_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/5988/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2018 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Салтан Л.В.,

при секретарі Дідур В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) про стягнення аліментів на дітей та на дружину, -

ВСТАНОВИВ:

12 вересня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліментів у розмірі по 15500 грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно, та аліменти на утримання ОСОБА_1, до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 5000 грн. 00 коп., посилаючись на те, що відповідач ухиляється від свого обовязку щодо утримання дитини.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позовну заяву.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні визнала позовні вимоги частково, до суду надала відзив на позов, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти: на дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1013 грн. 00 коп., на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 813 грн. 00 коп. В іншій частині просить відмовити.

В обґрунтування зазначеного відзиву на позов, представник відповідача посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 дійсно працював моряком далекого плавання, про що надала послужну книжку моряка та посвідчення моряка, проте на цей час працює водієм у ФОП ОСОБА_5

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб 27 грудня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖД № 095865, виданого Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 623.

Від даного шлюбу у них народились діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 239346; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 513183.

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 50 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Принцип 2 Декларації прав дитини 1959 року та Конвенції про права дитини 1989 року визначають, що дитина повинна перебувати під особливим захистом, їй повинні бути надані всі можливості та умови для фізичного, психічного та соціального розвитку.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано постановою Верховної Ради Ураїни за № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі М.С. проти України, при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її звязків із сімєю, крім випадків, коли сімя є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватись статтею 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обовязки у шлюбі та сімї.

Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обовязків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сімї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні 5 презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі Зоммерфельд проти Німеччини від 08 липня 2003 року, Цаунеггер проти Німеччини від 03 грудня 2009 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

За приписом ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно з відомостями, які містяться у матеріалах справи, відповідач ОСОБА_2. працює моряком далекого плавання та працює механіком першого розряду.

Відповідно до послужної книжки моряка № 04363/2017/24, відповідач отримав останній контракт з 24 січня 2018 року по 07 березня 2018 року на посаді другого інженера.

Відповідно до відповідей Державної прикордонної служби України від 22 жовтня 2018 року та 29 жовтня 2018 року, ОСОБА_2 неодноразово перетинав державний кордон України.

При цьому суд критично ставиться до посилання представника відповідача щодо того, що ОСОБА_2 працює водієм, відповідно до довідки, виданої ФОП ОСОБА_5 від 12 листопада 2018 року, оскільки представник відповідача не надав трудового договору, та/або трудової книжки з записом про те, що відповідач дійсно працює водієм.

Тому, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що слід задовольнити позовні вимоги щодо стягнення аліментів на дітей.

Що стосується стягнення утримання на дружину, слід вказати наступне.

Згідно зі ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах, а також той, хто став непрацездатним у зв'язку із вчиненням ним умисного злочину, якщо це встановлено судом. Той із подружжя, хто став непрацездатним у зв'язку з протиправною поведінкою другого з подружжя, має право на утримання незалежно від права на відшкодування шкоди відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів.

В добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивачка та відповідач не вирішили.

З урахуванням викладеного, з врахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини в сумі 2000 гривень 00 копійок щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, трирічного віку, тобто до 27 липня 2020 року.

Доводів про неможливість надання матеріальної допомоги позивачці, відповідач до суду не надав, тому є всі підстави для стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення їх дитиною трирічного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при поданні позовних вимог щодо стягнення аліментів на неї та на сина, суд вважає, що слід стягнути судовий збір з відповідача у дохід держави у розмірі 2114 грн. 40 коп., тобто по 704 грн. 80 коп. за кожну немайнову вимогу.

Керуючись ст. 77, 81, 89, 141, 263-265, 354-355 ЦПК України, ст. 181-183 СК України, Законом України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) про стягнення аліментів на дітей та на дружину - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі по 15500 (пятнадцять тисяч пятсот) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 12 вересня 2018 року до досягнення дитиною повноліття 25 серпня 2028 року.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі по 15500 (пятнадцять тисяч пятсот) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 12 вересня 2018 року до досягнення дитиною повноліття 27 липня 2035 року. Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, на утримання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. з 12 вересня 2018 року до досягнення малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, трирічного віку, тобто до 27 липня 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2, у дохід держави судовий збір у сумі 2114 (дві тисячі сто чотирнадцять) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 21 грудня 2018 року.

Головуючий Салтан Л. В.