н/п 2-з/490/110/2018 Справа № 490/5643/18
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2018 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі - Гоман А.А. ,

за участі представника позивача ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" про скасування заходів забезпечення позову , вжитих ухвалою суду від 13 липня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський бізнес центр «Олександрівський» про визнання права власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

09 липня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з наданням уточненого позову після усунення недоліків згідно ухвали суду від 10.07.2018 року про визнання права власності на нерухоме майно - нежитловий обєкт, загальною площею 4132,4 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Нікольська, 25/1 та нежитлова нерухомість, "бізнец-центр", загальною площею 964,4 кв.м. за адресою: м. Миколаїв, вул. Нікольська, 25/3.

В обгрунтування позову посилається на те, що 01.11.2014 року між ним та ТОВ "Миколаївський бізнес центр "Олександрівський" були укладені договори про надання поворотної фінансової допомоги, і станом на 01.11.2014 року заборгованість становила 7 067 512,73 грн. За такого, оскільки відповідач не повернув грошові кошти, позивач вважає, що в нього є всі підстави для набуття права власності на вказане майно, як того передбачають умови зазначеного договору про обов'язок відповідача передати майно позивачеві.

Ухвалою суду від 13 липня 2018 року відкрито провадження по справі та призначенго підготовче судове засідання на 01 листопада 2018 року.

Одначасно з подачою позовної заяви представник позивача ОСОБА_1 просила суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на нежитловий об'єкт, загальною площею 4132.4 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Нікольська, буд. 25/1 м. Миколаїв та нежитлові приміщення бізнес-центру, загальною площею 964,4 кв.м, що знаходиться за адресою:вул. Нікольська 25/3, м.Миколаїв, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Миколаївський бізнес центр «Олександрівський» на праві власності та заборонити органам та суб'єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного нерухомого майна.

Ухвалою суду від 13.07.2018 року заяву про забезпечення позову було задоволено та накладено обтяження у вигляді арешту на нерухоме майно - нежитловий об'єкт, загальною площею 4132.4 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Нікольська, буд. 25/1 м. Миколаєва та - нежитлові приміщення бізнес-центру, загальною площею 964,4 кв.м, що знаходиться за адресою: вул. Нікольська 25/3, м. Миколаїв, та належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Миколаївський бізнес центр «Олександрівський» - до набрання судовим рішенням по справі законної сили.

Заборонити органам та суб'єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного нерухомого майна.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 13.07.2018 року ТОВ "Миколаївський бізнес-центр "Олександрівський" є власником спірного нерухомого майна.

07 серпня 2018 року ПАТ "Українська інноваційна група" подало до суду клопотання про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, та клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

13 серпня 2018 року представник позиваач надала заяву про зміну предмету позову.

Ухвалою суду від 13 серпня 2018 року заяву представника ПАТ "Українська інноваційна компанія" задоволено, залучено в якості третьої особи , яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору по справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський бізнес центр «Олександрівський» - Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія".

Прийнято до розгляду заяву ОСОБА_3 про зміну предмету позову , за якою ОСОБА_3О, заявляє вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський бізнес центр «Олександрівський» про стягнення на свою користь заборгованість за договором про надання фінансової допомоги б/н від 01.11.2014 року у розмірі 7 067 512,73 грн.

В обгрунтування клопотання про скасування заходів забезпечення позову заявник посилається на те, що вжиті судом заходи не є співрозмірними із заявленими ОСОБА_3О, вимогами та порушують права ПАТ "УКР/ІН/КОМ" на виконання судових рішень.

Так, рішеннями господарських судів по справі № 915/938/13 ( наказ господарського суду Миколаївської області від 23 квітня 2015 року) та по справі № 915/1388/16 ( наказ господарського суду Миколаївської області від 26 грудня 2017 року) на користь ПАТ "Українська інноваційна група" та ПАТ "УКРІНБАН" стягнуто з відповідача ТОВ «Миколаївський бізнес центр «Олександрівський» заборгованість в загальному розмірі 47 271 121, 52 грн. , яка на теперішній час не погашено і щодо примусового стягнення якої триває зведене виконавче проваження № 55557832 (Постанова ст.державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ від 16 січня 2018 року), в якому заявник є стягувачем. На майно боржника - нежитловий об'єкт, загальною площею 4132.4 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Нікольська, буд. 25/1 м. Миколаєва та - нежитлові приміщення бізнес-центру, загальною площею 964,4 кв.м, що знаходиться за адресою: вул. Нікольська 25/3, м. Миколаїв накладено арешт та це майно передано державним виконавцем до примусової реалізації в межах процедури виконавчого провадження.

Вчиняючі виконавчі дії для виконання вказаних рішень суду , 01 лютого 2018 року державним виконавцем передано ДП "СЕТАМ" на реалізацію арештоване майно у ВП № 50016987 , а саме нежитловий об'єкт, загальною площею 4132.4 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Нікольська, буд. 25/1 м. Миколаєва та - нежитлові приміщення бізнес-центру, загальною площею 964,4 кв.м, що знаходиться за адресою: вул. Нікольська 25/3, м. Миколаїв, та належить ТОВ «Миколаївський бізнес центр «Олександрівський», за ціною 32 653 601 грн та 6 700 336 грн відповідно.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 02.07.2018 року відмовлено ТОВ «Миколаївський бізнес центр «Олександрівський» у задоволенні скарги на дії державного виконавця щодо визначення вартості арештованого нерухомого майна боржника, розташованого за адресою вул.Нікольська, 25/1, 25/3 в м.Миколаєві на підставі звітів з незалежної оцінки нерухомого майна Товариства від 21 вересня 2017 року та провизнання цих звітів протиправними та про заборону органу ДВС передавати на реалізацію майно ТОВ "МБЦ "Олександрівський" за ціною, визначеною цими звітами.

Отже, заявляючи клопотання про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_3 було достовірно відомо про те, що спірне майно оцінено більш ніж у п'ять разів дорожче від розміру заявлених позовних вимог, про що суд ним повідомлено не було.

За такого, суд доходить до висновку, що заявником доведена відсутність співрозмірності заходів забезпечення позову заявленими вимогам.

Як зазначає третя особа, прийняті ухвалою суду від 13.07.2018 року заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту та заборони проводити дії щодо перереєстрації права власності на це майно позбавляють ПАТ "УКР/ІН/КОМ" можливості на задоволення вимог за рахунок реалізації майна боржника.

Так, заявником звернуто увагу суду на те, що ОСОБА_3 є засновником товариства-відповідача , що дійсно підтверджується Інформацією про юридичну особу з ЄДРПОУ і йому з 04.02.2016 року належить більше 3/4 часток статутного капіталу Товариства.

За такого, позивачеві достовірно було відомо про наявність судових ріщень щодо стягнення з Товариства на користь ПАТ "УКРІНБАНК" значного розміру заборгованості, і про наявність триваючого виконавчого провадження про стягнення 47 271 121,25 грн заборгованості, які тривають з лютого 2016 року, проте про це також при подачі позову до суду не повідомленоі не зазначено про наявність таких рішень.

Постановою ст.державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ від 04 лютого 2016 року накладено арешт на все нерухоме майно боржника у межах суми звернення 16 733 723,52 грн , арешт є чинним на теперішній час.

Також заявником надані до суду документи , які свідчать про неодноразове ухилення ОСОБА_3О, як керівника товариства- боржника від виконання рішення суду- які судом не оцінюються.

Як вбачається з Інформації з ЄДРПОУ , ОСОБА_3 був одноособовим керівником ТОВ "МБЦ "Олександрівський" і підписантом без обмежень з 15 липня 2014 року - отже незрозумілим є твердження представника позивача про те, що відповідач неправомірно ухилявся від виконання своїх зобовязань за Договором про надання поворотньої фінансової допомоги від 01.11.2014 року , строк повернення коштів за яким закінчився 01.11.2015 року та передання в тому числі в рахунок погашення заборгованості за цим договором спірних об'єктів нерухомості за попереднім договором від 2016 року.

Тим більше в справі наявні докази, що 26 січня 2018 ОСОБА_3О, як одноособовий керівник Товариства передавав інше нерухоме майно Товариства ( за адресою вул.Нікольська 25/2, загальною площею 389,2 кв.м. та вул.Нікольська 25, загальною площею 4304,8 кв.м.) третім особам.

Відповідно до ч. 3 чт. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно роз'яснень даних в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому суд повинен брати до уваги як права позивача , на захист яких вжито заходів забезпечення позову, так і права інших учасників процесу, права яких можуть бути порушені застосовуваними заходами.

Так, з огляду на наявні матеріали справи, позивачем не додано достменнних доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову саме у вигляді арешту на зазначене нерухоме майно, може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду , або неможливо буде взагалі ефективне поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся ( з огляду на те, що позивач є основним засновником відповідача і до подачі даного позову не вживав дієвих заходів щодо задоволення своїх вимог та повернення суми заборгованості з Товариства ).

Також , укладаючи вказаний договір позивачеві не могло бути не відомим про те, що рішенням господарського суду від 14.10.2014 року у справі № 915/938/13 з Товариства стягнуто на користь Банку 16 664 903,52 грн.

Тим більше, як вбачається матеріалів справи, позивач вже звертався до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення 4 694 780 грн за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 06.01.2009 року, рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 17.12.2014 року позов було задоволено. Проте протягом розгляду даної справи в суді , предметом якої було саме невиконання товариством своїх зобов'язань про повернення коштів за договором про надання фінансової допомоги, позивач укладав такий саме договір на ще більшу суму з відповідачем без додаткового забезпечення. Доказів звернення до виконання попереднього рішення суду - позивачем не надано.

За положеннями ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

За такого, з огляду на вищевикладені обставини справи та надані заявником докази, суд приходить до висновку, що вжиті ухвалою суду від 13 липня 2018 року заходи забезпечення позову шляхом накладення обтяження у вигляді арешту на нерухоме майно - нежитловий об'єкт, загальною площею 4132.4 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Нікольська, буд. 25/1 м. Миколаєва та - нежитлові приміщення бізнес-центру, загальною площею 964,4 кв.м, що знаходиться за адресою: вул. Нікольська 25/3, м. Миколаїв, та належить ТОВ «Миколаївський бізнес центр «Олександрівський» - до набрання судовим рішенням по справі законної сили та заборони органам та суб'єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного нерухомого майна - не є співмірними з заявленими позовними вимогами та позивачем з огляду на заяву про зміну предмету позову - не доведено достеменно, що невжиття саме зхаявлених заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду чи зробити неможливим ефективний захист прав позивача.

При цьому суд не може взяти до уваги заперечення представника позивача стосовно того, що заявник не є належним правонаступником ПАТ "Укрінбанк" з посиланням на Постанову Верховного суду від 14 лютого 2018 року , оскільки ця Постанова хоча і ухвалено відносно ПАТ "УКР/ІН/КОМ" , проте щодо інших учасників провадження і інших правовідносин сторін. Щодо посилання на інші судові рішення , які прийняті судами різних юрисдикцій та інстанцій, то суд неможе приймати їх до уваги, сокільки вони суду не надані, а з огляду на принцип змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, положення ч.6,7 ст. 81 ЦПК України ( доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом) - суд в даному випадку не наділений правом сам збирати такі докази.

Крім того, суд враховує, що заявник є стягувачем у виконавчому провадженні за судовими рішеннями, які не скасовані і є чинними на час вирішення клопотання.

Також судом враховано, що відповідно до усталеної прецедентної практики ЄСПЛ , напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес» (public interest, general interest, general interest of the community); (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям (must be a reasonable relationship of proportionality between the means employed and the aims pursued). ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу», при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду» (national authorities enjoy a certain margin of appreciation) з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і знаходяться в кращому становищі, ніж міжнародний суддя, для оцінки того, що становить «суспільний інтерес». Це поняття має широке значення, втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності обєктивної необхідності у формі публічного, загального інтересу (public, general interest), який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» (principle of proportionality) «справедливої рівноваги (балансу)» (fair balance) між інтересами держави (суспільства), повязаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» не означає обовязкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар» (individual and excessive burden).

З огляду на надані заявником докази , суд приходить до висновку, що задоволення клопотання про скасування заходів забезпечення позову в повній мірі відповідатиме принципу "пропорційності" та "справедливої рівноваги", позбавляючи як відповідача, так і третю особу необхідності нести "надмірний тягар" в разі тривалої дії таких заходв.

Керуючись ст.ст.12,13,81, 149-158 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія"- задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову , вжиті ухвалою суду від 13 липня 2018 року - шляхом скасування обтяження у вигляді арешту на нерухоме майно - нежитловий об'єкт, загальною площею 4132.4 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Нікольська, буд. 25/1 м. Миколаєва та - нежитлові приміщення бізнес-центру, загальною площею 964,4 кв.м, що знаходиться за адресою: вул. Нікольська 25/3, м. Миколаїв, та належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Миколаївський бізнес центр «Олександрівський» - до набрання судовим рішенням по справі законної сили; шляхом скасування заборони органам та суб'єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного нерухомого майна.

Копії ухвали для негайного виконання надіслати до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради.

Копії ухвали надіслати сторонам по справі.

Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів. .

Суддя Гуденко О.А.