Справа №: 671/800/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 року Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Ніколової С.В.,

з участю секретаря судового засідання Хрупайло Т.В.,

з участю позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Волочиську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні частиною житлового будинку № 11 по вул. Першотравнева в с. Копачівка Волочиського району Хмельницької області, а саме кімнатами: 1-1 площею 3,6 кв.м., 1-4 площею 12,8 кв.м., 1-5 площею 16,3 кв.м., погрібом Г та ганком шляхом зобов'язання ОСОБА_3 надати доступ до приміщення будинку для проживання та використання за цільовим призначенням. В обґрунтування позову вказувала, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, в період якого у них народилося двоє дітей дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. У зв'язку з тим, що між нею та відповідачем часто виникали сварки і він виганяв її з дітьми з будинку, де вони проживали в ІНФОРМАЦІЯ_3, вона звернулася в суд з позовом про поділ майна колгоспного двору. Рішенням суду її позов було задоволено, їй та неповнолітнім дітям виділено ? будинковолодіння, а відповідачу ? частину будинковолодіння. В червні 1993 року відповідач вигнав її та дітей з будинку. На даний час в будинку ніхто не проживає, відповідач перешкоджає їй та дітям вселитися в будинок, змінив замок на вхідних дверях. Вважає, що такі дії відповідача є незаконними та позбавляють її права користуватися належним їй майном.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали. У відповіді на відзив позивачка просить суд задовольнити її позов про усунення перешкод у користуванні спірним будинковолодінням шляхом вселення. Зазначила, що на даний час вона не має можливості винаймати житло та бажає проживати в належній їй частині житлового будинку. Вказує, що вона не мала змоги проживати у будинку, тому і не могла проводити будь-які роботи по його утриманню.

Відповідач та його представник проти позову заперечили, вважають позов безпідставним. В судовому засіданні відповідач пояснив, що у спірному будинку ніхто не проживає, він змінив замок і має намір провести ремонт будинку, а тому він категорично заперечує проти вселення позивачки. У відзиві на позов відповідач посилається на те, що рішенням суду позивачці та її двом дітям виділено ? будинковолодіння, діти позовних вимог не заявляють, тому не встановлено, в яку з кімнат слід вселити позивачку. Зазначає, що він не виганяв її з будинку, оскільки вона сама перейшла проживати до своїх батьків і з 1993 року не проводила ремонту в спірному будинку, а тому, на його думку, відмовилася від права власності в останньому.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1, ст. 4 ЦПК України).

Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

За ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування й розпорядження своїм майном.

Згідно роз'яснень, які містяться у п. 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 7 лютого 2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав визначено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити з того, що: відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння; такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки; позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого у них є дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей та свідоцтвом про розірвання шлюбу та не заперечується сторонами.

Рішенням Волочиського районного суду від 29 вересня 1993 року, задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл майна колгоспного двору та виділено ОСОБА_1 та її двом дітям в житловому будинку № 11 по вулиці Першотравневій в селі Копачівка Волочиського району Хмельницької області кімнату 1-1 площею 3,6 кв.м., кімнату 1-4 площею 12,8 кв.м., кімнату 1-5 площею 16,3 кв.м., погріб Г, ганок, ? огорожі, що складає 73% або ? частини всього будинковолодіння загальною вартістю 3315 крб. ОСОБА_3 виділено кімнату 1-2 площею 5 кв.м., кімнату 1-3 площею 6,9 кв.м., ? частину огорожі, що складає 27% всього будинковолодіння, або ? частину його вартістю 1511 крб.

28 серпня 1998 року за позивачкою та її дітьми ОСОБА_7, ОСОБА_8 в Волочиському БТІ було зареєстровано ? зазначеного будинковолодіння, реєстровий № 234, що підтверджується довідкою № 185 від 06.05.2018 року, виданою КП Волочиське районне бюро технічної інвентаризації та матеріалами дослідженої в судовому засіданні інвентаризаційної справи.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1, ст. 81 та ч. 4 ст. 82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Допитана в судовому засіданні дочка сторін ОСОБА_9 (прізвище ОСОБА_8 змінила на ОСОБА_9 після одруження 03.08.2010 року з ОСОБА_10М.) пояснила, що її матір не має де проживати, тому вона не заперечує щоб матір проживала в належній їй частці спірного будинковолодіння. Вона, ОСОБА_9, не має наміру проживати у цьому будинку. На даний час в її сім'ї проживає брат ОСОБА_8, який потребує стороннього догляду, оскільки має психічне захворювання. ОСОБА_9 підтвердила те, що відповідач чинить перешкоди матері у користуванні даним будинковолодінням.

В судовому засіданні відповідач підтвердив, що поставив новий замок на двері та заперечив проти проживання позивачки у спірному житловому будинку.

За наведених обставин та враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про доведеність обставин про те, що відповідач безпідставно перешкоджає позивачці як власнику володіти та користуватися належною їй часткою житлового будинку, а тому її право підлягає захисту шляхом вселення її в будинок та зобов'язання не чинити їй перешкод у володінні та користуванні ним.

Посилання відповідача на те, що позивачка не приймає участі в утриманні будинку судом до уваги не приймаються, оскільки дані обставини не можуть бути підставою для відмови їй у позові, будь-яких зустрічних позовних вимог з цього приводу відповідачем не заявлено.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 14, 80, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 16, 317, 319, 321, 391, 358 ЦК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 у вселенні та користуванні нею частиною житлового будинку № 11 по вул.Першотравнева в с. Копачівка Волочиського району Хмельницької області, а саме кімнатами: 1-1 площею 3,6 кв.м., 1-4 площею 12,8 кв.м., 1-5 площею 16,3 кв.м., а також погрібом Г та ганком.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін: ОСОБА_1, с. Копачвка Волочиського району, паспорт серії НА № 039087, ОСОБА_3, с. Копачвка Волочиського району, паспорт серії НА № 065010.

Повне рішення складено 23.12.2018 року.

Суддя: