Справа № 459/1419/18 Головуючий у 1 інстанції: Жураковський А.І.
Провадження № 22-ц/811/409/18 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, з повідомленням учасників справи, без їх виклику цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 05 червня 2018 року, постановлену в складі головуючого - судді Жураковського А.І., у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії й рішення державного виконавця Строжинецького РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області Казмирович Валерія Максимовича щодо повернення виконавчого документа, -

в с т а н о в и л а:

11.05.2018 р. заявник звернувся у суд зі скаргою, у якій просить: 1) визнати незаконними дії і бездіяльність державного виконавця у частині винесення постанови ВП № 49579579 від 29.03.2018 р. та у частині невиконання рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 14.03.2014 р.; 2) зобов'язати державного виконавця виконати зазначене вище рішення суду; 3) визнати постанову державного виконавця ВП № 49579579 від 29.03.2018 р. незаконною та скасувати її; 4) зобов'язати державного виконавця відновити виконавче провадження по виконавчому листу № 459/5420/13-к, виданому на підставі рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 14.03.2014 р.

В обґрунтування скарги ОСОБА_2 зазначила, що постанова державного виконавця ВП № 49579579 від 29.03.2018 р. про повернення виконавчого листа є незаконною, так як винесена всупереч ч. ч. 2, 5, 7 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» та надіслана стягувачу з порушення порядку і строків, встановлених ст. 28 цього Закону.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 05 червня 2018 року у задоволенні скарги відмовлено.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 05 червня 2018 року оскаржила ОСОБА_2

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, є незаконною та необґрунтованою.

Просить скасувати ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 05 червня 2018 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити її скаргу на дії й рішення державного виконавця.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий - Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

А відтак, справа розглядається Львівським апеляційним судом у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який постановив ухвалу, що оскаржується.

Ухвалою про призначення справи до розгляду в апеляційному суді від 02 листопада 2018 року вирішено проводити розгляд справи з повідомленням учасників справи, без їх виклику.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦПК України, розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, що згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформувала учасників справи окрім направлення повідомлень, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи у їх відсутності, справа розглядається з повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 4 , ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Встановлено, що Червоноградським міським судом Львівської області 27 листопада 2015 року видано виконавчий лист №459/5420/13-к.

На виконання вказаного виконавчого листа постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження ВП № 49579579 від 09 грудня 2015 року.

29 березня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи містять докази відсутності у боржника майна та ознак протиправності винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу суд не вбачає.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Нормами Конституції України (ст.ст. 124, 129) і ЦПК України (ст. 18) визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

У відповідності до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до ч. 8 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

З долучених до матеріалів справи копій матеріалів по виконавчому провадженню старшим державним виконавцем Сторожинецького РВ ДВС Казмировичем В.М. вбачається, що згідно відповіді Регіонального сервісного центру МВС у Чернівецькій області Територіальний сервісний центр № 7344 боржник у своїй власності немає жодного транспортного засобу. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за боржником не зареєстровано нерухоме майно.

На думку колегії суддів, державним виконавцем надано суду належні докази, які свідчать про вжиття ним заходів для виконання рішення суду.

На підставі аналізу наявних у справі доказів, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що державим виконавцем Строжинецького РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області Казмировичем В.М. додержано вимог ЗУ «Про виконавче провадження» при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 29 березня 2018 року з підстав п. 2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», а тому така є правомірною, і підставно відмовив у задоволенні скарги.

Колегія суддів вважає за необхідне також наголосити на тому, що з наданих апеляційному суду документів вбачається, що Сторожинецьким РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області 03.07.2018 року повторно відкрито виконавче провадження за даним виконавчим листом.

Відповідно до приписів ч. 1 п. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за наслідками розгляду скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

А відтак, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 05 червня 2018 року слід залишити без змін.

У відповідності до вимог абзацу 2 ч.5 ст. 268 ЦПК України в редакції 2017 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 29 грудня 2018 року.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 374 ч.1 п.1, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 05 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 грудня 2018 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.