У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2018 року м.Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Смолій Л.Д., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ПрАТ «Рівнеазот» компенсації втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків виплати заробітної плати,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ПрАТ «Рівнеазот» компенсації втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків виплати заробітної плати.

Вивчивши заяву про видачу судового наказу, з урахуванням доданих до неї документів, слід прийти до висновку про відмову у видачі судового наказу про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати, виходячи з таких міркувань.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо, зокрема, заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України , суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо , зокрема, заява подана з порушеннями вимогстатті 163 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВССУвід 23 грудня 2011 року № 14 « Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 12 Постанови Пленуму від 23 грудня 2011 року № 14 « Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» роз'яснив також, що якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати (Закон України від 24 березня 1995 року N 108/95-ВР ( 108/95-ВР ) "Про оплату праці", Закон України від 19 жовтня 2000 року N 2050-III ( 2050-14 ) "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати"). До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

Аналіз наведених норм чинного процесуального законодавства дозволяє дійти висновку, що оскільки розгляд справи у наказному провадженні проводиться без виклику учасників судового розгляду, суд позбавлений можливості здійснити витребування будь-яких доказів по справі, розгляд справи проводиться у короткий строк, документи, якими заявник обґрунтовує свої вимоги в заяві про видачу судового наказу повинні бути обов'язково додані до заяви.

В своїй заяві, заявник просить стягнути з боржника компенсацію втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати, однак, в порушення зазначених вимог закону, до заяви про видачу судового наказу не додано документів, що вказують на розмір компенсації за порушення строків її виплати, як то, довідки бухгалтерії боржника, розрахункового листа.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що у видачі судового наказу про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати, слід відмовити на підставі п.1 ч.1 ст. 165 ЦПК України.

Водночас суд роз'яснює, що за правилами ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених зокрема пунктом 1 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі наведеного, керуючись ст.165 ЦПК України, Постановою Пленуму від 23 грудня 2011 року № 14 « Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ПрАТ «Рівнеазот» компенсації втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків виплати заробітної плати.

Роз'яснити заявнику, що відповідно до ч. 1ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом пятнадцяти днів з дня її складення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пятнадцяти днів з дня вручення їй копії ухвали.

Суддя -