Справа № 405/4525/17
Провадження №2-о/405/65/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2018 року. Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді: Іванової Л.А.

присяжних: Дмитрієва А.В., Жебелєва О.В.

при секретарі: Береді Я.І.,

за участю представника заявника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області про визнання особи безвісно відсутньою, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_3 в порядку окремого провадження, звернулася до суду з заявою про визнання фізичної особи ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, безвісно відсутнім, зазначивши на обґрунтування заяви, що 26.07.1997 року вона (заявник) зареєструвала шлюб з ОСОБА_3, від якого (шлюбу) у них народилися дві доньки, а саме: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Вказала, що протягом усього часу після реєстрації шлюбу вони проживали та були зареєстровані в квартирі, яка належить її (заявника) матері ОСОБА_7 по АДРЕСА_1. Окрім того, зазначила, що спільне життя з ОСОБА_6 не склалося, з 2011 року у них виникали постійні сварки, що призвело до того, що в 2012 році останній перестав з'являтися вдома, а згодом взагалі зник, та з цього часу будь-яких відомостей від нього не надходило. При цьому, вона (заявник) до органів внутрішніх справ із заявою про розшук ОСОБА_6 не зверталася, оскільки намагалася самостійно знайти з чоловіком зв'язок через знайомих, родичів тощо, при цьому, вона (заявник) розшукувала ОСОБА_6 виключно в інтересах дітей, зокрема, з метою з'ясування питання участі батька в утриманні та вихованні доньок, однак такі розшуки не дали позитивного результату та встановити місце перебування ОСОБА_6 їй (заявнику) не вдалося.

Зазначила, що у 2013 році її (заявника) мати ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, який (позов) було задоволено повністю, та ОСОБА_6 на підставі рішення суду був знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, при цьому, в судові засідання ОСОБА_6 також не з'являвся.

Окрім того, вказала, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 жовтня 2013 року шлюб між нею (заявником) та ОСОБА_6 було розірвано.

З огляду на викладене вище, а також враховуючи, що визнання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, безвісно відсутнім необхідно для надання дозволу неповнолітній дитині ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, на отримання проїзного документу дитини та для виїзду за кордон, приймаючи також до уваги, що в місці його (ОСОБА_6) останнього місця проживання не міститься відомостей про його місце перебування, заявник ОСОБА_3 просила визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, безвісти відсутнім.

Представник заявника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 (діє на підставі довіреності від 22 січня 2018 року) під час судового розгляду справи заяву ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, безвісно відсутнім підтримала з підстав, зазначених у ній, просили її задовольнити, окрім того, уточнила вимоги заяви, та просила визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, безвісно відсутнім, починаючи з березня, 2012 року.

Представник заінтересованої особи Управління ДМС у Кіровоградській області в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не відомі, заяв, клопотань не надходило.

Заслухавши представника заявника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, враховуючи пояснення свідків, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що заява про визнання особи безвісно відсутньою підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.9 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, на підставі чого та враховуючи, що провадження у справі відкрито до набрання чинності цією редакцією ЦПК України, подальший розгляд зазначеної справи здійснено за правилами ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В порядку цивільного судочинства суди розглядають справи в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою (п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 ЦПК України суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме.

Відповідно до ч.1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Отже, обов'язковою підставою для звернення до суду щодо вирішення питання про визнання фізичної особи безвісно відсутньою є відсутність відомостей про її місце перебування в місці її постійного проживання.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що від шлюбу між заявником ОСОБА_3 та ОСОБА_3, який було зареєстровано 26.07.1997 року, та який було розірвано рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 28 жовтня 2013 року, яке набрало законної сили 08.11.2013 року, 25.12.1997 року народилася дитина ОСОБА_5. Крім того, від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 року народилася дитина ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим повторно 08 листопада 2012 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 84, при цьому, батьками дитини ОСОБА_6 в свідоцтві про народження в графі «мати» зазначено ОСОБА_3, та в графі «батько» ОСОБА_3.

Крім того, відповідно до довідки НВК «Кіровоградський колегіум - спеціалізований загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад - центр естетичного виховання» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області від 09.06.2017 року № 394, дитина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, навчається в даному навчальному закладі, при цьому, мати ОСОБА_3 виховує доньку сама. Батько участі у вихованні ОСОБА_6 не приймає. За час навчання батько жодного разу не приходив до школи та не цікавився дитиною.

Згідно з довідкою КП «ЖЕО №2» Кіровоградської міської ради № 4227 від 01 серпня 2017 року ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1, разом з нею проживають: донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, та донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6. Колишній чоловік ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, був зареєстрований з 08.05.2003 року за вказаною адресою, та 18.12.2013 року знятий з реєстрації за рішенням суду.

