Номер провадження: 22-ц/785/6514/18
Номер справи місцевого суду: 496/3799/17
Головуючий у першій інстанції Драніков С. М.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Погорєлової С.О.,

суддів - Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

розглянувши у порядку, передбаченому ст. 369 ЦПК України, апеляційну скаргу ОСОБА_2 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, на рішення Біляївського районного суду Одеської області, ухвалене під головуванням судді Дранікова С.М. 21 травня 2018 року у м. Біляївка Одеської області, -

встановила:

У жовтні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовною заявою, в якій просило стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 07 жовтня 2011 року в сумі 60 730,62 гривень та судовий збір у розмірі 1600,00 гривень.

Свої вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» мотивувало тим що, що відповідно до укладеного 07 жовтня 2011 року договору № б/н, ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 4 100 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивачем свої обов'язки за кредитним договором виконано повністю однак, в порушення умов договору, відповідачка зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 31 серпня 2017 року утворилася заборгованість в сумі 60 730,62 гривень яка складається із: заборгованості за тілом кредиту, по процентам за користування, пені та комісії, а також штрафів. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості, а також витрати, понесені по справі.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 21 травня 2018 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН: НОМЕР_1, яка проживає за адресою: 67652, АДРЕСА_1 паспорт серії НОМЕР_2 виданий Біляївським РВ УМВС України в Одеській області 15 серпня 2002 року) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , рах. № 3111, МФО № 305299) заборгованість за кредитним договором № б/н від 07 жовтня 2011 року у розмірі 60 730,62 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1 600 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Біляївського районного суду Одеської області від 21 травня 2018 рокута ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, на думку ОСОБА_2, судом першої інстанції не було враховано, що у матеріалах справи відсутні докази отримання апелянтом кредиту, відсутні строки дії кредитної картки, докази підписання нею кредитного договору, та ін. Крім того, ОСОБА_2 стверджує, що її підпису немає на жодному із наданих документів банком, окрім анкети-заяви, що підтверджує те, що з цими документами, на момент підписання анкети-заяви, вона ознайомлена не була.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України, зазначена справа відноситься до малозначних.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України,суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до укладеного договору № б/н від 07 жовтня 2011 року, ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 4 100 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, банк керувався п.п. 2.1.1.2.3; 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», «Правилами користування платіжною карткою», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лиш шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою».

Одночасно, пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин Договору.

Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснення операції по картрахунках.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг - у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+5 % від суми позову.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Умов та правил надання банківських послуг, боржник доручає списувати з будь-якого рахунку, відкритого в банку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Відповідно до п.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг за незгодою зі зміною Правил та/або Тарифів банку, позичальник зобов'язується надати банку письмову згоду про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед банком заборгованість.

На підставі п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право на зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків.

Відповідно до п. 2.1.1.3.5 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту в межах суми, підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором.

Згідно з п. 1.1.3.2.2 Умов та правил надання банківських послуг, у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення Овердрафту, банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати картку) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим Договором.

У зв'язку із порушеннями зобов'язань за кредитним договором, у відповідача станом на 31 серпня 2017 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 60 730, 62 грн., яка, на думку суду, складалась із наступного: заборгованості по кредиту - 4281,87 грн., по процентам за користування кредитом - 49886,99 грн., пеня та комісія 3193,64, а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 2868,12 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України - якщо орони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з менту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного :ду договорів не вимагалася.

Згідно ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Згідно ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В даному випадку ОСОБА_2, підписуючи анкету-заяву від 07 жовтня 2011 року, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловила свою згоду з формою договору та його умовами.

Отже дослідивши заяву позичальника, довідку про умови кредитування, виписку по рахунку, взявши до уваги наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів доходить висновку, що заява № б/н про оформлення на ім'я ОСОБА_2 платіжної картки «Універсальна» та довідка про умови кредитування є правочином, зокрема становить собою договір позики, оскільки вчинена у письмовій формі, підписана сторонами, містить домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, зокрема, щодо надання строкового кредиту, зазначені умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного суду України, викладеною у постанові від 07 березня 2018 р. у справі №755/18246/15-ц.

Щодо строку позовної давності, яку просила застосувати відповідачка, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до пунктів 2.1.1.2.11 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) вказано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці.

За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності ст. 257 ЦК України, щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Застосування ст. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Згідно з довідкою про видачу кредитних карт клієнта, виданих за договором б/н від 07 жовтня 2011 року, картка № 654041 була надана клієнту зі строком дії до вересня 2015 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідачки 17 жовтня 2017 року - тобто, до моменту спливу строку позовної давності.

