Справа №: 671/1856/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Ніколової С.В.

при секретарі Хрупайло Т.В.,

з участю позивача ОСОБА_1, та його представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю Енселко Агро про зобов'язання вчинити дії та стягнення заборгованості,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ТОВ Енселко Агро про зобов'язання переглянути п. 4.1 договору оренди землі від 08.11.2014 року та встановити орендну плату за користування земельною ділянкою у розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що у грошовому виразі складає 11956 грн. 40 коп. в межах строку дії даного договору та стягнути на його користь 9565 грн. 12 коп. орендної плати за користування земельною ділянкою. В обґрунтування позову зазначив, що він є власником земельної ділянки загальною площею 3,2505 га з кадастровим номером :03:021:0006, яка розташована на території Трительницької сільської ради Волочиського району Хмельницької області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно з договором оренди землі від 08.11.2014 року дана земельна ділянка була передана в оренду відповідачу. Відповідно до п. 4.1. даного договору, орендна плата за користування земельною ділянкою встановлена у розмірі 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що в грошовому виразі складає 4782 грн. 56 коп. З квітня 2015 року відповідач підняв розмір орендної плати для інших орендодавців. Позивач в порядку п. 12.1. договору неодноразово звертався до представників відповідача із заявами про зміну умов договору, а саме про підвищення орендної плати. На його вимогу відповідач запропонував укласти додаткову угоду про продовження строку дії договірних відносин на 10 років та збільшення орендної плати до 10% від нормативної грошової оцінки землі. Також відповідач вказав, що в разі укладення такої додаткової угоди, він погодиться донарахувати йому орендну плату у розмірі 9565 грн. 12 коп., а саме: за 2015 рік 2%, що становить 2391 грн. 28 коп., 2016 рік 2%, що становить 2391 грн. 28 коп., за 2017 рік 4%, що становить 4782 грн. 56 коп. Він, позивач вважає, що відповідач неправомірно відмовив йому у перегляді умов договору. Також відповідач зобов'язаний доплатити йому орендну плату за 2015-2017 роки, так як з моменту укладення договору оренди землі в Україні відбулася інфляція, з врахуванням індексу споживчих цін за 2015 рік 148,7%, за 2016 рік 113,9%, за 2017 рік 14,4%. Оскільки йому, позивачу, не вдалося досягти домовленості з відповідачем щодо зміни умов договору оренди, він звернувся до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав, наведених у позовний заяві. У відповіді на відзив просить суд врахувати те, що договір оренди землі було укладено 08.11.2014 року, а зареєстровано такий лише 01.07.2015 року. За цей період орендна плата за користування земельними паями вже піднялася, що не було враховано в даному договорі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. У відзиві на позов зазначає, що у спірному договір оренди сторони дійшли згоди із усіх істотних умов договору, включаючи і орендну плату, вільно та у відповідності до вимог чинного законодавства уклали договір оренди та виконували свої зобов'язання за ним. Відповідач зі своєї сторони належно виконував умови договору оренди землі, сплачуючи орендну плату у відповідності до п. 4.1. договору оренди у розмірі 4% - 4782 грн. 56 коп. Зазначає, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексу інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Пункт 4.1. договору оренди визначає обчислення розміру орендної плати без урахування індексу інфляції. Вказує, що на пропозицію позивача про збільшення орендної плати відповідач погоджується при умові збільшення строку дії договору оренди землі, що, на думку відповідача, повністю відповідає засадам цивільного законодавства, звичаям ділового обороту, вимогам розумності та справедливості.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Законом України Про оренду землі, Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договорами оренди землі.

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до частини першої статті 93 ЗК України, статті 1 Закону України Про оренду землі право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння та користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницькою та інших видів діяльності.

Статтею 15 Закону України Про оренду землі визначено, що однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її виплати.

