Єдиний унікальний номер 234/5235/16-ц Номер провадження 22-ц/804/675/18

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2018 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Соломахи Л.І.

суддів Канурної О.Д., Космачевської Т.В.

за участю:

секретаря судового засідання Розпутько Я.О.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 цивільну справу № 234/5235/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Комунальної медичної установи "Міська лікарня № 2", ОСОБА_3, третя особа - Первинна профспілкова організація Комунальної медичної установи "Міська лікарня № 2", про поновлення на роботі, стягнення матеріальної та моральної шкоди, захист честі, гідності та ділової репутації з апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 04 жовтня 2018 року у складі судді Сухоручко Ю.О. про відмову у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 липня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

30 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до Комунальної медичної установи "Міська лікарня № 2" (далі КМУ "Міська лікарня № 2", ОСОБА_3 про поновлення на роботі, стягнення матеріальної та моральної шкоди, захист честі, гідності та ділової репутації.

Зазначав, що з 04 серпня 2015 року працював на посаді завідувача урологічним відділенням КМУ "Міська лікарня № 2".

01 грудня 2015 року за його участю було проведено оперативне втручання пацієнту "Д.А.А.", після якого у пацієнта виникли ускладнення стану здоров'я. Наказом по лікарні від 04.12.2015 року № 300-В було призначено службове розслідування, на час проведення якого його згідно наказу від 04.12.2015 року № 301-В було відсторонено від виконання посадових обов'язків. Службове розслідування щодо лікування "Д.А.А.", з висновками якого він не згоден, було закінчено 23 лютого 2016 року. 25 лютого 2016 року головним лікарем ОСОБА_3 видано наказ № 90-В про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, який він вважає незаконним, оскільки в порушення ст. 148 КЗпП України на час видання наказу 25 лютого 2016 року з моменту виявлення проступку 04 грудня 2015 року, не рахуючи часу його тимчасової непрацездатності з 05 грудня 2015 року по 22 січня 2016 року, пройшло більше одного місяця. Зазначений наказ він оскаржив до суду (справа № 2/234/2303/16).

03 березня 2016 року наказом по лікарні № 98-В за результатами службового розслідування щодо лікування пацієнта "Л.О.П.", з яким він також не згоден, до нього застосовано ще одне дисциплінарне стягнення.

16 лютого 2016 року видано наказ № 87-В щодо проведення службового розслідування щодо лікування пацієнта "Ф.О.В.", оперативне втручання якому проводилось 01 грудня 2015 року. За результатами цього службового розслідування наказом по лікарні від 14.03.2016 року № 104-В його було звільнено за систематичне невиконання посадових обов'язків.

Посилаючись на те, що оперативне лікування пацієнта "Ф.О.В." проводилось 01 грудня 2015 року, тобто до застосування до нього дисциплінарного стягнення 03 березня 2016 року, і відповідно при звільненні враховуватися не може, що лікарем - урологом він працює 17 років, має науковий ступінь кандидата медичних наук, що його звільнення є незаконним, оскільки ніяких порушень трудової дисципліни він не допускав, просив:

- поновити його на посаді завідувача урологічним відділенням КМУ "Міська лікарня № 2";

- стягнути з КМУ "Міська лікарня № 2" на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15 березня 2016 року та на відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн. (а.с. 1 - 4 т. 1).

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що наказом КМУ "Міська лікарня № 2" від 03.08.2015 року № 36-К ОСОБА_1 з 04 серпня 2015 року прийнято до КМУ "Міська лікарня № 2"на посаду завідувача урологічним відділенням (а.с. 5 т. 1).

Наказом № 300-В від 04.12.2015 року головним лікарем створено комісію для проведення службового розслідування щодо ОСОБА_1 (а.с. 25). Згідно акту службового розслідування від 28.01.2016 року комісія запропонувала вирішити питання про відповідність завідувача урологічним відділенням ОСОБА_1 займаній посаді (а.с. 29 - 31 т. 1). Наказом № 90-В від 25.02.2016 року ОСОБА_1притягнуто до дисциплінарної відповідальності та винесено догану щодо лікування пацієнта ОСОБА_4 (а.с. 36 т. 1).

Наказом № 86-В від 11.02.2016 року на вимогу Краматорської міської прокуратури призначено службове розслідування щодо належного виконання професійних обовязків лікарем - урологом ОСОБА_1 при лікуванні пацієнта ОСОБА_5 (а.с. 56). Згідно акту службового розслідування від 29.02.2016 року комісія запропонувала вирішити питання про відповідність займаній посаді завідувача урологічним відділенням ОСОБА_1 (а.с. 59 - 61 т. 1). Наказом № 98-В від 03.03.2016 року ОСОБА_1притягнуто до дисциплінарної відповідальності та винесено догану щодо лікування пацієнта ОСОБА_5 (а.с. 62 т. 1).

Наказом № 87-В від 16.02.2016 року призначене службове розслідування щодо належного виконання професійних обовязків лікарем - урологом ОСОБА_1 при лікуванні пацієнта ОСОБА_6 (а.с. 57 т. 1), за результатами якого наказом № 104-В від 14.03.2016 року ОСОБА_1звільнено з посади завідувача урологічним відділенням з 14 березня 2016 року на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України; підстава видачі наказу: наказ від 03.03.3016 року № 98-В, матеріали службового розялідування за фактом неналежного виконання професійних обовязків при лікуванні ОСОБА_6 (а.с. 63 т. 1).

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 19 липня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з доведеності факту систематичного невиконання позивачем трудових обов'язків, покладених на нього трудовим договором, що двічі призвело до накладення дисциплінарних стягнень у вигляді догани, а тому вважав звільнення на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України законним та обґрунтованим (а.с. 175 - 176 т. 1).

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 25 серпня 2016 року за апеляційною скаргою ОСОБА_1 рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 липня 2016 року скасовано та частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 Його поновлено на посаді завідувача урологічним відділенням КМУ "Міська лікарня № 2" з 15 березня 2016 року. Стягнуто з КМУ "Міська лікарня № 2" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 34 748,00 грн. та на відшкодування моральної шкоди 200 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що працівник може бути звільнений на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за проступок, вчинений після застосування дисциплінарного чи громадського стягнення, який полягає у невиконанні без поважних причин обов'язків, покладених на працівника трудовим договором. Врахувавши відсутність доказів допущення нового порушення трудової дисципліни після наказу про оголошення догани від 03.03.2016 року і до звільнення 14 березня 2016 року, а також оголошення догани на підставі наказу від 03.03.2016 року № 98-В за дії вчинені позивачем при лікуванні хворого ОСОБА_5 у вересні - жовтні 2015 року з порушенням строку, встановленого ч. 1 ст. 148 КЗпП України, апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для поновлення позивача на роботі із стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди (а.с. 210 - 214 т. 1).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2017 року за касаційною скаргою КМУ "Міська лікарня № 2" рішення апеляційного суду Донецької області від 25 серпня 2016 року скасовано, рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 липня 2016 року залишено без змін.

При цьому суд касаційної інстанції виходив з того, що звільнення позивача за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України відбулося у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених на нього посадовою інструкцією під час лікування хворих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в результаті обрання неправильної тактики у лікуванні.

Актом службового розслідування від 29.02.2016 року встановлено, що допущені позивачем у вересні - жовтні 2015 року порушення при лікуванні та обстеженні хворого ОСОБА_5, виявлені комісією 29.02.2016 року, що стало результатом видання наказу від 03.03.2016 року № 98-В про оголошення йому догани.

Порушення у лікуванні хворого ОСОБА_6 допущені позивачем у листопаді - грудні 2015 року та виявлені комісією 29.02.2016 року, в результаті чого на підставі наказу від 14.03.2016 року № 104-В його звільнено з роботи на підставі п. 3 ч. 1 ст.40 КЗпП України.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, дійшов правильного висновку, що після виявлення чергового факту порушення позивачем своїх трудових обов'язків, відповідачем в межах встановленого законом строку застосовано дисциплінарне стягнення - звільнення з займаної посади внаслідок систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, у зв'язку з чим обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, а апеляційний суд, перевіряючи в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, у порушення вимог чинного процесуального та матеріального законодавства України дійшов помилкового висновку про необхідність скасування законного й обґрунтованого судового рішення (а.с. 30 - 33 т. 2).

Отже, 01 березня 2017 року рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 липня 2016 року набрало законної сили.

20 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з заявою про перегляд рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 липня 2016 року за нововиявленими обставинами.

