Справа № 2-1452/11
УХВАЛА

судового засідання

«29» грудня 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Кавацюка В.І.

при секретарі Павлишин К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові заяву Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області про роз'яснення рішення суду від 06 червня 2014 року по справі №2/466/31/14 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третіх осіб без самостійних вимог - Львівської міської ради, ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», ЛКП «Підголоско-410» про встановлення порядку користування земельною ділянкою,

у с т а н о в и в :

У лютому 2018 року Шевченківський відділ державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області звернувся до суду з заявою про роз'яснення рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 06 квітня 2014 року у справі № 2/466/31/14, а саме: в частині застосування заходів примусового виконання рішення суду Шевченківським ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області відносно солідарних боржників - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2

В обгрунтування заяви покликається на те, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова по справі №466/4793/15-ц від 08 квітня 2016 року скаргу ОСОБА_1 задоволено, та постанову від06 квітня 2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження скасовано та зобов'язано державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2/466/31/14 від 06 червня 2014 року. Після чого 14.06.2017 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на вимогу вищевказаної ухвали.

Проте згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вжити передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова № 2/466/31/14 від 06.06.2014 р. встановлено порядок користування земельною ділянкою площею 611,3 кв.м. по АДРЕСА_1 між співвласниками житлового будинку згідно варіанту №3 таблиці №4 висновку № 063/13 додаткової будівельно-технічної експертизи від 04 грудня 2013 року наступним чином:

-власнику 1/2 частини будинку ОСОБА_1 надати в користування земельні ділянки загальною площею 305.65 кв.м.. з врахуванням площі під забудовою і встановленого порядку користування житловим будинком, з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки в м: від т.А: 20,10; 24,75; 3,73; 11.66; 2.00; 7,28; 7,64; 6,11 - площею 264,05 кв.м.; від т.Б: 6,32; 6,70; 6,30; 6,30 - площею 41,6 кв.м. Вхід в квартиру №1 власника 1/2 ідеальної частини ОСОБА_1 здійснювати з приватизованої земельної ділянки будинковолодіння АДРЕСА_1;

-власникам ОСОБА_3 і ОСОБА_4 - 1/6 і 1/6 ідеальних частин будинку надати в спільне користування земельну ділянку загальною площею 203,76 кв.м (101,88 х2), з врахуванням площі під забудовою і встановленого порядку користування житловим будинком, з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки в м: від т.В: 21,22; 7,70; І 6,50; по житловому будинку(~3,30; 2.60; 0,45; 4,30; 4,25); 5.05; 9,66 - площею і 203,76 кв.м.;

- власнику 1/6 частини будинку ОСОБА_2 надати в користування земельну ділянку площею 101.88 кв.м. з врахуванням площі під забудовою і встановленого порядку користування житловим будинком, з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки в м: від т.В: 9.66; 5.05; по житловому будинку (-4,25; 4.30; 0.45; 2.60; 3.0; 5,25); 3,30; К 7,64; 7,28; 2,00; 11.66.

Виходячи зі змісту даного рішення, судом вже встановлений порядок користування земельною ділянкою, та відсутні умови щодо зобов'язання боржника особисто вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення (ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження»).

У примусовому порядку державним виконавцем виконуються рішення судів в цивільних справах, якими задоволені позовні вимоги про присудження боржника до виконання певних дій (про присудження майна, грошових коштів, відібрання дитини, поновлення на роботі, виселення, вселення, тощо).

Рішення в позовах про присудження, про визнання і встановлення фактів і правовідносин та перетворення правовідносин (перебування громадянина на утриманні, визнання договору недійсним, розірвання шлюбу, тощо) не потребують примусового виконання, але в частині стягнення судових витрат вони можуть виконуватися в примусовому порядку .

В іншій частині рішення про визнання і перетворення правовідносин не потребують примусового виконання внаслідок їх загальної обов'язковості (ст.14 ЦПК), і виступають підставами для їх реалізації іншими способами, зокрема, реєстрацією компетентними органами держави встановлених судом правовідносин (бюро технічної інвентаризації - видачею свідоцтва про право і власності на жилий будинок, юридичні особи , фізичні особи- підприємці які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість і робіт із землеустрою), чи правового статусу громадянина (органи реєстрації актів громадянського стану - свідоцтва про розірвання шлюбу, про смерть громадянина, тощо).

Зазначає, що виходячи зі змісту оскаржуваної ухвали, на думку Шевченківського ВДВС Львівського МУК), судом надано не правильну оцінку норм Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про землеустрій».

В мотивувальній частині суд посилається на ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» та доходить висновку, що у даній справі орган ДВС для примусового виконання рішення суду може залучати спеціалістів. Дане твердження є помилковим, оскільки, даною статтею передбачено, можливість залучення експерта або спеціаліста, для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань.

Також вказують про те, що суд зазначає, що п. 4 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» вказує на вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання передбачених рішенням, проте у виконавчому документі № 2/466/31/14 від 06.06.2014 р. виданому Шевченківським районним судом м. Львова не передбачено жодного заходу з примусового виконання рішення яке слід виконати в примусовому порядку Державною виконавчою службою.

Як визначено ст. 1 Закону України «Про землеустрій» межування земель це комплекс робіт із встановлення чи відновлення в натурі (на місцевості) меж адміністративно-територіальних одиниць, меж земельних ділянок власників, землекористувачів, у тому числі орендарів, із закріпленням їх межовими знаками встановленого зразка. Землеустрій забезпечує встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів.

Статтею 22 цього Закону передбачено, що землеустрій здійснюється на підставі: а) рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою; б) укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою; в) судових рішень.

Розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що І володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням га у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою; фізичні особи - підприємці, які володіють необхідними технічними і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою (ст.26 Закону України «Про землеустрій»).

Відтак, даний виконавчий документ є не зовсім зрозумілим, оскільки не передбачає заходів примусового виконання рішення суду.

У судове засідання учасники судового процесу не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду заяви про роз'яснення рішення та в матеріалах справи містяться заперечення представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 на заяву про роз'яснення рішення. Неявка осіб, які брали участь у справі не перешкоджає розгляду питання про роз'яснення рішення.

Суд, враховуючи наявність достатніх даних для розгляду заяви, вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників процесу.

У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця, суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

Тлумачення положень вказаної статті дозволяє дійти висновку, що рішення суду може бути роз'яснено у разі, якщо без такого роз'яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Тобто, роз'яснення рішення суду це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Отже, в ухвалі про роз'яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009р. роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли воно є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом і в ухвалі суд викладає більш повно і ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Шевченківський ВДВС ГТУЮ у Львівській області в заяві від 06.02.2018р. /В-7/4693 просить суд роз'яснити рішення у справі №2/466/31/14, однак не вказує в чому нечіткість, неясність резолютивної частини рішення і які частини рішення викликають труднощі у виконанні.

Натомість, заявник висловлює заперечення стосовно «оскаржуваної ухвали суду» якою заявника зобов'язано відкрити виконавче провадження не зважаючи що питання відкриття провадження на підставі виданого судом виконавчого листа вже судами вирішено і провадження відкрите.

З приводу необхідності виконання судового рішення від 28.03.2014р. та виданого судом виконавчого листа у справі №466/31/14, в тому числі і в примусовому порядку, неодноразово наголошувалось в ухвалах Шевченківського районного суду мЛьвова, Апеляційного суду Львівської області та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо обов'язку заявника відкрити виконавче провадження. Заявник відмовляв у відкритті виконавчого провадження і оскаржував судові ухвали з тих самих підстав з яких тепер просить роз'яснити рішення суду.

Скасовуючи постанови Шевченківського ВДВС ГТУЮ у Львівській області про відмову у відкритті виконавчих проваджень, суди виходили з того, що встановлення порядку користування земельною ділянкою і є тими заходами, які повинен вжити державний виконавець, оскільки порядок користування земельною ділянкою відбувається саме на місцевості а не на папері.

В розумінні ст.79 ЗК України земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування. Встановлення порядку користування ділянкою в силу положень ст. 79 ЗК України потребує здійснення землеустрою оскільки передбачає винесення в натуру(на місцевість) меж ділянки і закріплення їх межовими знаками.

Серед підстав здійснення землеустрою ст.22 Закону України «Про землеустрій» вказує судове рішення. Таким чином рішення суду від 28.03.2014р. є передбаченою законом підставою для здійснення землеустрою в обов'язковому порядку.

Встановлення порядку користування земельною ділянкою певної площі і конфігурації супроводжується визначення на місцевості її меж та закріплення їх межовими знаками, що має здійснювати лише сертифікований спеціаліст в установленому законом порядку.

Стаття 20 Закону України «Про землеустрій» зобов'язує власників землі, землекористувачів, в тому числі орендарів, при здійсненні землеустрою забезпечувати доступ розробникам документації з землеустрою до своїх земельних ділянок, що підлягають землеустрою.

У відповідності до ст. ст. 19, 20 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі потреби залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання та спеціалістів про що виноситься відповідна постанова.

Системний аналіз наведеного вказує на те, що рішення суду може бути роз'яснено у разі, якщо без такого роз'яснення його важко виконати, оскільки існує значна імовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз'яснення рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладення рішення у більш ясній і зрозумілій формі. В ухвалі про роз'яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі.

Резолютивна частина рішення Шевченківського районного суду від 28.03.2014р. викладена чітко, повно, зрозуміло, не потребує роз'яснення і не ускладнює виконання рішення. Виконання рішення потребує лише здійснення передбачених Законом України «Про виконавче провадження» дій з участю спеціаліста.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що у задоволенні заяви про роз'яснення рішення слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 258, 260, 261, 271,353 354, 355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні заяви Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області про роз'яснення рішення суду від 06 червня 2014 року по справі №2/466/31/14 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третіх осіб без самостійних вимог - Львівської міської ради, ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», ЛКП «Підголоско-410» про встановлення порядку користування земельною ділянкою - відмовити за безпідставністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду.

Суддя: В. І. Кавацюк