У відповідності до положень статті 21 Закону України Про оренду землі орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Згідно статті 24 Закону України Про оренду землі орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно частин другої, третьої статті 632 ЦК України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною другою статті 409 ЦК України встановлено, що власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 08 листопада 2014 року між позивачем ОСОБА_1 як орендодавцем та ТОВ Енселко Агро як орендарем було укладено договір оренди № БА0125 земельної ділянки загальною площею 3,2505 га з кадастровим номером :03:021:0006 строком на п'ять років, пунктом 14.1 якого передбачено, що право оренди земельної ділянки, що передається за цим договором, виникає у орендаря з моменту державної реєстрації цього права. Державна реєстрація договору була здійснена 01 липня 2015 року.

Земельну ділянку було передано орендодавцем орендарю 01.07.2015 року на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі земельної ділянки в оренду, який є невід'ємною частиною договору оренди землі.

Пунктом 4.1 договору оренди передбачено, що орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється за погодженням сторін у розмірі 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (п. 2.5 договору), що в грошовому виразі складає 4782 грн. 56 коп. за один рік користування земельною ділянкою. Обчислення розміру орендної плати здійснюється без урахування індексації.

Згідно з п.п. 4.5., 12.1 договору, умови цього договору про розмір, форми та терміни сплати орендної плати можуть переглядатися лише за згодою сторін не частіше ніж один раз за рік користування у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджується документами, в інших випадках, передбачених законом. Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо умов договору, спір розв'язується у судовому порядку.

Позивач 27.12.2017 року та 03.04.2018 року звертався до відповідача з письмовими заявами про перегляд умов договору щодо розміру орендної плати.

У відповідь на дані заяви відповідач листом від 30.01.2018 року запропонував позивачу укласти додаткову угоду про продовження строку дії договірних відносин на 10 років та збільшення орендної плати до 8% від нормативної грошової оцінки землі. Окрім того, запропоновано донарахування орендної плати за 2015 рік 2%, 2016 рік 2%, за 2017 рік 4% нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

В подальшому відповідач листом від 26.04.2018 року вніс пропозицію позивачу укласти додаткову угоду про продовження строку дії договірних відносин на 10 років та збільшення орендної плати до 10% від нормативної грошової оцінки землі з донарахуванням орендної плати за 2015 рік - за 2015 рік 2%, що становить 2391 грн. 28 коп., 2016 рік 2%, за 2017 рік 4% нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Позивач не погодився з пропозиціями відповідача, тому звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідача переглянути п. 4.1 договору оренди землі від 08.11.2014 року, встановивши орендну плату за користування земельною ділянкою у розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що у грошовому виразі складає 11956 грн. 40 коп. в межах строку дії даного договору та стягнення 9565 грн. 12 коп. орендної плати за користування земельною ділянкою з наступного розрахунку збільшення розміру орендної плати: за 2015 рік - 2391 грн. 28 коп., 2016 рік - 2391 грн. 28 коп., за 2017 рік - 4782 грн. 56 коп.

Наведене вище свідчить, що сторонами не досягнуто згоди щодо перегляду розміру орендної плати, а наданий позивачем розрахунок орендної плати за 2015-2017 роки не відповідає умовам договору, оскільки таким передбачено, що розмір орендної плати становить 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що в грошовому виразі складає 4782 грн. 56 коп. за один рік користування земельною ділянкою. Ці умови договору відповідачем з часу укладення договору були дотримані.

Враховуючи викладене, оцінюючи докази в їх сукупності та відповідно до наведеного вище чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити.

Посилання позивача на те, що відповідач для інших орендодавців встановив більший розмір орендної плати за таку ж площу земельної ділянки, а тому зобов'язаний був врахувати індекс інфляції при визначенні йому орендної плати, не може бути підставою для зміни істотної умови зазначеного договору, оскільки такі суперечать змісту, викладених у п.п. 4.5, 12.1 цього ж договору оренди.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 49, 77, 78, 80, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю Енселко Агро про зобов'язання вчинити дії та стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи: позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія НВ № 613012, адреса: АДРЕСА_1; відповідач товариство з обмеженою відповідальністю Енселко Агро, Хмельницька область Старокостянтинівський район с. Сахнівці, вул. Центральна, 59, .

Повне рішення складено 21.12.2018 року.

Суддя: