Провадження № 2/161/3952/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11 грудня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В. П.

з участю секретаря судового засідання Загоровської І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб таким, що втратили право користування житловим приміщенням.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що йому на праві приватної власності належить квартира № 3 в селі Боратин Луцького району Волинської області по вулиці Центральній, 11, згідно договору міни від 05.02.1997 року.

Вказує, що під час перевірки паспортного режиму та факту проживання/не проживання зареєстрованих осіб було встановлено, що за адресою: село Боратин, вул. Центральна, 11/3 зареєстровані, але там фактично не проживають громадянка ОСОБА_2, та ОСОБА_3

Позивач зазначає, що йому доводиться самостійно утримувати будинок, проводити ремонт, оплачувати за комунальні послуги в тому числі і за відповідачів, хоча вони тривалий час не проживають за місцем своєї реєстрації.

Враховуючи наведене, позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Заяву про розгляд справи у його відсутності відповідачі не подавали. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на висланий розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві приватної власності квартира № 3 в селі Боратин Луцького району Волинської області по вулиці Центральній, 11, згідно договору міни від 05.02.1997 року, який нотаріально посвідчений державним нотаріусом Луцької державної нотаріальної контори ОСОБА_4 05.02.1997 року та зареєстрований в реєстрі за № 2.156 (а.с. 8).

З довідки Боратинської сільської ради № 2157є від 17.09.2018 року вбачається, що АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_3 (а.с.10).

Згідно з висновку. т.в.о. начальника Луцького відділення поліції Луцького відділу ГУНП у Волинській області №3016 про результати звернення ОСОБА_5 від 19.07.2016 року в ході проведеної перевірки було встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 ніколи не проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11)

Згідно висновку начальника Луцького районного відділення поліції ЛВП ГУНП у волинській області №1667 про результати розгляду звернення громадян від 10.09.2018 року в ході проведеної перевірки було встановлено, що у будинку що в АДРЕСА_3, офіційно зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3, однак в даному будинку фактично не проживають (а.с. 12).

Добровільно знятися з реєстрації відповідачі не бажають, чим створюють перешкоди позивачеві належним чином використовувати свою власність. Реєстрація відповідачів за адресою: АДРЕСА_1, носить формальний характер.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоча й ці порушення не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами закону.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Разом з тим, згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

При прийнятті рішення, суд виходить з того, що факт реєстрації відповідачів за вказаною адресою, впливає на права і обовязки позивача.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, судового рішення про позбавлення права власності на житлове приміщення, права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або померлою, свідоцтва про смерть, тощо. Таким чином, рішення суду у справі про втрату права на житло одночасно є підставою для зняття з реєстрації відповідача за вказаною адресою.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 267, 354 ЦПК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 317, 319, 383, 391 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 1409 (тисяча чотириста дев'ять) грн 60 коп судового збору, по 704 (сімсот чотири) грн 80 коп з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_6