Дата документу 23.11.2018
Справа № 334/4203/18
Провадження № 2/334/2951/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лиходід А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвокат ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкоду у користуванні власністю шляхом виселення

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року позивачка в особі представника звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкоду у користуванні власністю шляхом виселення, в обґрунтування якого зазначила, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2015 року за нею визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 та витребувано її з володіння ОСОБА_3 Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 25.01.2017 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 28.08.2017 року вищевказане рішення Ленінського районного суду залишено без змін.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності право власності на вказану вище квартиру 02.03.2017 року було зареєстровано за позивачкою. Однак, відповідачі до теперішнього часу продовжують безпідставно проживати в належній позивачці квартирі, порушуючи право позивачки на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи викладене, посилаючись на норми законодавства, які регулюють право власності, позивачка просить суд усунути їй перешкоди у користуванні власністю, а саме квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2, шляхом виселення із вказаної квартири відповідачів. Додатково позивачка просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів понесені нею витрати, повязані з розглядом справи, а саме суми судового збору у розмірі 704,80 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3400,00 грн.

У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала, на підставах зазначених у позові, просила задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила, заперечення та відзив на позов суду не надала, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно, належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив відмовити у його задоволенні. В подальшому, 16.11.2018 відповідачі звернулися із заявами про розгляд справи за їх відсутності, вказуючи, що фактично вони там не проживають, а тому відсутні підстави для їх виселення. В додатку до заяви на адресу суду було надіслано ключ, як вказано заявниками від приміщення спірної квартири, який підлягає поверненню заявникам, оскільки не підлягає долученню до матеріалів справи.

Суд, приймаючи до уваги пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянці ОСОБА_5, на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2015 року (справа №334/11483/13-ц, провадження №2/334/27/15), залишеному без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 25.01.2017 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.08.2017 року, на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_3 (Сорок років Радянської України) в м. Запоріжжі.

Вказане підтверджується долученою до матеріалів справи копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №81643088 від 02.03.2017 року.

Згідно Довідок з Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 01-71/3915 а № 01-71/3914 від 19.06.2015 року, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 08.05.2013 року по теперішній час зареєстровані у спірній квартирі.

Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають його право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

У випадку порушення його прав, не повязаного з позбавленням права власності, власник має право вимагати усунення перешкод у користуванні.

У відповідності зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про виселення.

При цьому, вирішення питання про наявність правових підстав для виселення особи із житла залежить, зокрема, від вирішення питання про правомірність набуття права користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, від ставлення до своїх обовязків по утриманню житла, а також відношення до прав та свобод інших співмешканців.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ст. 319, ч.1. 2 ст. 321 ЦК України, власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві, однак у передбачених законом випадках обмеження права власності можуть мати місце.

Виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК УРСР підстави для позбавлення права на житло.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до статті 109 Житлового кодексу України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом.

Як встановлено в ході розгляду справи, відповідачі проживають в спірній квартирі без відповідних правових підстав та не є членами родини власниці, а тому не мають права користування жилим приміщенням, а саме квартирою № 22 в будинку №11 по вул. Незалежної України в м. Запоріжжі, у звязку із чим, підлягають виселенню з нього.

Як встановлено судом, після відкриття провадження у справі відповідачі в добровільному порядку 23.07.2018 знялися з реєстраційного обліку за спірною адресою, що підтверджується відповідною відміткою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради у паспорті ОСОБА_3 у паспорті ОСОБА_4.

Разом з тим, належних доказів, які б свідчили, що відповідачі виселилися із зазначеної квартири АДРЕСА_4, матеріали справи не містять, а тому суд дійшов висновку, що позов про виселення відповідачів зі спірної квартири є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір у сумі 704,80 грн. в рівних частках.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу згідно наданого попереднього розрахунку, надано копію розписки і копію квитанції ПриватБанку про отримання представником за довіреністю ОСОБА_2 від ОСОБА_1 за ведення справи 6505,00 грн.

З урахуванням наведених вимог закону та наданих представником позивача документів, вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 10-12, 13, 76-81, 82, 137, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Усунути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, громадянці ОСОБА_5, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, перешкоди у користуванні квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_5, шляхом виселення із вказаної квартири ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, які зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.