Справа № 214/2327/18
2-др/214/7/18
ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
11 грудня 2018 року, Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Чернової Н.В.,
секретаря судового засідання Звади Л.В.,
14 листопада 2018 року Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було ухвалено рішення по цивільній справі №214/2327/18 за позовом ОСОБА_2 особі представника ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Північтранс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
Рішенням суду позовні вимоги ОСОБА_2 особі представника ОСОБА_1- задоволено в повному обсязі.

11 грудня 2018 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, про ухвалення додаткового рішення суду, щодо стягнення витрат на правову допомогу .

Відповідно до положень частини 4 статті 270 ЦПК України суд не вбачає необхідності викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання, тому розглядає заяву у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що є підстави для ухвалення додаткового рішення по справі, з огляду на наступне.

Так, згідно пункту 1 частини 1 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 7700,00 гривень, відповідно до акту здачі-прийняття робіт(надання послуг) № 65 від 10 грудня 2018 року, а саме сплата робіт за зустріч, консультацію клієнта,Ю узгодження правової позиції, вивчення документів та пошук відповідних норм законодавства, підготовка та подання до суду позовної заяви, участь у судових засіданнях адвоката. Однак судом не ухвалено з приводу цієї вимоги рішення, суд вважає за необхідне ухвалити по справі додаткове рішення в цій частині.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи ; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої - п'ятої статті 137 ЦК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з тим, у пункті 48 Постанови Пленуму Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 799 статтями 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягується лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із надання правової допомоги у конкретній справі (наприклад: складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтвердженні та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були факти.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. чними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Заявником надано належні та допустимі документи, в розумінні статей 137-138 ЦПК України, на підтвердження надання професійної правничої допомоги, а саме: Договір про надання адвокатських послуг від 07.06.2018 року, ордер, свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю, акт здачі-прийняття робіт адвоката на підтвердження факту надання професійної правничої допомоги від 10 грудня 2018 року, №65 на оплату за надання професійної правничої допомоги, а тому, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку про доцільність ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов'язаних з наданням правничої допомоги в розмірі 7700,00 гривень.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць; присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника; відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала; розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб; примусову госпіталізацію чи продовження строку примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу; встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України; надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку; видачу або продовження обмежувального припису. Суд, ухвалюючи рішення, може допустити негайне його виконання у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Окрім того, судом, під час ухвалення рішення від 14 листопада 2018 року не вирішено питання про розподіл судових витрат.

За подання вказаного позову, відповідно до п.2 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору позивача звільнено.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання фізичною особою позову немайнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01.01.2018 року складає 1762 грн.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14 листопада 2018 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки рішенням суду позовні вимоги задоволено в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору, а саме стягнути з Публічного акціонерного товариства «Північтранс» (65025,м. Одеса, 21 км Старокиївчської дороги) судовий збір в розмірі 14909,60 гривень.

Суд дослідивши матеріали справи та вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку про доцільність ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов'язаних з наданням правничої допомоги в розмірі 7700,00 грн., стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1409,60 гривень.

Керуючись ст. 133, 134, 137, 141, 270, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву заяву представника позивача ОСОБА_1, щодо ухвалення додаткового рішення у справі №214/2327/18 за позовною заявою ОСОБА_2 (вул. В.Великого,24/32, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область) особі представника ОСОБА_1 (пр.Поштовий,12прим., м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область) до Публічного акціонерного товариства «Північтранс» (65025,м. Одеса, 21 км Старокиївчської дороги), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 (вул. Донецька,3/87, місто Кривий Ріг, Дніпропетровська область), про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Постановити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_2 особі представника ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Північтранс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Північтранс» (65025,м. Одеса, 21 км Старокиївчської дороги) на користь ОСОБА_2 (вул. В.Великого,24/32, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область) витрати пов'язані із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 7700 ( сім тисяч сімсот сімдесят сім) гривень 00 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Північтранс» (65025,м. Одеса, 21 км Старокиївчської дороги) на користь держави в рахунок відшкодування судового збору сплаченого при поданні позову 1409 9 тисячу чотириста девять) гривень 60 копійок.

Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.

На додаткове рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м.Кривого Рогу протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Чернова