Провадження №2/428/2043/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Чумак Ю.А.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Луганської області про визнання права власності на житловий будинок, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 селищної ради Луганської області про визнання права власності на житловий будинок. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 27.04.2006 року між нею та ОСОБА_3 було укладено угоду, відповідно до якої він продав їй житловий будинок, розташований за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, смт. Борівське, вул. Шкільна, буд. 62, що підтверджується розпискою від 27.04.2006 року. Нотаріально зазначено угоду посвідчено не було через брак коштів. 22.10.2007 року ОСОБА_3 помер. Посилаючись на ст. 328 ЦК України просила визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, смт. Борівське, вул. Шкільна, буд. 62.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлений позов, підтвердила доводи, викладені в позові. Додатково суду пояснила, що вона ходила з ОСОБА_3 до нотаріуса, щоб оформити угоду, проте у нього не було документів про право власності на цей будинок, через що нотаріус не зміг оформити договір. Просила позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради Луганської області в судове засідання не зявився. Надав до суду заяву про визнання позовних вимог та про розгляд справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

27.04.2006 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 гроші в сумі 1050 грн. за житловий будинок, розташований за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, смт. Борівське, вул. Леніна, буд. 62, що підтверджується копією розписки від 27.04.2006 року.

23.12.2006 року ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким він є спадкоємцем майна померлої ОСОБА_4, яке складається з житлового будинку з надвірними побудовами, розташованим за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, смт. Борівське, вул. Леніна, буд. 62.

Право власності на зазначений житловий будинок було зареєстроване за ОСОБА_3 20.02.2007 року, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності від 20.02.2007 року №13632241.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 гроші за спірний будинок, але при цьому не був його законним власником.

22.10.2007 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЕД №126802, виданого ОСОБА_2 селищною радою міста Сєвєродонецька Луганської області 22.10.2007 року.

В судовому засіданні з пояснень позивача ОСОБА_1 встановлено, що договір купівлі-продажу спірного житлового будинку не був посвідчений нотаріально.

Частиною ст.203 ЦК України визначено, що правочин має вчинятись у формі встановленій законом.

Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Крім того, за своєю формою договір купівлі-продажу житлового будинку повинен відповідати вимогам ст.ст. 207, 209, 210 ЦК України.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В судовому засіданні було встановлено, що предметом спору є обєкт нерухомого майна житловий будинок, розташований за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, смт. Борівське, вул. Шкільна (Леніна), буд. 62.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 домовились щодо умов купівлі-продажу спірного житлового будинку, проте відповідний письмовий договір не уклали та нотаріально його не посвідчили через відсутність правовстановлюючих документів на будинок у продавця ОСОБА_3

Як роз'яснив Пленум Верховного суду України в п.13 постанови від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна відповідно до вимог закону не був укладений, то у позивача не виникло права власності на спірний будинок, що має наслідком відмову в задоволенні позовних вимог.

При цьому суд, враховуючи приписи ч.4 ст.206 ЦПК України, не приймає визнання позову відповідачем ОСОБА_2 селищною радою Луганської області, оскільки визнання позову суперечить закону.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються в звязку з відмовою в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354-355, Перехідними положеннями ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заявлених позовних вимог.

Рішення може бути оскаржено в Луганському апеляційному суді через Сєвєродонецький міський суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складене 26.12.2018 року.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2 селищна рада Луганської області, місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, смт. Борівське, вул. Калинова, буд. 72.

Суддя Ж. І. Кордюкова