У зв'язку із викладеним, суд дійшов вірного висновку, що підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов'язання триває.

Одночасно, колегія суддів вважає частково необґрунтованими вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з відповідача 60 730, 62 гривень заборгованості за кредитним договором, виходячи з наступного.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, до стягнення заявлені вимоги, які складаються із заборгованості за кредитом - 4 281, 87 гривень, заборгованості за процентами за користування кредитними коштами - 49 886, 99 гривень, заборгованості за пенею та комісією - 3 193, 64 гривень, а також штрафи: 500 гривень (фіксована частина) та 2 868, 12 гривень (процентна складова), а всього на суму 60 730, 62 гривень.

Згідно ч.1 ст. 546 та ст.549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання.

За змістом ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, сплата неустойки є єдиним видом відповідальності за порушення зобов'язання незалежно від виду неустойки (штраф або пеня).

Відповідно до п.1.1.5.20. Умов надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів щодо будь-якого з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій (а.с. 17 - зворот).

Таким чином, штраф (процентна складова) у розмірі 5% вирахований з сумарної заборгованості по тілу кредиту, процентів за користування кредитними коштами (4 281, 87 гривень + 49 886, 99 гривень + 3 193, 64 гривень) х 0, 05 = 2 868, 12 гривень.

Тобто, фіксована частина штрафу та штраф у вигляді процентної складової простроченої заборгованості, яка включає до себе тіло кредиту, проценти за користування кредитними коштами, пеню та комісію, передбачені договором, в даному випадку містять ознаки подвійного стягненя неустойки та ознаки стягнення неустойки з неустойки.

Статтею 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на і вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених їм Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що у матеріалах справи відсутні докази отримання апелянтом кредиту, відсутні строки дії кредитної картки, докази підписання нею кредитного договору, та ін. Крім того, ОСОБА_2 стверджує, що її підпису немає на жодному із наданих документів банком, окрім анкети-заяви, що підтверджує те, що з цими документами, на момент підписання анкети-заяви, вона ознайомлена не була,.

Вказане спростовується банківською випискою, яка яка міститься у матеріалах справи та зі змісту якої вбачається, що відповідачка знімала кредитні кошти, потім частково погашала заборгованість за договором, і знову користувався кредитними коштами. Крім того, вказаний факт ОСОБА_2 підтвердила у судовому засіданні суду першої інстанції, яке відбулося 05 грудня 2017 року, вказавши, що вона погашала борг, тобто підтвердила факт користування кредитними грошима.

Із наданої до суду копії анкети-заяви від 07 жовтня 2011 року вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація, необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що остання особистим підписом засвідчила, що "Я згодна (єн) з тим, що ця заява, разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання

банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомилась (вся) і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді".

Також до матеріалів позовної заяви долучено "Довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", яка власноруч підписана відповідачкою та з якої чітко вбачається, що відповідачці встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5 % (30 % на рік), вказано розміри комісій тощо.

Апелянтом не було оскаржено у встановленому законом порядку положення кредитного договору та сам факт його укладання, не спростовано належними та допустимими доказами, що даний договір підписаний не ОСОБА_2, у зв'язку із чим доводи апеляційної скарги у цій частині є безпіставними.

При вказаних обставинах, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку із чим рішення Біляївського районного суду Одеської області від 21 травня 2018 рокупідлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 21 травня 2018 року- скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованостізадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН: НОМЕР_1, яка проживає за адресою: 67652, АДРЕСА_1 паспорт серії НОМЕР_2 виданий Біляївським РВ УМВС України в Одеській області 15 серпня 2002 року), на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , рах. № 3111, МФО № 305299) заборгованість за кредитним договором № б/н від 07 жовтня 2011 року у розмірі 57 862, 50 гривень, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом - 4 281, 87 гривень, заборгованості за процентами за користування кредитними коштами - 49 886, 99 гривень, заборгованості за пенею та комісією - 3 193, 64 гривень, а також штраф - 500 гривень (фіксована частина).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН: НОМЕР_1, яка проживає за адресою: 67652, АДРЕСА_1 паспорт серії НОМЕР_2 виданий Біляївським РВ УМВС України в Одеській області 15 серпня 2002 року), на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (місцезнаходження:49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , рах. № 3111, МФО № 305299) судові витрати у розмірі 1 600 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 26 грудня 2018 року.

Головуючий суддя: С.О. Погорєлова

Судді: А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе