Провадження № 2/761/1245/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

06 серпня 2018 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Рибака М.А.

за участю секретаря Малашевського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ФОП ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач) відповідно до вимог якого просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за договором - 7800, 00грн. та судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами виникли договірні відносини на підставі Договору №СВ 0105 від 04.05.2016 року за умовами якого позивач зобов'язувався надати відповідачу комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя, а відповідач зобов'язалась прийняти цей комплекс згідно акту приймання-передачі та сплатити за нього визначену договором грошову суму. Згідно із специфікації товару від 04.05.2016 року відповідачем обрано та замовлено комплекс по догляду, що підтверджується підписом останньої.

Як вбачається з акту приймання-передачі, набір косметики передано відповідачу, претензій щодо товару відповідач не висловлювала. Таким чином як зазначає позивач, він виконав свої зобов'язання за договором та передав косметику, проте відповідач власні зобов'язання не виконала в повному обсязі та не сплатила вартість товару, що становить 17400,00 грн. Вказана сума за умовами договору мала бути сплачена не пізніше 05.05.2017 року. Позивач зазначає, що відповідач сплатила частину грошових коштів, однак залишилась заборгованість розмір якої становить 7800,00 грн.

Ухвалою суду від 29.11.2017 року відкрито провадження у справі.

Разом з тим, 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

Так, згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою суду від 02.05.2018 року розгляд справи продовжено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті на 06 серпня 2018 року о 11 год.30 хв.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача подав через канцелярію суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, з приводу ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засіданняне з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України).

Суд, керуючись вимогами ст. ст. 223, 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи; підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

У відповідності до положень статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст. 202 ЦК України).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст.626 ЦК України).

Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ч.1 ст.527 ЦК України).

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

У відповідності до положень статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст.638 ЦК України).

Як встановлено в судовому засіданні, 04.05.2016 року між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (згідно договору - продавець) та ОСОБА_2 (згідно договору - покупець) був підписаний договір купівлі-продажу №СВ0105 за умовами якого продавець зобов'язувався передати у власність покупця комплекс товарів і посуг по догляду за шкірою обличчя (далі - товари) в асортименті та кількості встановлених Договором, що визначається в переліку №1 (специфікації), а покупець зобов'язується прийняти цей товар згідно Акту приймання-передачі товару та сплатити за нього 17400,00 грн.

Як зазначено в договорі, оплата здійснюється єдиноразовим платежем або частинами. покупець оплачує товар наступним чином: перший платіж (завдаток) в розмірі 3 000,00 грн. здійснюється в день підписання договору, а залишок вартості комплексу в розмірі 14400 грн. сплачується покупцем рівними платежами протягом десяти місяців не пізніше 4 числа кожного місяця, але не пізніше 04 вересня 2017 року.

На виконання п.2.1 Договору між сторонами був підписаний Акт приймання-передачі товару у відповідності до якого на виконання умов Договору купівлі-продажу продавець передав покупцю, а покупець прийняв товар - косметичний набір для догляду за шкірою обличчя із складовими та комплектацією вказаному в Переліку №1 (специфікація) до Договору купівлі-продажу.

Як зазначено, претензій щодо переданого товару і виконанню умов Договору купівлі-продажу у покупця не має.

Отже, у відповідності до положень п.4.1 Договору вважається, що зобов'язання продавця є виконаними.

Згідно наданої позивачем 09.01.2018 року довідки з розрахунком заборгованості відповідача перед ним, станом на 18.09.2017 року відповідач сплатила частину вартості товару на загальну суму 3620 грн. та отримала частину косметологічних послуг на загальну суму 1245, 00 грн., з яких сплатила 810,00 грн. Отже заборгованість відповідача перед позивачем складає 5590 грн. зі сплати вартості товару та 435, 00 грн. за фактично отримані послуги, що разом становить 6025, 00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому покупець зобов'язаний оплатити товар в грошах, а продавець має право вимагати від покупця відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

Враховуючи, що відповідачем не виконано зобов'язань за договором та не здійснено оплату грошових коштів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних в частині стягнення заборгованості згідно наданої позивачем довідки, у розмірі 6025, 00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, судовий збір у розмірі 640,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.525,526,549 ЦК України, ст.ст. 4, 77-81,141, 263, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість в сумі 6025, 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640,00 грн.

В решті вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Реквізити учасників справи:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1: АДРЕСА_1, реєстраційний номер НОМЕР_1.

ОСОБА_2: АДРЕСА_2.

СУДДЯ М.А. РИБАК

Повний текст рішення складений 09.08. 2018 року.