Окрім того, відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.11.2013 року по справі № 405/5492/13-ц, провадження № 2/405/1166/13, позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - задоволено. Визнано ОСОБА_6 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Судом також встановлено, що відповідно до інформації Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Кіровоградській області від 18 травня 2018 року за вх. № 12665, отриманої на запит суду від 14.05.2018 року за вих. № 01-74/206/18, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, та з 18.12.2013 року знятий з реєстрації за рішенням суду.

Окрім того, відповідно до інформації Відділу реєстрації місця проживання особи Міської ради міста Кропивницького від 18 травня 2018 року за вх. № 12711, отриманої на запит суду від 14.05.2018 року за вих. № 01-74/205/18, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на 05.05.2018 року не звертався до Відділу з питань реєстрації та/або зняття з реєстрації місця проживання.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_7 пояснили, зокрема, свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона (свідок) проживає по сусідству з заявником ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_2, приблизно з 2000 року, в квартирі АДРЕСА_1 жила заявник з сім`єю, при цьому, ОСОБА_3 разом з заявником та двома доньками не проживає з 2011 року, останній раз вона (свідок) бачила його у 2011 році, з цього часу ОСОБА_3 жодного разу не приїжджав та не навідувався до дітей.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що заявник ОСОБА_3 є її (свідка) донькою, та ОСОБА_3 проживав разом з її (свідка) донькою, починаючи з 1997 року, прожили в шлюбі 15 років, вони (свідок з чоловіком) купили їм квартиру, у шлюбі у них народилося двоє доньок. Крім того, ОСОБА_3 їй (свідку) розповідала, що сімейні відносини з ОСОБА_3 не складаються, з 2011 року вони не проживали разом, що в результаті мало наслідком розірвання шлюбу між ними. Вказала, що ОСОБА_3 працював на залізниці в м. Знам'янці, та з 2011 року вона (свідок) разом із донькою намагалися його розшукати, зокрема, і за місцем роботи, та як виявилося, ОСОБА_3 звільнився з роботи. Крім того, з 2011 року ОСОБА_3 з дітьми не спілкувався, допомоги на утримання не надавав. Також свідок вказала, що заявник ОСОБА_3 до правоохоронних органів із заявою про розшук ОСОБА_3 не зверталася. Вказала, що ОСОБА_3 є рідна сестра, однак, ОСОБА_3 з нею не спілкується, особистих речей ОСОБА_6 в квартирі залишилося мало, він раніше забирав речі, коли їздив до дядька в Москву.

З огляду на зазначене судом відзначається, що заявник ОСОБА_3 звернулася до суду з зазначеною заявою про визнання фізичної особи ОСОБА_3 безвісно відсутнім з огляду на те, що будь-які відомості про місцезнаходження та місцеперебування останнього відсутні протягом тривалого часу а саме з 2012 року, участі у вихованні та утриманні неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, не приймає, при цьому, є необхідним оформлювати документи для виїзду неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, за межі України, та при оформленні документів для виїзду за кордон необхідна згода від батьків, які залишаються в Україні, такої згоди від батька неповнолітньої дитини ОСОБА_6 не є можливим отримати, так як місцезнаходження останнього їй (заявнику) не відомо.

Відповідно до ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом року в місці її постійного проживання відсутні відомості про місце її перебування.

У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності, вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

Аналізуючи зібрані по справі та досліджені докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність заявником ОСОБА_3 заяви про визнання фізичної особи ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, безвісно відсутнім, та її задоволення, оскільки, останній відсутній за останнім фактичним постійним місцем свого проживання та реєстрації з березня, 2012 року, на даний час відомості про його місце знаходження заявнику не відомі та їх неможливо встановити, з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування останнього пройшло більше одного року, при цьому, початком безвісної відсутності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за заявою представника заявника, слід вважати 01 березня 2012 року.

При цьому, суд вважає за необхідне роз'яснити заявнику ОСОБА_3 статтю 45 ЦК України, якою передбачено, що якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з'явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення за наслідками розгляду справи в порядку окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 305-309, 353 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_3, заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області про визнання особи безвісно відсутньою, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, останнє відоме зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1, знятий з реєстрації з 18.12.2013 року за рішенням суду, безвісно відсутнім з 01 березня 2012 року.

Судові витрати по справі залишити по фактично понесеним заявником ОСОБА_9

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є апеляційний суд Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова

Присяжні Андрій Вікторович Дмитрієв

Олег Володимирович Жебелєв