Провадження №2-в/428/15/2018
УХВАЛА

17 грудня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі: головуючого судді - Журавель Т.С., при секретарі - Андрусишин Н.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» про відновлення втраченого судового провадження по справі № 2-52/2012/1231 за позовною заявою ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, звернення стягнення на майно в частині рішення Стаханівського районного суду Луганської області від 26.06.2012 року, -

встановив:

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із заявою про відновлення втраченого судового провадження по справі № 2-52/2012/1231 за позовною заявою ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, звернення стягнення на майно в частині рішення Стаханівського районного суду Луганської області від 26.06.2012 року.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21.07.2018 року вказану заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що рішенням Стаханівського міського суду Луганської області по справі 2-52/2012/1231 від 26.06.2012 року частково задоволено позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на майно. Стягнено з ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в сумі: 146218,39 грн. залишок заборгованості за кредитом; 42574,94грн. прострочена заборгованість за кредитом; 12557,84 грн. залишок заборгованості за нарахованими та не отриманими процентами; 23581,77 грн. пеня за прострочену заборгованість по кредиту, всього стягнути 224932,94 грн. У задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовлено. Крім того, стягнено з ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» судовий збір в сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. На виконання рішення Стаханівського міського суду Луганської області по справі 2-52/2012/1231 від 26.06.2012 року було видано виконавчі листи про примусове стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в розмірі 224932,94 грн., судового збору в сумі 1700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. Вказані виконавчі листи були направлені на виконання до Відділу державної виконавчої служби Стаханівського міського управління юстиції. 08.10.2018 року заявником за вих. № 110.20-10/6289/94110/2018-12/вих., № 110.20-10/6290/94112/2018-12/вих. на адресу Кадіївського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області було направлено заяви про стан виконавчих проваджень № 34916307, № 34916227 про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованості кредитним договором в розмірі 224932,94 грн., судового збору в сумі 1700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. 07.11.2018 року на адресу заявника від Кадіївського MB ДВС ГТУЮ у Луганській областе надійшли відповіді № 4334/16.11-41, № 4332/16.11-41 про стан виконавчих проваджень № 34916307, № 34916227, відкритих на підставі виконавчих листів № 2-52/2012 від 02.10.2012 р. та довідки про втрату виконавчих проваджень щодо примусового стягнення боргу з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ВАТ «Ощадбанк» боргу в розмірі 224932,94 грн. відповідно. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даною заявою.

Представник заявника у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Заінтересовані особи в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Перевіривши, надані заявником, документи, суд вважає, що зібраних матеріалів достатньо для відновлення втраченого провадження, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що згідно пошуку в автоматизованій системі виконавчих проваджень на виконанні у відділі знаходилося виконавче провадження №34916307 відкрито на підставі виконавчого листа № 2-52/2012 від 26.06.2012 року, виданого Стахановським міським судом про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь АТ "Ощадбанк" боргу в сумі 224932,94 грн., але матеріально-технічна база відділу знаходиться у м. Кадіївка на тимчасово непідконтрольній території України, матеріали виконавчого провадження втрачені. Для подальшого виконання потрібно відновити виконавче провадження. Вказане підтверджується копією відповіді Кадіївського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області №4334/16.11-41 від 05.11.2018 року та довідки №4335/16.11-41 від 05.11.2018 року.

Згідно пошуку в автоматизованій системі виконавчих проваджень на виконанні у відділі знаходилося виконавче провадження №34916227 відкрито на підставі виконавчого листа № 2-52/2012 від 26.06.2012 року, виданого Стахановським міським судом про стягнення з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2) на користь АТ "Ощадбанк" боргу в сумі 224932,94 грн., але матеріально-технічна база відділу знаходиться у м. Кадіївка на тимчасово непідконтрольній території України, матеріали виконавчого провадження втрачені. Для подальшого виконання потрібно відновити виконавче провадження. Вказане підтверджується копією відповіді Кадіївського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області №4332/16.11-41 від 05.11.2018 року та довідки №4333/16.11-41 від 05.11.2018 року.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 489 ЦПК України передбачено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасників справи або за ініціативою суду.

