№ 637/394/18
№ 2/637/187/18

РІШЕННЯ
17 грудня2018 року с.м.т. Шевченкове
Шевченківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Островської Н.І.,
за участю секретаря Бутрик Ю.С.,
позивач: представник за довіреністю ОСОБА_1,
відповідач: ОСОБА_2,
в с т а н о в и в :
У квітні 2018 року позивач, публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», звернувся до суду з вимогою про стягнення з ОСОБА_2 боргу спадкодавця.
Як підставу позову зазначено, що відповідно до укладеного договору б/н від 10.11.2010 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 8 400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. В порушення умов договору та вимог закону позичальник ОСОБА_3 зобовязання належним чином не виконав. 20.04.2014 року ОСОБА_3 помер. Відповідно до положень діючого законодавства України у разі смерті фізичної особи, боржника за зобовязаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обовязки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців і, таким чином, відбувається передбачена законом замін боржників за зобовязанням. На час відкриття спадщини з ОСОБА_3 проживала його дружина ОСОБА_2, яка вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), не заявила про відмову від неї. Заява про прийняття або про відмову від спадщини повинна була бути подана до 20.10.2014 року. Вказують, що Банком 08.05.2017 року була направлена претензія кредитора до Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області, на яку 15.06.2017 року отримано відповідь із зазначенням , що спадкоємці померлого ОСОБА_3 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк». Вважають, що відповідач прийняла спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобовязання померлого позичальника. Спадкування обовязків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідач не відмовилася від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. 29.11.2017 року до спадкоємця ОСОБА_2 було направлено лист-претензію, згідно якій позивач предявив свої вимоги, проте ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за договором від 10.11.2010 року становить 7 661,12 гривень, яка складається з наступного: 7 282,43 гривень заборгованість за кредитом; 378,69 гривень заборгованість за відсотками. Представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за договором від 10.11.2010 року у розмірі 7 661,12 гривень та судовий збір у розмірі 1 762,00 гривень.
Представник позивача, який прийняв участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, просив задовольнити позовну заяву та пояснив, що відповідач є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3. Банк звернувся до нотаріальної контори 04.05.2017 року та з претензією до спадкоємця 26.10.2017 року. Щодо наявності у матеріалах справи звернення Банка до нотаріальної контори від 12.12.2015 року та заведеної внаслідок звернення спадкової справи від 06.01.2016 року, пояснити суду не зміг.
Крім того, зазначила, що ніяких листів-претензій Банк на її адресу не надсилав і вона не отримувала. Оскільки кредит бувшим чоловіком отримано у 2010 році, а позовну заяву подано до суду у квітні 2018 року, просить застосувати строки позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, визнає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до укладеного договору б/н від 10.11.2010 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 8 400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору (а.с. 9-32).
20.04.2014 року ОСОБА_3 помер, що підтверджєується копією свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 437749 (а.с. 35).
Відповідно до розрахунку заборгованості станом на час смерті ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором б/н від 10 листопада 2010 року становить 7661,12 грн. (а.с. 4-7).
Із повідомлення Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області вбачається, що претензія кредитора до спадкоємців померлого 20 квітня 2014 року ОСОБА_3, яка надійшла до Шевченківської державної нотаріальної контори 06 січня 2016 року, отримана і заведена спадкова справа № 3/2016 р. (а.с. 110-120, 154).
Відповідно до вимог статей 608,1218,1219 Цивільного кодексу України у зв'язку із смертю боржника припиняються лише ті зобов'язання, які нерозривно зв'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, в той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилися унаслідок його смерті.
Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Вимоги кредитора, відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред'явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора.
Недотримання кредитором строків, передбачених статтею 1281 ЦК України, пред'явлення вимог, (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.
Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Така вимога позивачем виконана не була, оскільки, як убачається із матеріалів спадкової справи, позивач звернувся після смерті ОСОБА_3 до Шевченківської державної нотаріальної контори з претензією кредитора 12.12.2015 року, яка зареєстрована у Книзі обліку реєстрації спадкових справ 06.01.2016 року /а.с. 113/, і тільки 26 жовтня 2017 року позивачем на адресу відповідача було направлено лист-претензію, згідно якій позивач пред'явив свої вимоги (а.с. 52).
Суд не приймає до уваги твердження представника позивача про звернення з претензією кредитора до нотаріуса лише 08.05.2017 року /а.с. 120/, оскільки така дійсно направлялась у вказаний строк, проте за змістом претензії 2017 року надіслана повторно /перша у грудні 2015 року/.
Суд також критично ставиться до посилання позивача у претензіях на укладені з ОСОБА_3 кредитні договори 12.09.2011 року та 09.12.2011 року, оскільки зазначене спростовано представником позивача у судовому засіданні, пояснивши, що Банк укладав з ОСОБА_3 лише один кредитний договір 10.11.2010 року.
З огляду на викладене вище, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову.
Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 264-265 ЦПК України, ст. ст. 11, 15, 16, 1216, 1218, 1231,1268, 1281, 1282 ЦК України, суд -
У задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій ст. 358 цього Кодексу.

Суддя

ОСОБА_4