№ 263/3933/18
№2/263/1436/2018
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 грудня 2018 року м. Маріуполь
Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Ковтуненко В.О., при секретарі Іващенко Н.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом директора Комунального закладу «Міський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного та шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області» ОСОБА_1, що діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2, до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради Донецької області про поновлення строку на призначення державної соціальної допомоги при народженні дитини,
В С Т А Н О В И В :
У квітня 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що до його закладу з 20.04.2016 року було тимчасово влаштовано малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. 21.04.2016 року позивач написав повідомлення до УСЗН Жовтневого (Центрального) району стосовно прибуття дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та з проханням в разі оформлення соціальної допомоги призупинити її. 12.05.2016 року ним було отримано відповідь від управління соціального захисту населення, що мати ОСОБА_3 жодної з видів допомог у УСЗН не отримує. Понад рік хлопчик перебував у закладі без визначеного соціального статусу, згідно направлення як дитина з родини, що опинилась у складних життєвих обставинах. Статус дитини, позбавленої батьківського піклування ОСОБА_2 було надано лише 23.08.2017 року та 28.09.2017 року дитина була влаштування до позивача на повне державне забезпечення. Саме тому адміністрація дитячого будинку не мала змоги звернутись у встановлені законодавством строку дванадцяти місяців від дня народження дитини до УСЗН щодо призначення виплати при народженні на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 Після 10.11.2017 року позивач звернувся до УСЗН Центрального району із заявою щодо можливості призначення виплати державної соціальної допомоги при народженні на ОСОБА_2, на яку Управлінням соціального захисту населення було відмовлено. На підставі викладеного позивач просить поновити йому строк звернення до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради Донецької області з метою призначення державної соціальної допомоги при народженні малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивач в судове засідання не зявився, надав суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому наголошено на тому, що відповідно Порядку виплати допомоги при народженні дитини в разі її влаштування до дитячого закладу (будинку дитини) на повне державне утримання» адміністрація державного закладу зобовязана звернутись до управління соціального захисту населення не пізніше дванадцяти місяців від дня народження дитини з певними документами, зокрема копію рішення про встановлення опіки згідно з нормами чинного законодавства. Тобто у випадку перебування дитини в інтернатному закладі - рішення виконкому про влаштування на повне державне забезпечення, в той час як рішення колегії Центральної районної адміністрації про влаштування дитини на повне державне забезпечення до закладу було прийнято тільки від 28.09.2017 року.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду відзив на позовну заяву, а також заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, відповідально до яких адміністрація будинку дитини зобов'язана звернутися до органів праці та соціального захисту населення протягом десяти днів з моменту влаштування дитини до закладу, але не пізніше дванадцяти місяців з дня народженні дитини. Згідно свідоцтва про народження, ОСОБА_2 народився 12.01.2016 року, отже до моменту звернення до органу соціального захисту населення, пройшло більше 12 місяців. При цьому, Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», а також вище зазначеним Порядком не передбачено можливості поновлення зазначеного строку.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає даний позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії І-НО №696693, ОСОБА_2 народився 12.01.2016 року.
На підставі направлення служби у справах дітей Центральної районної адміністрації № 05/399-6 від 19.04.2016 року 20.04.2016 року було тимчасово влаштовано малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до Комунального закладу «Міський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного та шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області».
Згідно листа за № 685 від 21.04.2016 року позивачем написала повідомлення до УСЗН Жовтневого району Маріупольської міської ради стосовно прибуття до Комунального закладу «Міський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного та шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області» дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та з проханням в разі оформлення соціальної допомоги призупинити її.
Рішенням колегії Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради від 23.08.2017 року, ОСОБА_2, 12.01.2016 р.н було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Рішення колегії Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради від 28.09.2017 року було влаштовано ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на повне державне забезпечення до Комунального закладу «Міський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного та шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області».

Згідно довідки директора Департаменту Маріупольської міської ради від 28.09.2017 року за №02-03/1304 директор Комунального закладу «Міський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного та шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області» ОСОБА_1 є виконуючою обовязки опікуна (піклувальника) на час утримання дитини-сироти і дитини позбавленої батьківського піклування, в дитячому будинку «Центр опіки».

