Справа №295/6387/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира

в складі головуючого судді Ведмідь Н.В.

за участю секретаря Бойченко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору № 514744039 від 14.05.2015р. в розмірі 35560,40 грн., з яких: 15320,05 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 2,82 грн. - заборгованість за відсотками, 11939,03 грн. сума заборгованості за платою за управління кредитом, 8298,50 грн. пеня. При цьому посилається на те, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем було укладено кредитний договір № 514744039 від 14.05.2015р. на суму 16597,00 грн. 14.07.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір відступлення права вимоги № 20170714, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 514744039 від 14.05.2015р. та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступило належне йому право вимоги до відповідача, а TOB "ФК "ЄАПБ" набуло право вимоги до відповідача.

Позивач просить стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Відповідачем відзив не поданий, поважності причин його не подачі відповідачем не наведені, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, зазначених в ньому.

Відповідач в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити без її участі та вказала, що позовні вимоги визнає частково та у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем просила зменшити суми пені та комісії.

У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 14.05.2015 року ОСОБА_1 було подано Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» заяву на отримання кредиту № 514744039 (далі - заяву) на суму 16597,00 грн. строком на 13 місяців.

Заборгованість погашається щомісячно, за графіком платежів, визначеним п. 4 заяви. (а.с. 5).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення прав вимоги).

Частиною третьою ст. 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов'язанні не може бути змінений, якщо не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Відповідно до ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановленому законом.

Як убачається з матеріалів справи, 14.07.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення прав вимоги № 20170714, за умовами договору первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договором, відповідно до якого до якого до Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 514744039 14.05.2015р. (а.с. 18-21).

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

За вказаним договором право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам, на умовах, передбаченими кредитними договорами, які існували на момент переходу прав вимоги (п. 6.3 Договору відступлення прав вимоги).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги від 14.07.2017 року № 20170714, TOB «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 35560,40 грн., з яких: 15320,05 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 2,82 грн. - заборгованість за відсотками, 11939,03 грн. сума заборгованості за платою за управління кредитом, 8298,50 грн. пеня. (а.с. 21)

Відповідно до ч. 2 ст. 516 Цивільного кодексу України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Статтею 517 Цивільного кодексу України визначено, що первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

21.07.2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» направлено на адресу ОСОБА_2 (м. Житомир, вул. Богунська, 3) повідомлення про відступлення прав вимоги (а.с. 16).

21.07.2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» направило на адресу ОСОБА_2 (м. Житомир, вул. Богунська, 3) повідомлення про зміну умов кредитного договору № від 14.05.2015 року та включення персональних даних до бази персональних даних, яким, зокрема, повідомлено про заміну кредитора (а.с.17). У повідомленні також містилася вимога про сплату заборгованості, яка залишилась без належного реагування з боку відповідача.

Аналізуючи зібрані у справі докази, у їх сукупності, суд вважає доведеним, що відповідачем ОСОБА_2 порушено договірні зобов'язання в частині своєчасного повернення кредиту, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором № від 14.05.2015 року, що підтверджується наданим позивачем розрахунком, який долучено до матеріалів справи (а.с. 15).

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, що встановлено п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України.

Відповідач не надав доказів на спростування заявлених позовних вимог та не скористався своїм правом надати суду відзив на позовну заяву.

Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитом, заборгованість за відсотками та заборгованість за пенею.

Що стосується такої складової кредитної заборгованості, як заборгованість за платою за управління кредитом в розмірі 11939,03 грн., то в цій частині суд вважає за необхідне відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Із умов, які зазначені у позовній заяві судом вбачається, що вказаний кредит є отриманим саме на споживчі цілі, а саме на придбання холодильника.

Згідно з положеннями частин першої, другої, п'ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов'язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Отже, надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746 цс 16 та в постанові № 6-2071цс16 від 06 вересня 2017 року.

Керуючись положеннями Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», а також враховуючи висловлену позицію Верховного Суду України суд не може погодитися з включенням позивачем до розрахунку заборгованості коштів, які є платою за управління кредитом.

Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», з подальшими змінами, у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Крім того, суд враховує що належних і допустимих доказів про узгодження ТзОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" і ОСОБА_1 таких зобовязань, як плата за управління кредитом при укладанні договору суду не надано, так само як і відсутні такі умови в заяві ОСОБА_1 на отримання кредиту від 14.05.2015 року.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до норми статті 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Як зауважував Конституційний Суд України, у рішення від 11.07.2013 № 7-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності.

Відповідачем ОСОБА_1 заявлено клопотання про зменшення розміру пені, мотивуючи його тим, що вона є особою з інвалідністю третьої групи, хворіє, про що надала копії довідок та має скрутний матеріальний стан, тому, оцінивши розмір заборгованості відповідно до укладеного договору від 14.05.2015 року, що становить 15320,05 грн. суми боргу за кредитом, суд, керуючись вимогами розумності та справедливості, вважає за необхідне, що позовні вимоги про стягнення пені підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача необхідно стягнути на користь позивача неустойку (пеню) в розмірі 1000,00 грн.

З огляду на наведене вище, суд приходе до висновку про те, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 17322,87 грн., з яких: 15320,05 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 2,82 грн. заборгованість за відсотками; 2000,00 грн. заборгованість за пенею.

Відповідно до частини 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволенних позвних вимог у сумі 858,27 грн.

На підставі ст. ст. 3, 6, 11, 253, 256, 257, 261, 267, 525, 526, 530, 549, 553, 550, 610, 623, 625, 626, 627, 628, 629, 638, 1054, Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 82, 76-82, 141, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за кредитним договором № 514744039 від 14.05.2015р. в розмірі 17322,87 грн., з яких: 15320,05 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 2,82 грн. заборгованість за відсотками; 2000,00 грн. заборгованість за пенею.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" судові витрати по сплаті судового збору в сумі 858,27 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомисркього апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 1 Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Богунський районний суд м. Житомира.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ;

Відповідач: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Повне судове рішення складено 22.12.2018 року.

Суддя