Посилався на те, що в основу судового рішення, яким його звільнення було визнано законним, покладено наказ КМУ "Міська лікарня № 2" від 03.03.2016 року № 98-В, яким він повторно притягнутий до дисциплінарної відповідальності у виді догани за результатами службового розслідування за фактом лікування пацієнта ОСОБА_5, та матеріали службового розслідування за фактом неналежного виконання професійних обовязків при лікуванні хворого ОСОБА_6 Так судом зазначено, що допущені ним у вересні - жовтні 2015 року порушення при лікуванні та обстеженні хворого ОСОБА_5 виявлені комісією при службовому розслідуванні 29.02.2016 року, що стало результатом видання наказу від 03.03.2016 року № 98-В про оголошення догани. Порушення y лікуванні хворого ОСОБА_6, допущені ним у листопаді - грудні 2015 року, були виявлені комісією 29.02.2016 року, в результаті чого на підставі наказу від 14 березня 2016 року № 104-В він був звільнений з роботи на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Таки висновки суду вважає хибними, оскільки вони зроблені без урахування висновку комісійної судово-медичної експертизи № 44, проведеної в період з 07.04.2016 року по 11.07.2016 року експертами Донецького обласного бюро СМЕ, щодо громадянина ОСОБА_6 та висновку комісійної судово-медичної експертизи № 40, проведеної в період з 04.04.2016 року по 08.07.2016 року експертами Донецького обласного бюро СМЕ, щодо громадянина ОСОБА_5, згідно яких будь-яких порушень при лікуванні хворих ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які б могли свідчити про невірне обрання тактики лікування ОСОБА_5П чи незадовільний результат оперативного лікування ОСОБА_6, ним допущено не було. Тобто, висновки цих експертиз повністю спростовують обставини, які стали підставою для видання наказу про його звільнення.

Вважає, що висновки вказаних експертиз є нововиявленими обставинами, які повністю спростовують факти, покладені в основу судового рішення, вони існували на час розгляду справи, але не були відомі йому та суду, оскільки суд, будучі обізнаним про призначення вказаних експертиз в рамках кримінального провадження, навіть виносив ухвалу про зупинення провадження у цивільній справі до отримання висновку експертиз, але потім не дочекавшись їх, дійшов висновку про можливість ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову. Зазначені обставини вважає для справи істотними.

Зазначає, що про існування цих обставин дізнався після отримання 19.06.2017 року копій висновків судово-медичних експертиз, а тому вважає, що строк подання заяви про перегляд у звязку із нововиявленими обставинами ним не пропущено (а.с. 61 - 64 т. 2).

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 04 жовтня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 липня 2016 року відмовлено.

Під час розгляду заяви суд першої інстанції дослідивдодані до заяви про перегляд судового рішення докази та встановив, що відповідно до висновку експерта № 40 від 08.07.2016 року обстеження хворого ОСОБА_5, встановлення діагнозу та призначення даного виду оперативного втручання проведено правильно. Однак в протоколі операції немає даних за обєм та локалізацію видалених тканин, не вказані методика та варіант проведеного оперативного втручання, у звязку з чим судити про правильність та повноту обєму проведення вказаного оперативного втручання по наявним даним не представляється можливим. Будь-яких медичних даних за тяжкі наслідки для здоровя ОСОБА_5 після вказаного оперативного втручання та проведеного лікування у відділенні немає (а.с. 65 - 74 т. 2).

Згідно висновку експерта № 242 від 20.12.2016 року щодо хворого ОСОБА_5 пацієнту ОСОБА_5 був правильно встановлений діагноз. Під час стаціонарного лікування в урологічному відділені КМУ "Міська лікарня № 2"м. Краматорська план обстеження не зовсім відповідав протоколу (відсутні показники біохімічного аналізу крові, бактеріологічний посів сечі на стерильність), в іншому обстеження проведено правильно. За даними матеріалів амбулаторної медичної карти № 6569, історії хвороби № 89, історії хвороби № 699 нема судово-медичних даних про неналежне надання медичної допомоги хворому ОСОБА_5 завідувачем відділення ОСОБА_1 ОСОБА_4 в протоколі операцій нема даних за обсяг та конкретну локалізацію видалених тканин, не вказана методика проведеної операції, у звязку з чим судити про правильність та повноту обєму проведення вказаного оперативного втручання за наявними даними не представляється можливим. Будь-яких медичних даних за тяжкі наслідки для здоровя ОСОБА_5 після вказаного оперативного втручання та проведеного лікування у відділенні немає (а.с. 97 - 103 т. 2).

