матері дитини та особою, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком. Мати дитини ОСОБА_3 під час зачаття та народження ОСОБА_22 у шлюбі з іншим чоловіком не перебувала, відомості про батька дитини зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Посилання відповідача ОСОБА_9 міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на неможливість задоволення позовних вимог, та необхідність виключення відомостей про батька дитини в порядку ст. 136 СК України не є спроможними, так як відповідно до ч. 5 ст. 136 СК України не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а в судовому засіданні встановлено, що відповідач достовірно знав, що не є батьком дитини, та не міг бути батьком дитини, під час визнання свого батьківства та внесення змін щодо нього як про батька до актового запису про народження ОСОБА_9.

Тобто, позивачем обраний єдиний можливий спосіб захисту свого порушеного права, виходячи з обставин справи, та норм СК України, які регулюють спірні відносини, захистити права позивача іншим чином не можливо.

Як зазначено в позові, позивач дізнався про те, що він є батьком дитини на початку 2018 року. В прохальній частині позову просить визнати пропущеним з поважних причин та поновити однорічний строк звернення до суду. Оскільки спору між вказаними особами немає, суд вважає, що можливо визнати поважним пропущений строк звернення до суду. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У зв'язку з визнанням ОСОБА_1 свого батьківства відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_22, яка народилася у ОСОБА_16 25.11.2007 року за час сумісного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1, визнанням відповідачем позову, відсутністю у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності обставин, визнаних сторонами, або добровільності їх визнання за, для в інтересах дитини, та неможливістю позивачем іншим способом захистити свої права та інтереси дитини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача (п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України).

Керуючись: ст. 5,12,13, 81,89,141,258,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Павлоградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа: ОСОБА_3, про визнання батьківства задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Внести зміни до актового запису про народження № 1192 від 18.12.2007 року, ОСОБА_5, де в графі батько, зазначити: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, прізвище дитини змінити з "Терентьєвої" на "Мілаєнко ", по батькові змінити з "Володимирівна" на "Русланівна".

Позивач: ОСОБА_1, ІПН:НОМЕР_1, проживаючий: 51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Промислова, 32/48.

Відповідач: ОСОБА_4, ІПН: 52740, проживаючий: 52740, Дніпропетровська область, Петропавлівський район, с. Дмитрівка, вул. Польська, 25.

Відповідач: Павлоградський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (), знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Центральна, буд. 47.

Третя особа: ОСОБА_3, ІПН:НОМЕР_2, проживаюча: 52740, Дніпропетровська область, Петропавлівський район, с. Дмитрівка, вул. Польська, 25.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер: НОМЕР_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10, судовий збір по справі в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. С. Зінченко