Зі статті 493 ЦПК України вбачається, що при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: 1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); 2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; 3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; 4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; 5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; 6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; 7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.

Відповідно до статті 494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

На думку суду, загальновідомим є той факт, що будівля Стахановського міського суду Луганської області, яка знаходиться за адресою: 94000, Луганська область, м. Кадіївка, вул. Б.Хмельницького, 37, станом на 17.12.2018 року знаходиться на території, яка не контролюється органами влади України, що дає суду підстави вважати втраченим судове провадження по цивільній справі № 2-52/2012/1231.

Враховуючи викладене, а також те, що у суду наявна копія рішення Стахановського міського суду Луганської області від 26.06.2012 року по цивільній справі № 2-52/2012/1231 за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, звернення стягнення на майно, яка є достатньою для часткового відновлення втраченого провадження по вказаній цивільній справі, суд вважає за необхідне заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» про відновлення втраченого провадження задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 258-260, 353, 488, 489, 491, 493, 494 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Відновити втрачене судове провадження по цивільній справі № 2-52/2012/1231 за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, звернення стягнення на майно в частині повного тексту рішення Стахановського міського суду Луганської області від 26.06.2012 року, який складається з наступного:

«Справа № 2-52/12/1231

Провадження №2/1231/92/12

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2012 Стахановський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Кузнецової М.Л.,

при секретарі Власовій Ю.О.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_3,

відповідачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України»до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, звернення стягнення на майно,

ВСТАНОВИВ:

Звертаючись до суду, представник позивача зазначив, що між ЗАТ «Державний ощадний банк України»в особі Філії Стахановського відділення №3114 та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №4105 від 20.04.2007р., згідно з п.1.1., 1.2. якого відповідачка отримала кредит на споживчі потреби в сумі 300000грн. строком на 120 місяців зі строком остаточного повернення не пізніше 19.04.2017р. та зі сплатою за користування кредитом 19% річних. Згідно з п.1.5.1.3. кредитного договору відповідач повинна щомісяця погашати основний борг за кредитом, проценти за користування кредитом та комісійні винагороди. Але нею зазначені умови договору були порушені. Позивач неодноразово надсилав відповідачці листи з вимогою сплатити заборгованість та попереджав про звернення до суду. Вказані листи відповідачкою були отримані проте заборгованість погашена не була. У забезпечення виконання кредитного договору між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №579 від 20.04.2007р., згідно з п.1.1. якого він зобовязався відповідати солідарно у повному обсязі за виконання зобовязань позичальником. Про порушення кредитних зобовязань позичальником поручитель також неодноразово повідомлявся листами, проте заборгованість і поручителем погашена не була. Між ОСОБА_1 та банком було укладено договір іпотеки №255 від 20.04.2007р., згідно з яким у заставу банку було передано житловий будинок та земельну ділянку за адресою: м.Стаханов, пров.Лісовий, 9, який належить позичальниці на праві власності. З урахуванням уточнень позовних вимог представник банка зазначив, що станом на 22.06.2012р. заборгованість за кредитним договором складає: 146218,39грн. - залишок заборгованості за кредитом, 42574,94грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 12557,84грн. - залишок заборгованості за нарахованими та не отриманими процентами, 23581,77грн. - пеня за прострочену заборгованість по кредиту, всього 224932,94грн., які просив стягнути солідарно з відповідачів. Також просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідачем ОСОБА_1 надані запереченні на позов згідно з якими заявлені вимоги не визнані у повному обсязі. В обґрунтування зазначено, що повідомлення про наявну прострочену заборгованість за кредитом, на які посилається банк, не можуть бути взяті до уваги т.я. їх не можна вважати вимогами про дострокове повернення кредиту. Крім того п.1.6. кредитного договору передбачено, що погашення кредиту і сплата процентів здійснюється щомісячно в сумі 2521,01грн. За період з 2007р. по 2010р. відповідачкою було сплачено грошових коштів у сумі 179716,83грн., що, виходячи зі змісту п.1.6. договору, значно перевищує суму, яку необхідно було сплатити. Також відповідач зазначає, що є безпідставним разом із вимогами про солідарне стягнення з відповідачів грошової суми одночасне предявлення вимог і про звернення стягнення на заставлене майно. При цьому відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку»іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги про дострокове виконання основного зобовязання. Письмова вимога, передбачена ст.35 Закону, позивачем відповідачці не направлялась, а отже, вимоги про звернення стягнення на майно задоволенню не підлягають. Також позивачем не дотримано вимоги ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»щодо направлення за 30 календарних днів вимоги про дострокове повернення кредиту. Крім того, вимоги банку суперечать п.42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»щодо можливості одночасного стягнення грошових коштів та звернення стягнення на предмет іпотеки.

В судовому засіданні представник позивача на позові наполягала, посилаючись на доводи, викладені за текстом позову з урахуванням уточнень заявлених вимог. При цьому пояснила, що уточнення позову від 22.06.2012р. стосуються лише першого пункту первісно заявленого позову з урахуванням збільшення суми заборгованості за кредитом станом на 22.06.2012р., решта заявлених вимог про звернення стягнення на майно залишена без змін та банк наполягає на задоволенні обох вимог і щодо стягнення грошової суми і щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнала у повному обсязі. Суду пояснила, що вона має намір погашення кредиту та у найкоротший термін планує погашення всієї простроченої заборгованості та повернення до графіку погашення кредиту, тому на теперішній час вона вже розпочала здійснювати відповідні проплати, на підтвердження чого надала копію квитанції від 22.06.2012р. про сплату боргу за договором в сумі 36210грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засіданні не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, будь-яких заперечень на позов не надав.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, наданих сторонами. Судом досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотань про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі доказів, досліджених під час судового розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази та оцінивши усі докази по справі в їх сукупності судом встановлено наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.

Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має права вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до вимог ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором, який є окремим видом зобовязання, банк або інша фінансова (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частина 1 статті 546 ЦК України передбачає, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою (штрафом або пенею), порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

В судовому засіданні встановлено, що 20.04.2007р. між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України»(а.с.165-169) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №4105 (а.с.10-12) згідно з п.1.1., 1.2. якого відповідачка отримала кредит на споживчі потреби в сумі 300000грн. строком на 120 місяців зі строком остаточного повернення не пізніше 19.04.2017р. та сплатою за користування кредитом 19% річних. Згідно з п.1.5.1.3. кредитного договору відповідач повинна щомісяця погашати основний борг за кредитом, проценти за користування кредитом та комісійні винагороди. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитом відповідач ОСОБА_1 станом на 23.03.2011р. мала заборгованість в сумі 195187,53грн., яка складалась з наступного: 184033,54грн. залишок заборгованості за кредитом, 4759,79грн. прострочена заборгованість за кредитом, 2256,56грн. залишок заборгованості за нарахованими та не отриманими відсотками, 3798,28грн. прострочені відсотки за кредитом, 339,36грн. пеня за прострочену заборгованість (а.с.6).

Відповідно до ст.1050, 1054 ЦК України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Про наявність простроченої заборгованості, необхідність її погашення та у разі невиконання зобовязань про звернення до суду, відповідач неодноразово повідомлялась банком листами від 01.02.2011р., 09.02.2011р., 25.02.2011р. 15.03.2011р. (а.с.22-26). А отже, доводи відповідачки щодо недотримання банком вимог ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»щодо направлення за 30 календарних днів вимоги про дострокове повернення кредиту, суд до уваги не бере.

