РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/3668/18

пр. № 2/759/4014/18

25 жовтня 2018 року Святошинський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді - П'ятничук І.В.,

за участі секретаря - Медвідчук В.В.,

представника відповідача- Родіонової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укртелеком» Київська міська філія про захист прав споживачів, зобов»язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 16.03.2018 р. звернувся до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до публічного акціонерного товариства «Укртелеком» Київської міської філії про захист прав споживачів, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 19.01.2009 р. між ним та публічним акціонерним товариством «Укртелеком» Київською міською філією укладено договір про надання та отримання послуг електрозв'язку в приватному будинку позивача за адресою : АДРЕСА_1. Однак, з 27 січня 2017 р. як телефон так і інтернет в вказаному будинку перестали працювати, на неодноразові звернення позивача щодо відновлення послуг зв'язку працівники ПАТ постійно обіцяли поновити надання послуг. Вказували на те, що в районі де знаходиться будинок позивача викрадено телефонний кабель. Позивач стверджує, що грубо порушено його права та не надано послуг, а тому просив зобов'язати відповідача негайно відновити послуги електрозв'язку, стягнути пеню на підставі ст.74 «Правил користування місцевим телефонним зв'язком» у розмірі 25% добової абонентської плати за кожну добу, перевищення контрольного терміну ( три місяця) 123 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн. 00 коп.

У судове засідання позивач не з'явився, суду надано довіреність на представництво його інтересів ОСОБА_2, якою в свою чергу суду надано заяву з проханням розгляду справи в її відсутності. Враховуючи наведене обставини суд вважає можливим розглянути справу в їх відсутності.

Представник відповідача ПАТ «Укртелеком» Київської міської філії у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, вказуючи на обставини викладені нею у відзиві на заявлені позовні вимоги.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини.

23.02.2016 року між публічним акціонерним товариством «Укртелеком» та ОСОБА_1 укладено угоду про надання послуги доступу до мережі Інтернет за технологією ADSL до договору № 99/07 про надання телекомунікаційних послуг та додаток 1 до одговору №99/07 від 23.02.2016 р. та останній отримував послугу Інтернет шляхом підключення до порту вузла Інтернет по абонентській лінії за допомогою обладнання ADSL. Даним договором визначено права, обов'язки сторін, порядок оплати за надані послуги та термін його дії.

Між сторонами виникли договірні правовідносини, які регулюються умовами договору, нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про звернення громадян», Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про телекомунікації», Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012 року та іншими нормативно правовими актами.

Відповідно ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Згідно положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За положеннями ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 901 ЦК України вказує, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про телекомунікації» №1280-IV від 18.11.2003 року визначено, що абонент, це споживач телекомунікаційних послуг, який отримує телекомунікаційні послуги на умовах договору, котрий передбачає підключення кінцевого обладнання, що перебуває в його власності або користуванні, до телекомунікаційної мережі; абонентна плата, це фіксований платіж, який може встановлювати оператор телекомунікацій для абонента за доступ на постійній основі до своєї телекомунікаційної мережі незалежно від факту отримання послуг.

П. 11 ч. 1 ст. 32 1 Закону України «Про телекомунікації» №1280-IV від 18.11.2003 року встановлено, що споживачі під час замовлення та/або отримання телекомунікаційних послуг мають право на відмову від телекомунікаційних послуг у порядку, встановленому договором про надання телекомунікаційних послуг.

Відповідно ч. 2 ст. 63 1 Закону України «Про телекомунікації» №1280-IV від 18.11.2003 року, обумовлено порядок надання та отримання телекомунікаційних послуг, зокрема умовами надання телекомунікаційних послуг є: укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації; оплата замовленої споживачем телекомунікаційної послуги.

Згідно п. 11 - 13 ст. 35 «Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012 року, споживачі під час замовлення та/або отримання послуг мають право, зокрема, на відмову від послуг у порядку, встановленому договором; відшкодування збитків, заподіяних унаслідок невиконання чи неналежного виконання оператором, провайдером обов'язків, передбачених договором чи законодавством; оскарження неправомірних дій оператора, провайдера шляхом звернення до суду та уповноважених державних органів.

Відповідно ч. 3 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Ч. 1, 4, 6 ст. 5 вказаного Закону визначено вимоги до звернення, зокрема встановлено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може бути усним чи письмовим. Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв'язку через визначені контактні центри, телефонні «гарячі лінії» та записується (реєструється) посадовою особою. Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв'язку (електронне звернення).

Як вбачається з матеріалів справи позивач з письмовими зверненнями до відповідача звертався, на що отримував письмові роз'яснення відповідно до яких його було повідомлено, що причиною не надання послуг є крадіжка кабелю зв'язку.

Судом встановлено, що звернення позивача про тимчасову відсутність послуг Інтернет відбувалися з січня 2017 року та триває і на даний час та підстава невиконання відповідачем свого обов'язку є пошкодження та крадіжки телекомунікаційної мережі та звернення останнім до правоохоронних органів з заявами про скоєння кримінального правопорушення, зокрема 20.01.2017 р., 27.01.2017 р., 31.01.2017 р., 09.03.2017 р., 22.03.2017 р., 25.04.2017 р.

Стаття 614 ЦК України встановлює, що особа, яка порушила зобов'язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про телекомунікації», оператори, провайдери телекомунікацій не несуть майнової відповідальності перед споживачами телекомунікаційних послуг за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань з надання телекомунікаційних послуг унаслідок дії непереборної сили (землетрус, повінь, ураган тощо), викрадання чи пошкодження зловмисниками лінійних та станційних споруд, що використовуються оператором телекомунікацій, або з вини споживача у випадках, передбачених цим Законом.

Оскільки відповідач тимчасово не надавав послуги позивачу згідно укладеного між сторонами договору, у зв'язку з пошкодженням та крадіжками телекомунікаційної мережі, тому абонентська плата останньому публічним акціонерним товариством «Укртелеком» не нараховувалась.

Враховуючи наведене, суд вважає вимоги позивача про зобов'язання відповідача негайно відновити послуги електрозв'язку, стягнути пеню на підставі ст.74 «Правил користування місцевим телефонним зв'язком» у розмірі 25% добової абонентської плати за кожну добу, перевищення контрольного терміну ( три місяця) 123 грн. такими, що задоволенню не підлягають.

Стосовно вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, передбачені ч. 1 ст. 1167 ЦК України, якою визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд звертає увагу, що для відшкодування моральної шкоди необхідно три складові - наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Позивачем не надано суду будь - яких доказів вини відповідача та не доведено прямий причинний зв'язок між діями відповідача та завданою моральною шкодою.

Оскільки ПАТ «Укртелеком» виконало свої зобов'язання за договором про надання послуг електрозв'язку, а за наявності факту крадіжки кабельних ліній зв'язку третіми особами, відповідно до положень ст. 40 Закону України «Про телекомунікації», тому відповідач звільняється від майнової відповідальності перед абонентом.

Ч. 1 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

З урахуванням ст. 141 ЦПК України та оскільки Законом України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору, тому суд приходить до висновку про віднесення судових витрат за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 258, 264, 265 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку та подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ І.В.П'ятничук