Дата документу 28.12.2018
Справа № 320/4511/18
Провадження № 2/320/2909/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2018 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Іваненко О.В.,

за участі секретаря: Прозорової Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «Приватбанк», за участю третіх осіб: Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2 звернулися до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «Приватбанк», за участю третіх осіб: Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що в лютому 2018 року він отримав постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 21 січня 2018 року, винесену державним виконавцем Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса ОСОБА_4 щодо здійснення відрахувань 20 % його доходу (пенсії) на користь ПАТ КБ «Приватбанк» до виплати загальної суми боргу у розмірі 53 013,10 грн. При ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження він дізнався, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 21.11.2016 року було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 10153 щодо стягнення з мене на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості за кредитним договором № DNH4KS70300080від 17.10.2005 року у сумі 46 091 грн. 00 коп.: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1 703 грн. 98коп.; заборгованість за відсотками у розмірі 11 749 грн. 29 коп.; заборгованість з пені у розмірі 30 442 грн. 92 коп.; заборгованість по штрафам (відсотокок від суми заборгованості) у розмірі 2 194 грн. 81коп.; Крім того витрат за вчинення виконавчого напису у сумі 1700 грн. 00 коп. Строк за який проводиться стягнення десять років одинадцять місяців девятнадцять днів, а саме: з 17.10.2005 року по 06.10.2016 року. Вважає, що приватний нотаріус ОСОБА_4 вчинила вищенаведений виконавчий напис з порушенням чинного законодавства оскільки, вчиняючи вказаний напис не пересвідчилася у безспірності його заборгованості перед ПАТ КБ «Приват Банк» за відповідним кредитним договором, крім того не врахувала пропуск банком строку позовної давності. Тому просить суд виконавчий напис від 21 листопада 2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 10153, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 46 091 грн. 00 коп. та витрат за вчинення виконавчого напису у сумі 1700 грн. визнати таким, що не підлягає виконанню.

В судове засідання представник позивача не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі

Представник відповідача в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти позову заперечують, та надали відзив, згідно якого просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те що виконавчий напис був вчинений нотаріусом з суворим дотриманням ст. ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», а тому підстав для визнання його таким, що не підлягає виконання не має.

Третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти позову заперечує, та надали письмові пояснення, згідно яких

Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу- Бондар І.М. в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Разом з цим були направлені пояснення, копія виконавчого напису та документів, на підставі яких його було вчинено. У своїх поясненнях ОСОБА_4 вказує, що стягувачем (відповідачем) було надано необхідні документи, за умови надання яких може бути вчинено виконавчий напис, а тому підстави для його скасування відсутні. У звязку з чим просила відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надано.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні..

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідно заяви позичальника (кредитний договір) № DNH4KS70300080 від 17.10.2005 ПАТ КБ «Приватбанк» надав позичальнику ОСОБА_1 строковий кредит у сумі 2332грн. 44 коп. строком на 30 місяців по 17.04.2008 року.

21.11.2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 10153 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № DNH4KS70300080від 17.10.2005 року у сумі 46 091 грн. 00 коп.: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1 703 грн. 98коп.; заборгованість за відсотками у розмірі 11 749 грн. 29 коп.; заборгованість з пені у розмірі 30 442 грн. 92 коп.; заборгованість по штрафам (відсотокок від суми заборгованості) у розмірі 2 194 грн. 81 коп.; витрат за вчинення виконавчого напису у сумі 1700 грн. 00 коп.

12.05.2017 року за вказаним виконавчим написом було відкрито виконавче провадження у Мелітопольському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. В ході даного виконавчого провадження №.01.2018 року було звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, а саме здійснення відрахувань 20 % доходу (пенсії) з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» до виплати загальної суми боргу у розмірі 53 013,10 грн.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду 22.06.2018 року у справі № 320/4511/18 в рамках розгляду заяви представника ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову було вирішено зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, від 21.11.2016р. зареєстрованою в реєстрі за № 10153.

Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5.

Відповідно до п.2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до п. 19 ст. 34 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Відповідно до ст. 89 ЗУ «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

П. 3.5 Глави 16 Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису, нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Згідно з пунктом 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (Інструкція) вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Слід зазначити, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яким встановлено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Докази одержання або неодержання ОСОБА_1 письмової вимоги про усунення порушень в копіях документів наданих нотаріусом ОСОБА_4 не було.

В той же час письмові вимоги позивачеві відправлені 08.11.2016р., а заява про вчинення виконавчого напису подана 21.11.2016р., тобто нотаріусом не додержано тридцяти денний термін для вчинення виконавчого напису. Одночасно в матеріалах справи відсутня інформація отримання або неотримання вказаних вимог.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

При цьому виконавчий напис вчинено за період з 17.05.2005р. по 06.10.2016р.

Відповідно до п.п.3.1. та п.п. 3.4 п. 3 глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», який затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Відповідно ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.1, п.1 ч.2 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно ч.1 ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

Розрахунок боргу, здійснений банком щодо наявності грошового зобов'язання позивача по кредиту, процентах, річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника.

Як вбачається із заяви позичальника № DNH4KS70300080 від 17.10.2005 року, яка була надана банком нотаріусу при вчиненні виконавчого напису, банк надав позивачу строковий кредит у сумі 2332,44 грн., на строк 30 місяців з 17.10.2005 по 17.04.2008 року. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізнішою ніж 17.04.2008 року. Тобто, саме 17.04.2008 є датою, з якої у відповідача виникло право вимоги до боржника.

Отже, з виконавчого напису вбачається спір про право, оскільки строк, за який видається виконавчий напис, суттєво перевищує строк позовної давності, а сума кредитної заборгованості утворилася поза межами строку позовної давності.

У даному випадку не можна говорити про безспірність стягнення на користь ПАТ КБ «Приватбанк» із позивача грошової суми, адже наведена у виконавчому написі нотаріуса грошова сума кредитної заборгованості утворилася по за межами строку позовної давності.

Крім цього, сплив з дня виникнення у відповідача права вимоги до ОСОБА_1 до дня вчинення виконавчого напису більше трьох років, в силу ст. 88 Закону України «Про нотаріат» позбавляє нотаріуса права вчинення виконавчого напису.

З дослідженої у судовому засіданні виписки із рахунку боржника, наданої банком нотаріусу, сума заборгованості ОСОБА_1 становить 46591,00 грн. Разом із тим виконавчий напис нотаріусом вчинений на суму 46091,00 грн., що підтверджує спірний характер заборгованості позивача.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису та чи не минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги.

Дані обставини підтверджують те, що заборгованість не можна вважати безспірною.

Таким чином, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було зясовано, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, чи не минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги.

Із письмових пояснень, наданих суду приватним нотаріусом ОСОБА_5 слідує, що останній для вчинення виконавчого напису надано банком лише оригінал кредитного договору та виписка з рахунку боржника.

Разом із тим, з матеріалів справи вбачається, що для вчинення виконавчого напису нотаріус отримував від банку не оригінал кредитного договору і заяву позичальника про одержання банківських послуг.

Крім цього, із матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними.

Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання вимоги про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку.

У п. 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснено, що однією з об'єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред'явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з'ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Крім того строк позовної давності на момент складення виконавчого напису сплив, а тому ПАТ КБ «ПриватБанк» втрачено право вимоги. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням норм ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Згідно розяснень , викладених у п.6 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні» справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами, як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Рішення у таких справах фактично жодним чином не впливають на нотаріусів.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 704грн. 80коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «Приватбанк», за участю третіх осіб: Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити повністю.

Виконавчий напис від 21 листопада 2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 10153, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 46091грн. 00коп. та витрат за вчинення виконавчого напису у сумі 1700,00грн. - визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з АТ КБ «Приватбанк» (, МФО 305299, розташованого: 01001, м. Київ, вул. Грушевського б.1Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги б.50) на користь держави суму судового збору у розмірі 704,80грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду ОСОБА_6