Також, суд не бере до уваги доводи відповідачки щодо відсутності в неї на час звернення банку до суду простроченої заборгованості за кредитом з огляду на зміст п.1.6. кредитного договору, яким передбачено, що погашення кредиту і сплата процентів здійснюється щомісячно в сумі 2521,01грн., т.я. вказані доводи спростовано рішенням Стахановського міського суду Луганської області від 02.02.2012р. (а.с.138-139), яке набрало законної сили 03.05.2012р. (а.с.140-141). Зокрема, вказаним рішенням розтлумачено зміст кредитного договору від 20.04.2007р. шляхом визначення, що п.1.6. кредитного договору містить суму 2521,01грн. як суму погашення кредиту, тобто лише тіла кредиту без урахування процентів.

Розрахунками та витягами з рахунків за кредитними рахунками відповідачки підтверджується розмір заборгованості за кредитом станом на 22.06.2012р. в сумі 224932,94грн., з яких: 146218,39грн. - залишок заборгованості за кредитом, 42574,94грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 12557,84грн. - залишок заборгованості за нарахованими та не отриманими процентами, 23581,77грн. - пеня за прострочену заборгованість по кредиту (а.с.171-174).

Жодних доводів щодо не відповідності наведених розрахунків фактичним та визначення остаточної суми заборгованості за кредитним договором з боку відповідачів не надано, а отже, підстави вважати їх недостовірними відсутні.

У відповідності до положень ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним своїх обовязків. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Частина 1 ст. 554 ЦК України передбачає, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №579 від 20.04.2007р., згідно з п.1.1. якого він зобовязався відповідати солідарно у повному обсязі за виконання зобовязань позичальниці ОСОБА_1 (а.с.13). Про порушення кредитних зобовязань ОСОБА_1 та їх наслідків у вигляді примусового стягнення кредитної заборгованості солідарно в судовому порядку поручитель також повідомлявся банком листами від 07.02.2011р., 15.03.20011р. (а.с.27).

Таким чином, суд доходить висновку щодо обґрунтованості заявлених вимог позивача про стягнення на його користь суми кредитної заборгованості, в тому числі і строк сплати якої не настав, з відповідачів як з солідарних боржників за зобовязанням.

Разом з тим, суд погоджує доводи відповідачки щодо відсутності підстав для задоволення вимог в частині звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №255 від 20.04.2007р., згідно з яким у заставу банку було передано житловий будинок та земельну ділянку за адресою: м.Стаханов, пров.Лісовий, 9, який належить позичальниці на праві власності (а.с.14-20), з огляду на наступне.

Пунктом 42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»визначено, що резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обовязковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). При цьому суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України «Про іпотеку»(або статті 589 ЦК щодо заставодавця).

В даному випадку позичальник ОСОБА_1 є також і іпотекодавцем, що виключає можливість подвійного стягнення шляхом одночасного звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Разом з тим, визначаючи зміст вимог в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, позивач не виклав його у відповідності до наведених вище вимог ст.39 Закону України «Про іпотеку», при цьому, виходячи з засад змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, суд на власний розсуд позбавлений можливості їх визначення, що в сукупності унеможливлює вирішення позову в частині питання щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

А отже, позов підлягає задоволенню частково, в частині стягнення суми заборгованості за кредитним договором

Керуючись ст.10,11,60, 209, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, звернення стягнення на майно, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в сумі:

- 146218,39грн. залишок заборгованості за кредитом;

- 42574,94грн. прострочена заборгованість за кредитом;

- 12557,84грн. залишок заборгованості за нарахованими та не отриманими процентами;

- 23581,77грн. пеня за прострочену заборгованість по кредиту,

всього стягнути 224932,94грн.

У задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» судовий збір в сумі 1700грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Луганської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги особами, які брали участь у справі у десятиденний строк з дня проголошення рішення, особами, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:»

Ухвала може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Cуддя Т. С. Журавель