Згідно висновку експерта № 44 від 11.07.2016 року щодо хворого ОСОБА_6 основний діагноз встановлено правильно, ускладнення - гостра затримка сечі - невірно. Також в діагнозі не відображено наявність ниркової недостатності. При надходженні в лікувальний заклад він був обстежений в достатньому, але не в повному обсязі. Призначення даного виду оперативного втручання згідно результатів обстеження хворого показано при вказаних умовах, але методика та обєм оперативного втручання були обрані без врахування патології нирок. Оперативне втручання ОСОБА_7 проведено за показаннями та протікало без ускладнень. Однак в протоколі операції немає даних за обєм та локалізацію видалених тканин, не вказані методика та варіант проведеного оперативного втручання, у звязку з чим судити про правильність та повноту обєму проведення вказаного оперативного втручання за наявними даними не представляється можливим (а.с. 75 - 83 т. 2).

Згідно висновку експерта № 243 від 20.12.2016 року щодо хворого ОСОБА_6 діагноз лікарем ОСОБА_1 встановлено своєчасно, правильно. Діагноз відповідає стану пацієнту по основній урологічній патології, не відображено наявність супутніх захворювань. Обстеження та лікування призначено правильно, але на момент обстеження у відділені відсутні данні перед виконанням оперативного втручання про середню розрахункову вагу передміхурової залози, а також про дату проведення УЗД, відсутні данні бактеріологічного засіву сечі на мікроорганізми та чутливість виділених мікроорганізмів до антибіотиків, що надає можливість раціональної антибактеріальної терапії хворих в післяопераційний період. Даних про неналежне надання медичної допомоги лікарем ОСОБА_1 не встановлено. Вибір тактики оперативного втручання ендоскопічним методом не вважається раціональною при розмірі передміхурової залозі, що зазначені у медичній документації ОСОБА_6, але на той час подібна тактика відповідала стану хворого та ступеню гіперплазії передміхурової залози. Ускладнення в післяопераційному періоді у вигляді відсутності відновлення самостійного сечовипускання і наростання ниркової недостатності повязано з неповним дообстеженням пацієнта. Також зазначено, що ненастання очікуваного позитивного ефекту від операції не є тяжким наслідком для хворого, так як багато несприятливих факторів, серед яких хронічна затримка сечі та ниркова недостатність, негативно вплинули на перебіг захворювання та ефекту від лікування. Також операція, яка була виконана 27.01.2016 року лікарем ОСОБА_8, по показанням, якихось ускладнень після оперативного втручання експертною комісією не виявлено. Але в протоколі вищезазначеної операції відсутні дані за обєм та характер видалених тканин, тому судити про правильність та повноту проведення цієї операції, комісії експертів не представилося можливим. Відсутні дані в історії хвороби № 66 патогістологічного дослідження, немає даних проведення профілактики тромбоутворення, яке потрібно проводити згідно наказу МОЗ № 329 від 15.06.2007 року, тому неможливо виключити прямий причинно -наслідковий звязок між недоліками надання медичної допомоги хворому ОСОБА_6 іншими лікарями та настанням розвитку гострого тромбозу клубово-стегнового сегмента ліворуч (а.с. 104 - 109 т. 2).

Постановами слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_9 від 26.01.2017року кримінальні провадження № 0000033 від 19.01.2017 року за заявою ОСОБА_6 та № 0000034 від 19.01.2017 року за заявою ОСОБА_5 закриті у звязку з відсутністю складу злочину кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України (а.с. 110 - 111, а.с. 112 - 113 т. 2).

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що згідно висновків експертів, які проводилися в рамках кримінального провадження, в діях позивача ОСОБА_1 відсутній склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 140 КК України, але цими висновками не спростовані висновки, які відображені в актах службового розслідування від 29.02.2016 року щодо лікування хворого ОСОБА_5 та хворого ОСОБА_6 Зазначені висновки експертів кореспондуються з висновками зазначених актів службового розслідування щодо допущених позивачем ОСОБА_1 недоліків в роботі при лікуванні хворих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та недотримання рекомендацій МОЗ України. Обставини, на які посилається позивач, як на підставу для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, не доводять того факту, що звільнення позивача є незаконним. Зазначені обставини були предметом розгляду суду першої інстанції, апеляційної та касаційної інстанцій, підстави для скасування рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 липня 2016 року відсутні (а.с. 126 - 128 т. 2).

Не погоджуючись з ухвалою суду, заявник ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить її скасувати та у звязку із нововиявленими обставинами ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог до КМУ "Міська лікарня № 2", ОСОБА_3, третя особа - Первинна профспілкова організація КМУ "Міська лікарня № 2", про поновлення на роботі, стягнення матеріальної та моральної шкоди, захист честі, гідності та ділової репутації.

Зазначає, що у якості нововиявлених обставин ним зазначені висновки комісійної судово-медичної експертизи № 44, проведеної в період з 07.04.2016 року по 11.07.2016 року експертами Донецького обласного бюро СМЕ, та висновки комісійної судово-медичної експертизи № 243, проведеної в період з 21.11.2016 року по 20.12.2016 року експертами КЗ "Дніпропетровське обласне бюро судомо-медичної експертизи", стосовно громадянина ОСОБА_6, а також висновки комісійної судово-медичної експертизи № 40, проведеної в період з 04.04.2016 року по 08.07.2016 року експертами Донецького обласного бюро СМЕ, та висновки комісійної судово-медичної експертизи № 242, проведеної в період з 21.11.2016 року по 20.12.2016 року експертами КЗ "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи", відносно громадянина ОСОБА_5

Зазначені висновки експертів повністю спростовують факти, покладені в основу судового рішення, оскільки експертизи проведені у кримінальному провадженні містять інформацію щодо предмета доказування у цивільному провадженні. Вони існували на час розгляду справи, але не були відомі йому та суду, оскільки суд, будучі обізнаним про призначення вказаних експертиз в рамках кримінального провадження, навіть виносив ухвалу про зупинення провадження у цивільній справі до отримання висновку експертиз, але потім не дочекавшись їх, дійшов висновку по можливість ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову про його поновлення на роботі. Через те, що суд не витребував висновки експертиз, йому вдалося їх отримати лише на запит адвоката у червні 2017 року, що підтверджується копіями запитів адвоката до слідчих органів ГУ НП в Донецькій області та Прокуратури Донецької області.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд неналежно зясував фактичні обставини справи. В порушення вимог ст. 2, ст. 263, ст. 229 ЦПК України наявні докази, які ним визначені як нововиявлені обставини, були досліджені дуже зверхньо, упереджено та не обєктивно, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Детальний аналіз висновків зазначених комісійних судово-медичних експертиз (№ 44, №243, № 40, № 242) дає підстави для висновку про відсутність будь-яких порушень з його боку при лікуванні хворих ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а також про відсутність причинного звязку між проведеним ним лікуванням та настанням для них негативних наслідків, що повністю спростовує висновки, викладені в актах службового розслідування від 29.02.2016 року, та підтверджує, що в його діях взагалі відсутній склад правопорушення, за яке передбачена дисциплінарна відповідальність, а тому у відповідача не було законних підстав для його звільнення (а.с. 141 - 146 т. 2).

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач - КМУ "Міська лікарня № 2" апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 просить залишити без задоволення.

Зазначає, що відповідно до висновків експертів Донецького обласного бюро судово-медичної експертизи № 44 від 31.03. 2016 року та № 40 від 30.03.2016 року ОСОБА_1 допущені численні порушення наказу МОЗ від 06.12.2004 року № 604 "Про затвердження клінічних протоколів за спеціальністю "Урологія" (хворому ОСОБА_6 не проводилось УЗД, тактика лікування була вибрана без врахування патології нирок, в протоколі операції хворого ОСОБА_5 не вказана методика та варіант проведеного оперативного втручання, немає даних за обєм та локалізацію видалених тканин. Таким чином, нових обставин ці висновки експертиз не містять (а.с. 178 - 179 т. 2).

В оскаржуваній ухвалі Краматорського міського суду Донецької області від 04 жовтня 2018 року зазначено, що вона може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до Указу Президента України від 29.12.2017 року № 452/2017 "Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах" апеляційний суд Донецької області ліквідовано та утворено Донецький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку область, з місцезнаходженням у містах Бахмуті, Донецьку і Маріуполі, юрисдикція якого поширюється на територію, на яку поширювалася юрисдикція ліквідованого суду.

Відповідно до частини 6 ст. 147 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Суд, що ліквідується, в місячний строк з дня припинення здійснення правосуддя передає до новоутвореного суду матеріали та документи, пов'язані зі здійсненням таким судом повноважень, а судові справи та матеріали проваджень, що перебувають у володінні суду, що ліквідується, передаються негайно, до дня початку роботи новоутвореного суду.

03 жовтня 2018 року у газеті "Голос України" № 185 (6940) опубліковано повідомлення голови Донецького апеляційного суду про початок роботи Донецького апеляційного суду, згідно якого рішенням зборів суддів Донецького апеляційного суду від 02.10.2018 року № 4 днем початку роботи Донецького апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року.

У зв'язку із припиненням з 03 жовтня 2018 року здійснення правосуддя апеляційним судом Донецької області цивільна справа № 234/5235/16-ц за позовом ОСОБА_1 до КМУ "Міська лікарня № 2", ОСОБА_3, третя особа - Первинна профспілкова організація КМУ "Міська лікарня № 2", про поновлення на роботі, стягнення матеріальної та моральної шкоди, захист честі, гідності та ділової репутації з апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 04 жовтня 2018 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 липня 2016 року підсудна Донецькому апеляційному суду, який створено в апеляційному окрузі, що включає Донецьку область, юрисдикція якого поширюється на територію, на яку поширювалася юрисдикція ліквідованого апеляційного суду Донецької області.

У судовому засіданні апеляційного суду 26 грудня 2018 року позивач ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Представник КМУ "Міська лікарня № 2" ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності юридичної особи від 01.10.2018 року (а.с. 193 т. 2), проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив її залишити без задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 (головний лікар КМУ "Міська лікарня № 2") та представник третьої особи - Первинної профспілкової організації КМУ "Міська лікарня № 2" у судове засідання апеляційного суду 26 грудня 2018 року не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені, судові повістки - повідомлення про розгляд справи 26 грудня 2018 року отримали 14 грудня 2018 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 187, а.с. 188 т. 2).

Відповідач ОСОБА_3 та голова Первинної профспілкової організації КМУ "Міська лікарня № 2" ОСОБА_10 надали до апеляційного суду заяви про розгляд справи у їх відсутність (а.с. 194, а.с. 195 т. 2).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача ОСОБА_3 та представника третьої особи - Первинної профспілкової організації КМУ "Міська лікарня №2", явка яких у судове засідання обовязковою не визнавалася, оскільки відповідно до частини 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_3 та третя особа - Первинна профспілкова організація КМУ "Міська лікарня № 2" письмові відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не надали.

Відповідно до частини 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника ОСОБА_1 та представника відповідача - КМУ "Міська лікарня № 2" ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга заявника ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини 3 ст. 3 ЦПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII, яка діє з 15.12.2017 року) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 423 ЦПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII, яка діє з 15.12.2017 року і на час розгляду заяви судом першої та апеляційної інстанції) рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, зокрема, є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п. 1 частина 2).

Така ж норма існувала і в ст. 361 ЦПК України (в редакції яка діяла до 15.12.2017 року, тобто на час звернення ОСОБА_1 у червні 2017 року з заявою до суду), зокрема, рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п. 1 частина 2).

Як зазначено в п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 4 "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами" перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв'язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Задоволення судом заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами всупереч вимогам ЦПК порушує принцип правової визначеності та право заявника на доступ до правосуддя, яке гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950).

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, N 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 3 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, N 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Відповідно до пунктів 3 - 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 4 "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами" нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається (пункт 3).

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами (пункт 4).

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК, не є нововиявленими обставинами.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами (пункт 5).

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 361 ЦПК підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 362, 364 ЦПК.

Судове рішення не може переглядатись у зв'язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені частиною другою статті 361 ЦПК, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 361 ЦПК, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (пункт 6).

Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (пункт 7).

Суд першої інстанції зазначене не врахував та, відмовляючи у задоволенні заяви, виходив з того, що надані позивачем висновки комісійних судово-медичних експертиз, які проводилися в рамках кримінального провадження, не спростовують висновків, які зазначені в актах службового розслідування від 29.02.2016 року щодо лікування хворих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Обставини, на які посилається позивач, як на підставу для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, не доводять того факту, що звільнення позивача є незаконним (а.с. 126 - 128 т. 2).

Тобто, суд першої інстанції фактично дав оцінку наданим позивачем висновкам комісійних судово-медичних експертиз як новим доказам, що надані позивачем на підтвердження своєї позиції про відсутність в його діях при лікуванні хворих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дисциплінарного проступку. При цьому суд першої інстанції не врахував, що при вирішенні заяви про перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами він має, виходячи зі змісту ст. 423 ЦПК України, перевірити наявність підстав для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами. В оскаржуваній ухвалі відсутній висновок суду чи є висновки наданих позивачем комісійних судово - медичних експертиз нововиявленими обставинами.

