Справа № 473/1428/18
РІШЕННЯ

іменем України

"13" серпня 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Ротар М.М., при секретарі Фінько О.П.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади ОСОБА_2 сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай)

В С Т А Н О В И В:

03 травня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом з вимогами визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом, на земельну частку (пай), розміром 6,62 га в умовних кадастрових гектарах, який розташований на території ОСОБА_2 сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, який залишився після смерті батька ОСОБА_3. Також просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом, на земельну частку (пай), розміром 6,14 га в умовних кадастрових гектарах, який розташований на території ОСОБА_2 сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, який залишився після смерті матері ОСОБА_4.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 17 вересня 1996 року ОСОБА_3 було видано сертифікат серії МК № 0148347 на право на земельну частку (пай) з земель КСП «Прибужанівське», на підставі розпорядження Вознесенської райдержадміністрації від 22 липня 1996 року № 222-р, розміром 6,62 га..

Рішенням ОСОБА_2 сільської ради Вознесенського району Миколаївської області № 1 від 31.07.2000 року та № 20 від 04.03.2004 року ОСОБА_4 надано земельну частку (пай) площею 6,14 га із земель запасу на території ОСОБА_2 сільської ради Вознесенського району Миколаївської області.

4 серпня 1996 року ОСОБА_3 помер. На час смерті, разом з ОСОБА_3 фактично постійно проживала його дружина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після смерті чоловіка прийняла спадщину і стала фактично управляти та володіти його майном.

11 лютого 2013 року ОСОБА_4 померла. Позивач зазначала, що на час смерті, разом з ОСОБА_4 вона постійно проживала без реєстрації з вересня 2009 року, прийняла спадщину і стала фактично управляти та володіти майном.

9 лютого 2018 року приватний нотаріус Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_5 відмовила ОСОБА_1 видати свідоцтво про право на спадщину, та надала розяснення мотивуючи тим, що при встановленні родинних відносин було виявлено деякі невідповідності, а саме: в предявленому свідоцтві про одруження батьків ОСОБА_1 НЄ № 208969 зазначено, що після одруження ОСОБА_4 призначено прізвище «Барбакар». Але в той же час в свідоцтві про смерть її прізвище зазначено «Іванова». В державному реєстрі актів цивільного стану відсутні відомості про зміну прізвища «Барбакар» на «Іванова», , а також відсутні відомості про розірвання їх шлюбу та повністю не просліджується той факт, що померла ОСОБА_4 є дружиною ОСОБА_3, а також рішення сільської ради не є правовстановлюючим документом на земельну ділянку або право на земельну частку (пай), тому рекомендувала звернутися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування.

Посилаючись на те, що на сьогоднішній день оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку неможливо, позивач змушена реалізувати своє право на отримання спадщини в судовому порядку, тому просила позов задовольнити.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 04 травня 2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 04 травня 2018 року було задоволено клопотання позивача про витребування з Вознесенського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області інформацію про зміну прізвища ОСОБА_4 та інформацію про її розлучення. Також було витребувано від приватного нотаріуса Вознесенського нотаріального округу спадкову справу № 61984151 від 09.02.2018 року.

В підготовче судове засідання позивач не зявився, на адресу суду від представника позивача ОСОБА_6 надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розгляд справи здійснювати без її участі.

В підготовче судове засідання представник відповідача ОСОБА_2 сільська рада Вознесенського району Миколаївської області не зявився, на адресу суду надійшла заява в якій він заявлені позовні вимоги визнає повністю, просив розгляд справи здійснювати без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, 17 вересня 1996 року ОСОБА_3 було видано сертифікат серії МК № 0148347 на право на земельну частку (пай) з земель КСП «Прибужанівське», на підставі розпорядження Вознесенської райдержадміністрації від 22 липня 1996 року № 222-р, розміром 6,62 га.

Рішенням ОСОБА_2 сільської ради Вознесенського району Миколаївської області № 1 від 31.07.2000 року та № 20 від 04.03.2004 року ОСОБА_4 надано земельну частку (пай) із земель запасу на території ОСОБА_2 сільської ради Вознесенського району Миколаївської області.

Згідно довідки відділу у Вознесенському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 03.05.2018 року вартість 1 умовного кадастрового гектара становить 3015,25 грн., площа земельної частки (паю) складає 6,14 умовних кадастрових гектара.

4 серпня 1996 року ОСОБА_3 помер, про що в ОСОБА_2 сільській раді Вознесенського району 7 серпня 1996 року було зроблено відповідний запис за № 52, та видано свідоцтво про смерть І-ФП № 054589.

На час смерті, разом з ОСОБА_3 фактично постійно проживала його дружина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після смерті чоловіка прийняла спадщину і стала фактично управляти та володіти його майном, що підтверджується довідкою ОСОБА_2 сільської ради Вознесенського району № 1603 від 31.07.2017 року.

11 лютого 2013 року ОСОБА_4 померла, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Вознесенському району Вознесенського МРУЮ 12 лютого 2013 року було зроблено відповідний запис за № 59, та видано свідоцтво про смерть І-ФП № 176189.

На час смерті, разом з ОСОБА_4 за адресою: Миколаївська область Вознесенський район с. Новосілка вул. Степова, 60, постійно проживала без реєстрації з вересня 2009 року її донька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка після смерті матері прийняла спадщину і стала фактично управляти та володіти її майном, що підтверджується довідкою ОСОБА_2 сільської ради Вознесенського району.

11 грудня 2017 року рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області по справі № 473/3627/17 встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини.

9 лютого 2018 року приватний нотаріус Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_5 відмовила ОСОБА_1 видати свідоцтво про право на спадщину, та надала розяснення мотивуючи тим, що при встановленні родинних відносин було виявлено деякі невідповідності, а саме: в предявленому свідоцтві про одруження батьків ОСОБА_1 НЄ № 208969 зазначено, що після одруження ОСОБА_4 призначено прізвище «Барбакар». Але в той же час в свідоцтві про смерть її прізвище зазначено «Іванова». В державному реєстрі актів цивільного стану відсутні відомості про зміну прізвища «Барбакар» на «Іванова», , а також відсутні відомості про розірвання їх шлюбу та повністю не просліджується той факт, що померла ОСОБА_4 є дружиною ОСОБА_3, а також рішення сільської ради не є правовстановлюючим документом на земельну ділянку або право на земельну частку (пай), тому рекомендувала звернутися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування.

Відповідно листа Вознесенського РВ УДМС України в Миколаївській області вих. № 454 від 09.02.2018 року згідно картотеки заяв про видачу паспортів інформація про зміну прізвища з «Барбакар» на «Іванову» відсутні.

Відповідно листа Вознесенського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області вих. № 1363-15,12-4.3 від 09.08.2018 року актовий запис про зміну прізвища з «Барбакар Ніни Федорівни» ІНФОРМАЦІЯ_1 на «Іванову Ніну Федорівну» та актовий запис про розірвання шлюбу на гр.. ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 в архіві відділу відсутні.

Той факт, що померла ОСОБА_4 є дружиною ОСОБА_3 підтвердився в судовому засіданні наступними письмовими доказами:

- 07.10.1951 року ОСОБА_3 одружився з ОСОБА_4, та присвоєно спільне прізвище ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб ЧЭ № 208969 видане 24.10.1951 року.

- 12.07.1973 року під час шлюбу народилась донька ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про народження І-ФП № 290678 видане 20.08.1973 року Веселинівським райбюро РАЦС Миколаївської області, де батьки зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_7.

- довідкою виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради № 1603 від 31.07.2017 року, яка підтверджує, що ОСОБА_3 на час смерті 04.08.1996 року проживав разом з дружиною ОСОБА_4.

Згідно ч.2 ст. 124 Конституції України юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Ст. 55 Конституції України гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Тобто, будь-які цивільні права та інтереси, які охороняються законом, можуть заслуговувати на судовий захист.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відтак зазначена норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

Порушене право повязано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення субєктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Способи захисту передбачені ст. 16 ЦК України.

Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкування є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на земельну частку (пай), розміром 6,62 га в умовних кадастрових гектарах, який розташований на території ОСОБА_2 сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер 04 серпня 1996 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на земельну частку (пай), розміром 6,14 га в умовних кадастрових гектарах, який розташований на території ОСОБА_2 сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 11 лютого 2013 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.М. Ротар