У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.12.2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Данко В.Й., за участю секретаря Павлюх Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в місті Ужгород, скаргу представника публічного акціонерного товариства Комерційний банк «НАДРА» ОСОБА_1, на бездіяльність та постанову державного виконавця про повернення виконавчого документу по ВП № 50287763 відносно боржника ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

Представник публічного акціонерного товариства Комерційний банк «НАДРА» ОСОБА_1, звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із скаргою на бездіяльність та постанову державного виконавця про повернення виконавчого документу по ВП № 50287763 відносно боржника ОСОБА_2

Скаргу обґрунтовує тим, що 04.04.2017 р. відділенням ПАТ КБ „Надра Ужгородське РУ отримано поштою копію постанови Головного державного виконавця Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ ОСОБА_3 від 31.03.2017 р. про повернення стягувачу виконавчого листа № 308/13498/14-ц, виданого 05.10.2015 р. Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» боргу та судових витрат.

Із вказаної постанови слідує, що така винесена на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

ПАТ КБ „Надра вважає, що зазначена постанова винесена безпідставно, передчасно, без належного зясування і перевірки обставин для її прийняття, з порушенням вимог що негативно впливає на виконання судового рішення та перешкоджає реалізації прав стягувана на фактичне задоволення боргових зобовязань.

Неправомірність бездіяльності державного виконавця і неправомірність оскарженої постанови стверджується наступним.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені заходи примусового виконання рішень, яких державний виконавець в повній і достатній мірі для ефективного виконання рішення також не вжив, саме:

- не виявив і звернув стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

- не виявив і не звернув стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; не вжив інших заходів примусового характеру, передбачених цим Законом для забезпечення виконання рішення суду.

В порушення вимог ст. 18 ЗУ «Про ВП» виконавець не виконав всіх покладених на нього обовязків, не вжив у повному обсязі передбачених законом виконавчих дій та заходів щодо примусового виконання рішень, що вплинуло на передумови винесення оскарженої постанови і на ефективність виконання рішення.

- з метою захисту інтересів стягувана не одержав від державних органів, підприємств, установ, організацій, сторін та інших учасників виконавчого провадження всіх достатніх і необхідних для проведення виконавчих дій пояснень, довідок та іншої інформації, в тому числі конфіденційної;

- не звертався до суду із поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи для безперешкодного входження на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, не проводив в них огляд, не опечатував такі приміщення, не опечатував та не вилучав належне боржникові майно на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

- не виявляв і накладав арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, на рахунки в цінних паперах.

- не здійснював реєстрацію обтяжень майна в процесі та у звязку з виконавчим провадженням.

- не звертався до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

- не викликав осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; у разі неявки боржника без поважних причин за викликом виконавця, не звертався до суду щодо застосування до нього приводу; не залучав в установленому порядку експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна боржника.

- У разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням - не звертався до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

- не отримав від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; Не здійснив інших повноважень, передбачених цим Законом.

Невиконання державним виконавцем вищеперерахованих обовязків призвело до передчасності і безпідставності прийняття ним рішення про повернення виконавчого документа стягувану.

В порушення вимог п. 9 ч. 1 статті 37 ЗУ «Про ВП» виконавчий документ був повернутий стягувану, за відсутності передбаченої законом підстави «встановлення заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення».

Для застосування даної норми, як підстави для повернення виконавчого документу необхідною передумовою є обовязкова наявність заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника та факт відсутності у боржника іншого майно чи коштів, на які можливо звернути стягнення. Наведених обставин також зясовано не було.

Таким чином при винесенні оскарженої постанови державним виконавцем були порушені передбачені ст. 2 ЗУ «Про ВП» засади виконавчого провадження, зокрема обовязковості виконання рішень, законність, обєктивність, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

В судове засідання представник публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА», хоча про час і місце її розгляду був повідомлений належним чином.

Представник Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області та заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання повторно не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення справи до суду не надходило.

Від головного державного виконавця Ужгородського РВ ДВС ОСОБА_3 на адресу суду надійшло заперечення на скаргу на постанову про повернення виконавчого документа у справі № 308/3595/17.

Неявка зазначених осіб в судове засідання не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 19 Конституції України, встановлено, що основними принципам діяльності органів Державної влади, їх посадових осіб є обов'язок діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Положеннями пункту 9 частини 3 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи..

Стаття 18 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами..

Ужгородським міськрайонним судом було ухвалено рішення у цивільній справі № 308/13984/14-ц, згідно якого стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного стовариства комерційний банк «Надра» в особі відділення ПАТ КБ «Надра» Ужгородське РУ заборгованість за кредитним договором № 612/10-2005 від 27 жовтня 2005 року в загальній сумі 27538 доларів США 90 центів основної заборгованості (тіло кредиту та відсотки) та 300293 гривні 23 копійки (комісія та пеня) та3654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) гривні судового збору.

