РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2018 року

м. Рівне

Справа № 562/479/13-ц

Провадження № 22-ц/4815/415/18

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2,

секретар судового засідання Ковальчук Л.В.

учасники справи:

скаржник Комунальне підприємство «Здолбунівкомуненергія»;

особа, дії якої оскаржуються державний виконавець Здолбунівського районного відділу

державної виконавчої служби Головного територіального

управління юстиції у Рівненській області

ОСОБА_3;

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області на ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24 вересня 2018 року у складі судді Шуляка А.С., постановлену в м. Здолбунів о 17 год. 29 хв., повний текст якої складено 27 вересня 2018 року,

в с т а н о в и в :

КП «Здолбунівкомуненергія» звернулося до суду зі скаргою, у якій просить визнати дії заступника начальника Здолбунівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови від 28 березня 2018 року (ВП № 49246578) про повернення виконавчого документа № 562/479/13-ц виданого 06 серпня 2015 року стягувачу неправомірними, скасувати вказану постанову та зобовязати Здолбунівський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області прийняти для повторного примусового виконання виконавчий документ № 562/479/13-ц виданий 06 серпня 2018 року про стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь КП «Здолбунівкомуненергія» заборгованості за надані послуги з централізованого опалення в сумі 4692,47 грн., 33,03 грн. суми індексу інфляції, 88,34 грн. 3% річних, 229,40 грн. витрат по оплаті судового збору. Свою скаргу обгрунтовувало тим, що в ході примусового виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості не вжито всіх необхідних заходів, не перевірено наявність майна за місцем проживання, не вжито заходів щодо обмеження боржника у праві виїзду за кордон, а відтак постанова державного виконавця про повернення виконавчого листа є незаконною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24 вересня 2018 року скаргу Комунального підприємства «Здолбунівкомуненергія» задоволено. Визнано дії заступника начальника Здолбунівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови від 28 березня 2018 року (ВП № 49246578) про повернення виконавчого документа стягувачу неправомірними. Постанову заступника начальника Здолбунівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови від 28 березня 2018року (ВП № 49246578) про повернення стягувачу виконавчого документа № 562/479/13-ц виданого 06 серпня 2015 року скасовано. Зобовязано Здолбунівський районний відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області прийняти для повторного примусового виконання виконавчий документ № 562/479/13-ц виданий 06 серпня 2018 року про стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь КП «Здолбунівкомуненергія» заборгованості за надані послуги з централізованого опалення в сумі 4692,47 грн., 33,03 грн. суми індексу інфляції, 88,34 грн. 3% річних, 229,40 грн. витрат по оплаті судового збору.

Ухвала суду першої інстанції вмотивована тим, що в ході примусового виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості державним виконавцем не вжито всіх необхідних заходів, не перевірено наявність майна, на яке можливо звернути стягнення за місцем проживання боржника, а відомості про відсутність майна, зазначені у вказаному акті державного виконавця від 23.02.2018 року, не відповідають вимогам п.8 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, у звязку з чим не можуть бути належним доказом вчинення дій з примусового виконання судового рішення, а також не вжито заходів щодо обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, Здолбунівський РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області оскаржив її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує, що з 06.11.2015 року у відділі на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження ВП №49246578 з виконання виконавчого листа Здолбунівського районного суду від 06.08.2015 року 562/479/13-ц про стягнення з ОСОБА_4 на користь КП «Здолбунівкомуненергія» боргу в сумі 5043,24 грн., яке постановою від 04.09.2017 року державним виконавцем обєднано у складі зведеного. Доводить, що протягом усього періоду перебування виконавчого документа на виконанні державним виконавцем вживалися заходи примусового виконання, передбачені ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження». Стверджує, що в ході проведення виконавчих дій було встановлено, що у боржника відсутнє майно та доходи, на які можна звернути стягнення, а тому було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Вказує, що в скарзі КП «Здолбунівкомуненергія» не зазначено, які саме дії чи бездіяльність державного виконавця є неправомірними. Додає, що інформація про те, що боржник працює, має постійні доходи, виїжджає за кордон необґрунтована та надумана, оскільки вона не підтверджена матеріалами виконавчого провадження, з якими стягувач жодного разу не ознайомлювався. Також зазначає, що при перевірці майнового стану боржника його особиста присутність Законом не вимагається, а оскільки факт відсутності майна встановлений державним виконавцем у обєктивній реальності та підтверджений учасником виконавчого провадження (прокурором) в акті, то цей акт державного виконавця від 23.02.2018 року є належним та допустимим доказом, та не взятий судом першої інстанції до уваги помилково. Зауважує, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», не позбавляє його права предявити виконавчий документ повторно у строки, визначені Законом. З наведених міркувань просить скасувати оскаржувану ухвалу суду і ухвалити нове рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу КП «Здолбунівкомуненергія» вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу безпідставною, у звязку з чим просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 06 серпня 2015 року Здолбунівським районним судом Рівненської області видано виконавчий документ по справі № 562/479/13-ц про солідарне стягнення з боржника ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь КП «Здолбунівкомуненергія» заборгованості за надані послуги з централізованого опалення в сумі 4692,47 грн., 33,03 грн. суми індексу інфляції, 88,34 грн. 3% річних, 229,40 грн. витрат по оплаті судового збору.

28 березня 2018 року постановою заступника начальника Здолбунівського районного ВДВС указаний вище виконавчий документ повернутий стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», тобто за відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до положень ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, у звязку з чим здійснює заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Зокрема, виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів.

Згідно ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права) боржника.

Як вбачається із матеріалів справи, 23 лютого 2018 року мав місце вихід державного виконавця за місцем проживання боржника було складено акт про те, що у боржника не виявлено майна, належного до стягнення.

Разом з тим, пунктом 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України02.04.2012 № 512/5 встановлюються вимоги до акта, який складається державним виконавцем. Зокрема, текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин. Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка "від підпису відмовився" проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта.

Зазначені вимоги не були дотримані, в акті відповідні відомості відсутні, що є прямим порушенням Інструкції при складанні 23.02.2018 року акта державного виконавця. Крім того, у акті немає відомостей про осіб, які були присутні при вчиненні виконавчої дії, щодо якої складено цей акт, не зазначено, хто з боржників чи власників квартири був присутній при вчиненні відповідної виконавчої дії і яким чином державний виконавець зайшов до квартири за відсутності вказаних осіб, оскільки перевірка майна боржника за місцем його проживання можлива була лише при огляді квартири.

Покликання апеляційної скарги на те, що при проведенні виконавчих дій був присутній боржник ОСОБА_4 не підтверджена жодними доказами.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ зясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обовязку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За наведених обставин, апеляційний суд приходить до переконання про те, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим судом з дотриманням норм процесуального права, які діяли на момент її винесення, судом першої інстанції в повній мірі зясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області залишити без задоволення.

Ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 грудня 2018 року.

Головуючий суддя підпис ОСОБА_6

Судді: підпис ОСОБА_1 підпис ОСОБА_2

Копія вірна: суддя-доповідач ОСОБА_6