Листом від 10.11.2017 року за № 2339 позивач звернувся до УСЗН Жовтневого району Маріупольської міської ради із заявою щодо можливості призначення виплати державної соціальної допомоги при народженні на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

22.01.2018 року за вх. № 37 позивачем було отримано повідомлення з Управління соціального захисту населення Жовтневого району Маріупольської міської ради «Про відмову у наданні державної допомоги ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на підставі п.12 Постанови КМ №1751 від 21.12.2001 року».

Вирішуючи даний позов по суті, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України від 28.06.1996 року № 254к/96-ВР, Законом України «Про державну допомогу сімям з дітьми» від 21 листопада 1992 року № 2811-XII (далі по тексту - Закон № 2811), Законом України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402-ІІІ (далі по тексту Закон № 2402).

Статтею 3 Конституції України визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 3 Конституції України закріплене визнання найвищою соціальною цінністю в України людини, її життя і здоров'я, честі і гідності, недоторканності і безпеки, відповідальність держави перед людиною за свою діяльність та головний обов'язок держави щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Закон України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» відповідно до Конституції України встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Так, згідно з частиною 1 статті 1 Закону громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених Законом та іншими законами України.

Згідно з пунктом 2 частиною 1 статті 3 Закону одним із видів державної допомоги сім'ям з дітьми є допомога при народженні дитини. Така допомога призначається і виплачується органами соціального захисту населення; надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною; покриття витрат на її виплату здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів (стаття 4, частина 1 статті 5, частина 1 статті 10 Закону), з урахуванням умов, визначених у статті 11 Закону № 2811.

Таким чином, допомога при народженні дитини є різновидом державної допомоги у загальній системі соціального захисту населення і надається з метою забезпечення відповідного рівня матеріальної підтримки сімей, у яких є діти, створення належних умов для утримання та виховання дітей.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров'я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

Отже, допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині.

Згідно ст. 245 Сімейного кодексу України, якщо дитина постійно проживає у дитячому закладі або закладі охорони здоров'я, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію цих закладів.

Відповідно до ч.4 ст. 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до п.2.1 Порядку виплати державної допомоги при народженні дитини в разі її влаштування до дитячого закладу ( будинку дитини) на повне державне утримання, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України. Міністерством фінансів України, Міністерством освіти і науки України, Міністерством освіти і науки України, Міністерством України у справах сім'ї, молоді та спорту №254/704/260/427/2014 від 19.05.2008 адміністрація будинку дитини зобов'язана звернутися до органів праці та соціального захисту населення протягом десяти днів з моменту влаштування дитини до закладу, але не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Для призначення та виплати допомоги при народженні дитині подаються такі документи: заява адміністрації будинку дитини; копія свідоцтва про народження дитини.

Крім того, відповідно до п. 3.9 цього ж порядку опікуни подають крім зазначених документів копію відповідного рішення про встановлення опіки згідно з нормами чинного законодавства.

Згідно ст. 46 Конституції України, держава гарантує, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Окрім того, згідно норм Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», допомога при народженні дитини надається з метою створення належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини.

Таким чином, судом встановлено та сторонами не заперечується обставина того, що звернення за призначенням допомоги при народженні на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, від адміністрації дитячого будинку до Управління надійшло пізніше дванадцяти місяців після її народження, при цьому причиною припуску цього строку є відсутність рішення про встановлення опіки над ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яку суд вважає поважною, у звязку з чим строк для отримання допомоги при народженні останнього, підлягає поновленню.

При цьому, суд вважає, що позивач, на повному державному забезпеченні якого перебуває ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, має право на соціальний захист від держави в інтересах дитини, а соціальний захист - це комплекс організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на захист добробуту кожного члена суспільства. Забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, держава зобов'язується забезпечити дитині захист і піклування, які необхідні для її благополуччя.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 4, 5, 77-81, 141, 247 ч.2, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов директора Комунального закладу «Міський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного та шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області» ОСОБА_1, що діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2, до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради Донецької області про поновлення строку на призначення державної соціальної допомоги при народженні дитини, задовольнити.

Поновити Комунальному закладу «Міський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного та шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області» строк звернення до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради Донецької області з метою призначення державної соціальної допомоги при народженні малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду Донецької області.

Суддя В.О. Ковтуненко