Виконавчий лист № 308/13498/14-ц виданий 05.10.2015 року Ужгородським міськрайонним судом надійшов на виконання до РВ ДВС - 22.02.2016 року.

24.02.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику строк для самостійного виконання до 01.03.2016 року. ОСОБА_4 виконавче провадження зареєстровано в ЄДРВП за № 50287763.

Державним виконавцем по даному виконавчому документу обтяження внесені до реєстру ДРРП за №12326876 -24.11.2015 року.

Так як боржником рішення суду у строк встановлений державним виконавцем для самостійного виконання не виконано, то державним виконавцем з метою розшуку майна боржника на яке може бути звернено стягнення в рахунок погашення боргу 26.02.2016 року було надіслано запит до реєструючи установ.

Згідно відповіді держгеокадастру № 8-709-99.3-950/2-16 від 14.03.2016 року у боржника відсутні зареєстровані земельні ділянки.

Згідно відповіді ТСЦ-2141 від 12.10.2016 року № 31/7/1-844 за боржником транспортні засоби не значаться.

Згідно відповіді Управління держпраці № 07-07/540 від 15.03.2018 року за боржником технологічні транспортні засоби та обєкти підвищеної небезпеки не зареєстровані , обєкти котлонагляду на обліку не стоять.

Згідно відповіді ДФС України № НОМЕР_1 платник податків з таким податковим номером чи серією та номером паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває.

Згідно відповіді ДФС України № НОМЕР_2 боржник доходи не отримує.

Згідно витягу з реєстру іпотек за боржником зареєстровано домоволодіння, за адресою с. В. Добронь, вул. Петефі, 35.

Як зазначає головний державний виконавець Ужгородського РВ ДВС ОСОБА_3 у своїх запереченнях звернути стягнення на дане майно на даний час неможливо так як Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечений кредитів в іноземній валюті" віз. 03.06.2014 року № 1304-УІІ встановлено мораторій на звернення стягнення на нерухоме житлове майно боржника яке вважається предметом застави згідно в ст. 4 Закону України "Про заставу" та предметом іпотеки згідно ст. 5 Закону України "Про іпотеку" якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Крім того у відповідності до п.3 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у звязку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду. Проте державний виконавець Пивоваров Ю.Г., враховуючи невиконання боржником рішення суду, та за наявності відомостей про наявність зареєстрованого на праві власності за ОСОБА_2 житлового будинку в с. Велика Добронь, вул. Петефі, 35 не звернувся до суду з відповідним поданням про проникнення до житла боржника.

В порушення п.21 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець не отримував від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

Положеннями пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Суд вважає, що рішення державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу є передчасним і підлягає скасуванню, так як державним виконавцем, не повідомлено про вжиття всіх заходів, спрямованих на виконання рішення суду, зокрема: внесення подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти належні боржникові від інших осіб; використання державним виконавцем свого права на звернення до суду щодо застосування до боржника приводу, у звязку з неявкою на виклик державного виконавця, отримання від банківських та інших фінансових установ інформації про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем не надано до суду належних та допустимих доказів того, що під час виконання вказаного виконавчого документу державним виконавцем було здійснено всі необхідні та передбачені чинним законодавством заходи щодо розшуку майна боржника.

За таких обставин оскаржуване рішення є неправомірним і підлягає скасуванню. Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи наведене вище, а також виходячи із засад справедливості, на час винесення державним виконавцем постанови від 31 березня 2017 року про повернення виконавчого документу стягувану не були вчинені всі необхідні дії щодо належного виконання рішення суду, у зв'язку з чим були відсутні підстави для повернення виконавчого документа та постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві підлягає скасуванню, а дії державного виконавця мають бути визнані неправомірними.

Проте вимоги скаржника про зобовязання державного виконавця вжити всіх заходів для виконання виконавчого листа № 308/13498/14-ц виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, то такі задоволенню не підлягають, з огляду на ч. 2 ст. 451 ЦПК України, де зазначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), тобто дана вимога не може бути предметом розгляду вказаної скарги.

Враховуючи вищевикладене та керуючись Законом України Про виконавче провадження, ст.ст. 354, 447-453 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу представника публічного акціонерного товариства Комерційний банк «НАДРА» ОСОБА_1, на бездіяльність та постанову державного виконавця про повернення виконавчого документу по ВП № 50287763 відносно боржника ОСОБА_2В - задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_3 при винесенні постанови про повернення виконавчого документа від 31 березня 2017 року по виконавчому провадженню № 50287763 стягувачу.

Скасувати постанову винесену старшим державним виконавцем Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_3 по виконавчому провадженню № 50287763 від 31 березня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів до Закарпатського апеляційного суду і набере законної сили в разі неподання такої в установлений строк.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4