Зокрема, суд не встановив чи існували зазначені заявником ОСОБА_1 обставини на час розгляду справи, чи були та чи могли бути відомі заявнику на час розгляду справи зазначені висновки комісійних судово-медичних експертиз, які були проведені в межах кримінального провадження № 0000025 від 09.01.2016 року за фактом неналежного виконання професійних обовязків медичними працівниками, в тому числі лікарем - урологом ОСОБА_1, за яким згідно листа Прокуратури Донецької області від 12.06.2017 року 04/2/5-785-16 ОСОБА_1 26 вересня 2016 року слідчим СВ Краматорського ВП ГУ НП в Донецькій області ОСОБА_11 вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину за частиною 1 ст. 140 КК України за фактом неналежного виконання професійних обовязків, що спричинило тяжкі наслідки під час лікування пацієнта ОСОБА_4 (а.с. 85 - 86 т. 2).

Суд не встановив чи є висновки зазначених комісійних судово-медичних експертиз новими доказами у справі, які доводять позицію позивача щодо відсутності підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності за фактами лікування ОСОБА_5, ОСОБА_6, чи вони є доказами, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази, які заявник міг і в силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України (в редакції на час первісного розгляду справи) зобов'язаний був надати при первісному розгляді справи, не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до частини 1 ст. 362 ЦПК України (в редакції, яка діяла до 15.12.2017 року, тобто на час звернення ОСОБА_1 у червні 2017 року з заявою до суду) заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом одного місяця з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду.

При цьому заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, може бути подана не пізніше трьох років з дня набрання судовим рішенням законної сили. У разі якщо така заява подана до суду після закінчення цього строку, суд відмовляє у відкритті провадження за нововиявленими обставинами, незалежно від поважності причини пропуску цього строку.

Відповідно до п. 1 частини 2 ст. 362 ЦПК України (в редакції, яка діяла до 15.12.2017 року) строк для подання заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами обчислюється, зокрема, у випадках, встановлених пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, - з дня встановлення обставин, що мають істотне значення для справи.

У заяві ОСОБА_1 посилається на те, що висновки експертиз йому вдалося отримати лише 19 червня 2017 року на запит адвоката (а.с. 61 - 64 т. 2), на підтвердження чого додає до заяви копію запиту адвоката ОСОБА_12 від 02.06.2017 року (а.с. 84 т. 2) та відповідь Прокуратури Донецької області на цей запит від 12.06.2017 року № 04/2/5-785-16, до якої додано 4 висновки судово-медичних експертиз (а.с. 85 т. 2).

Відомості щодо дати отримання цієї відповіді Прокуратури Донецької області заявником ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні і судом не зясовані.

Заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 подана до Краматорського міського суду Донецької області 20 липня 2017 року (а.с. 61 - 64 т. 2).

Крім того, згідно відповіді Прокуратури Донецької області від 12.06.2017 року № 04/2/5-785-16 слідчим СУ ГУ НП в Донецькій області Тимчук В.О. проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000025 від 09.02.2016 року за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 ст. 140 КК України за фактом неналежного виконання завідувачем урологічним відділенням КМУ "Міська лікарня № 2" м. Краматорська ОСОБА_1 своїх професійних обовязків під час лікування пацієнтів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, внаслідок несумлінного та недбалого до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки. 19 січня 2017 року у кримінальному провадженні винесено постанови про виділення матеріалів досудових розслідувань за фактом неналежного виконання професійних обовязків медичним працівником під час лікування пацієнтів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за частинами 1 ст. 140 КК України, які зареєстровані в ЄРДР за №№ 0000033 від 19.01.2017 року та 0000034 від 19.01.2017 року відповідно. 26 січня 2017 року за результатами досудового розслідування кримінальних проваджень № 0000033 та № 0000034 від 19.01.2017 року за частиною 1 ст. 140 КК України слідчим Тимчук В.О. винесено постанови про закриття кримінальних проваджень на підставі п. 2 частини 1 ст. 284 КПК України у звязку із відсутністю складу злочину, передбаченого частиною 1 ст. 140 КК України. За результатами досудового розслідування кримінального провадження № 0000025 від 09.02.2016 року обвинувальний акт стосовно ОСОБА_1 за неналежне виконання професійних обовязків при лікуванні пацієнта ОСОБА_4 27.01.2017 року спрямовано до Краматорського міського суду Донецької області для розгляду по суті (а.с. 85 - 86 т. 2).

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції не зясував коли ж фактично заявнику ОСОБА_1 стало відомо про наявність висновків комісійних судово - медичних експертиз, на підставі яких ще 19.01.2017 року було закрито кримінальне провадження за фактом неналежного виконання професійних обовязків при лікуванні пацієнтів ОСОБА_6 та ОСОБА_5, про що заявником ОСОБА_1 суду першої інстанції 11 вересня 2018 року надано копії відповідних постанов (а.с. 95, а.с. 110 - 111, а.с. 112 - 113 т. 2), та чи з дотриманням строку, встановленого ст. 362 ЦПК України, він звернувся до суду з заявою про перегляд судового рішення у звязку із нововиявленими обставинами.

Згідно п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 4 "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами" визначений абзацом 1 частини першої статті 362 ЦПК місячний строк для подання заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, є процесуальним і може бути поновлений за загальними правилами, встановленими статтею 73 ЦПК.

При цьому строк обчислюється з дня встановлення обставин, які є підставою для перегляду судового рішення. Відповідно до частини другої статті 362 ЦПК днем відкриття нововиявлених обставин, передбачених пунктом 1 частини другої статті 361 ЦПК, є день, коли заявник дізнався або повинен був дізнатися про наявність вказаних обставин.

Якщо заяву подано після закінчення визначеного абзацом 1 частини першої статті 362 ЦПК України строку і відсутнє клопотання про його поновлення або в поновленні пропущеного строку для подання заяви буде відмовлено, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, яка може бути оскаржена.

Клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами і заява про перегляд такого судового рішення (у разі поновлення пропущеного строку) розглядаються у різних судових засіданнях, оскільки при їх розгляді доведенню й дослідженню підлягають різні обставини, крім того, докази на їх підтвердження є різними.

Проте, суд першої інстанції в порушення зазначених норм процесуального права взагалі не перевірив чи дотримані заявником ОСОБА_1 положення ст. 362 ЦПК щодо строків подання заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, навіть, враховуючи те, що заявнику згідно його посилань у заяві про перегляд судового рішення про нововиявлені обставини стало відомо 19 червня 2017 року, а до суду він звернувся 20 липня 2017 року, тобто відповідно до частини 2 ст. 70 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017 року) поза межами місячного строку.

Відповідно до частини 2 ст. 70 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017 року) строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку.

19 липня 2017 року був робочим днем - середою.

Враховуючи зазначене, оскаржувана ухвала судом першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, тому постановлена у справі ухвала суду не може вважатись законною і обґрунтованою. Порушення норм процесуального права призвели до передчасного висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Доводи апеляційної скарги заявника ОСОБА_1 про неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи є обгрунтованими.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 4 "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами" за змістом частини другої статті 307 ЦПК апеляційний суд відповідно до наданих йому повноважень має право постановити ухвалу про скасування ухвали суду першої інстанції про залишення заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами без задоволення, постановленої з порушенням норм процесуального права, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, до повноважень якого законом віднесено вирішення цього питання.

Отже, виправити допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права апеляційний суд повноважень не має, оскільки правом перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, зокрема, рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19.07.2016 року, - залишення цього судового рішення в силі чи скасування судового рішення та ухвалення нового рішення, зміни рішення за результатами його перегляду за нововиявленими обставинами наділений лише суд,до повноважень якого законом віднесено вирішення питання перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до пунктів 1, 4 ст. 379 ЦПК України неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи (п. 1), порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (п. 4) є підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 374, ст. 379, ст. ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 04 жовтня 2018 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами скасувати.

Справу № 234/5235/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Комунальної медичної установи "Міська лікарня № 2", ОСОБА_3, третя особа - Первинна профспілкова організація Комунальної медичної установи "Міська лікарня № 2", про поновлення на роботі, стягнення матеріальної та моральної шкоди, захист честі, гідності та ділової репутації направити до Краматорського міського суду Донецької області для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 липня 2016 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Л.І. Соломаха

ОСОБА_13

ОСОБА_14

Повне судове рішення складено 28 грудня 2018 року.

Головуючий суддя : Л.І. Соломаха