РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/4449/18

пр. № 2/759/4239/18

06 грудня 2018 року Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - П'ятничук І.В.,

при секретарі - Медвідчук В.В.,

за участі позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 та просила суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 29963 грн. 17 коп.

В обґрунтування вказаного позову позивач вказувала про те, що з 1996 р. перебувала з ОСОБА_4 в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають спільного сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, однак 30.12.2003 р. шлюб між сторонами було розірвано. Оскільки дитина проживала разом з позивачем відповідно до рішення Святошинського районного суду м.Києва від 10 квітня 2007 р. з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини з усіх видів заробітку ( доходу ) щомісячно. Однак, з березня 2007 р. відповідач здійснював сплату алміетів не в повному обсязі, тому станом на 14.03.2018 р. у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем з сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 77130 грн. 48 коп. Враховуючи наведене, позивач просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 29963 грн. 17 коп.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали повністю та просили його задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду свого представника з належним чином оформленими повноваженнями, тому є можливим розгляд справи в його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечував, вказував, що відповідач допомагав позивачу в добровільному порядку утримувати дитину, зазначав, що відповідач має на утриманні ще одну дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 а також двох батьків похилого віку які потребують його матеріальної допомоги, а також наголошував на тому що станом на 18.04.2018 р. вся заборгованість з сплати аліментів відповідачем позивачу сплачена.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що з 1996 р. позивач ОСОБА_5 перебувала з ОСОБА_4 в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають спільного сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, однак 30.12.2003 р. шлюб між сторонами було розірвано.

Оскільки дитина проживала разом з позивачем відповідно до рішення Святошинського районного суду м.Києва від 10 квітня 2007 р. з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини з усіх видів заробітку ( доходу ) щомісячно.

Однак, з березня 2007 р. відповідач здійснював сплату аліментів не в повному обсязі, тому станом на 14.03.2018 р. у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем з сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 77130 грн. 48 коп. про що вказує довідка про розрахунок заборгованості складена Святошинським районним відділом державної виконавчої служби м.Києва ГТУЮ у м.Києві від 14.03.2018 р.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-94цс15.

Однак, відповідно до ст.196 СК України слід зазначити, що ч.2 вказаної норми передбачає, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

В даному випадку суд вважає доцільним зазначити, що як встановлено в судовму засіданні відповідач є одруженим, має на утриманні дитину 2007 р., двох батьків пенсійного віку, а також суд вважає доцільним врахувати, що на час звернення позивача з вказаним позовом відповідачем було сплачено 3000 грн. з даної суми заборгованості 27.03.2018 р., а в подальшому 19.04.2018 р. 38130 грн., 13.04.2018 р. 35000 грн., тому на час винесення рішення суду про стягнення пені по сплаті аліментів фактично заборгованість яка існувала у відповідача по сплаті аліментів погашена в повному обсязі.

Враховуючи наведене, суд вважає доцільним зменшити відповідно до ч.2 ст.196 СК України розмір пені (неустойки) який просить стягнути позивач до 5000 грн. задовольнивши заявлені позовні вимоги частково.

Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, тому відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265, 280, 354 ЦПК України, ст.ст. 180, 182, 192, 194, 195, 196 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів в розмірі 5000 ( п»ять тисяч ) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду, яка подається до Київського апеляційного суду через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Суддя І.В.П'ятничук

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована в АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований в АДРЕСА_2