Справа № 203/2516/18
Провадження № 2/204/1824/18 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 грудня 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Самсонової В.В.
за участю секретаря Зайченко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності,-
В липні 2018 року позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила провести розподіл спільного сумісного майна подружжя, визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину спільної сумісної власності подружжя - квартиру АДРЕСА_1, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Перебуваючи у шлюбі вони придбали вищевказану квартиру, яка формально була зареєстрована тільки на чоловіка, оскільки він займався оформленням цієї квартири та ця квартира придбавалась в інтересах сім'ї. На теперішній час між ними існує спір щодо розподілу сумісного майна подружжя, її право власності на вищезазначений об'єкт нерухомого майна відповідач не визнає та перешкоджає користуванню цим майном. Всі її намагання вирішити питання розподілу спільного сумісного майна подружжя за згодою сторін у досудовому порядку не призвели до бажаного результату. Від підписання договору про поділ спільного майна подружжя відповідач необґрунтовано та безпідставно відмовляється. При цьому, з січня 2005 року вона займається підприємницькою діяльністю, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру даних про фізичну-особу підприємця. Отже, задовго до придбання цієї квартири, позивач, зі свого боку, отримувала самостійно доходи та спрямовувала їх до сімейного бюджету. У зв'язку з вказаними обставинами вона була вимушена звернутися до суду.
В судове засідання позивач не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше її представник ОСОБА_3 надав суду заяву, в якій просив закінчити розгляд справи за його відсутності без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів та не заперечує проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Відзиву на позов не подав.
У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам.
У судовому засіданні було встановлено, що 03 жовтня 2003 року ОСОБА_2 і ОСОБА_1 (до шлюбу Дяченко) уклали шлюб в Петриківському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що було складено відповідний актовий запис № 63 від 03.10.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_3, виданим повторно 21.03.2017 року (а.с.8).
За час шлюбу подружжям було придбане нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, яка була придбана за договором купівлі-продажу від 27.12.2012 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори і зареєстрованого в реєстрі за № 4-2774. При цьому, придбана вона на ім'я відповідача.
На підтвердження вищевказаних обставин, в матеріалах справи наявна завірена Третьою дніпровською державною нотаріальною конторою копія цього Договору з усіма додатками до нього.
Позивач звернулася до суду і просила поділити зазначене нерухоме майно між нею та відповідачем, як спільне сумісне майно подружжя.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Аналогічні положення має ч. 3 ст. 368 ЦК України, згідно якої - майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
З огляду на вищевказані норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що квартира АДРЕСА_1, яка була придбана відповідачем на підставі договору купівлі-продажу від 27.12.2012 року, є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_1, оскільки була придбана ними під час шлюбу, більш того, з додатків до самого договору, що були надані суду Третьою дніпровською державною нотаріальною конторою, випливає, що позивач надавала дозвіл своєму чоловікові на придбання спірної квартири, як таку, що придбавалась в інтересах сім'ї, зокрема в заяві-згоді від 27.12.2012 року нею зазначено, що право власності на квартиру буде оформлено на чоловіка, а належати така квартира буде їм на праві спільної сумісної власності.
Встановлюючи право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частина 1 ст. 69 СК України визначає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Як роз'яснив абзац 1 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).
Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
При цьому, положеннями ч. ч. 2-3 ст. 70 СК України передбачено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.
Але ж, під час розгляду даної справи, судом не встановлено обставин, за яких можливо було б відступити від засади рівності часток подружжя або збільшити частку когось з подружжя, що передбачено ч. ч. 2-3 ст. 70 СК України.
За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими і такими, які повністю знайшли своє підтвердження під час судового розгляду даної справи, у зв'язку з чим підлягають задоволенню.
У зв'язку з чим, суд вважає необхідним провести розподіл спільного сумісного майна подружжя, визнавши за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за кожним з них окремо право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.
Крім того, в порядку ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 2436 грн. 95 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом).
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 60, 61, 62, 70 СК України, ст. ст. 368 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 128, 141, 223, 229, 247, 258-259, 263-265, 273, 280-284, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності - задовольнити повністю.
Провести розподіл спільного сумісного майна подружжя - ОСОБА_2 і ОСОБА_1, а саме:
-визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1;
-визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2436 грн. 95 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: 52100, АДРЕСА_2.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: 52100, АДРЕСА_3.

Суддя В.В. Самсонова