Справа № 225/6406/18
Провадження № 2/225/1393/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі :

судді Мигалевича В.В.

за участю

секретаря - Голубової О.О.

розглянувши у підготовчому засіданні в залі судових засідань Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1), який діє в інтересах ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) до ОСОБА_3 (АДРЕСА_3), третя особа - служба у справах дітей військово-цивільної адміністрації м.Торецьк Донецької області (85200 м.Торецьк, вул. Руднична,35) про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року представник позивача звернувся з позовною заявою до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач по справі є матір'ю, а відповідач ОСОБА_4 - батьком малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з позивачем.

Позивач вказує, що батько дитини -ОСОБА_4 проживає окремо від доньки та жодного з покладених на нього батьківських обов'язків щодо виховання та утримання дитини не виконує, він не приймає участі у вихованні своєї дитини, не займається її розвитком, не цікавиться навчанням, станом здоров'я, матеріально не забезпечує, усунувшись тим самими від виконання своїх батьківських обов'язків, що в значній мірі шкодить інтересам дитини. Позивач повністю самостійно піклується про доньку, займається її вихованням, створює всі необхідні умови для її матеріального забезпечення , належного навчання, розвитку та формування як особистості, забезпечує гідні умови проживання та гармонійну атмосферу оточення.

Таким чином, у зв'язку із вище зазначеними обставинами, позивач змушена звернутися до суду з вимогами про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав стосовно малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки вважає, що факти, викладені нею в позові суперечать інтересам дитини.

В підготовче засідання позивач та її представник не прибули, представник позивача надав до суду заяву з проханням справу розглядати без участі сторони позивача, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач не з'явився в підготовче засідання, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив що не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Представник заінтересованої особи - Служби у справах дітей військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області, в підготовче засідання не прибув, надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутністю. Зазначив про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав стосовно малолітньої доньки ОСОБА_5.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Батьком малолітньої ОСОБА_5 згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 20 липня 2009 року є ОСОБА_4, а матір'ю - ОСОБА_2 (а.с.9).

Відповідно довідки про склад сім'ї (а.с.11), малолітня ОСОБА_5 проживає разом з матір'ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідач по справі ОСОБА_4 жодних з покладених законом на батьків обов'язків щодо своєї дитини не виконує, не цікавиться станом здоров'я та життям доньки, взагалі не виявляє бажання спілкуватися з нею та приймати участь у її вихованні.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, які стягнено з ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, загальна заборгованість по аліментам за виконавчим листом № 2-9265/2010 від 05.11.2010 року, станом на 31.08.2018 року складає 92781,88 грн. (а.с. 17-18).

У відповідності до листа Директора ЗЗСО № 8, мати дитини ОСОБА_2 в достатній мірі доглядає та виховує дитину, ОСОБА_5 має власну кімнату, яка обладнана всіма необхідними для розвитку та виховання дитини речами. Батько дитини - ОСОБА_4 школу не відвідує, не цікавиться навчанням дитини, не бере участі в її вихованні (а.с.14).

Позивач ОСОБА_2 піклується про доньку, займається її вихованням, створює всі необхідні умови для належного навчання, розвитку та формування як особистості, забезпечує гідні умови проживання та гармонійну атмосферу оточення, повністю матеріально утримує дитину.

У зв'язку з викладеним, позивач звернулася до суду з позовом, в якому ставить питання про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав стосовно малолітньої ОСОБА_5 .

Згідно з ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилається на ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини.

Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідність харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовими рішеннями, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини.

Згідно висновку органу опіки та піклування військово-цивільної адміністрації м.Торецьк Донецької області, позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 стосовно малолітньої доньки ОСОБА_5, є доцільним, оскільки вихованням доньки він не займається, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, матеріально не утримує.

Крім того, відповідно до заяви ОСОБА_4, серії НОМЕР_3 від 05.12.2018 року, зареєстрованої в реєстрі за № 593 та посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_6, відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав у відношенні малолітньої доньки ОСОБА_5.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його малолітньої доньки.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

У зв'язку з викладеним, враховуючи, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд вважає необхідним у виконання вимог 1 ч.2 ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 50, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 161, 164,165 Сімейного Кодексу України, ст. 60 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - служба у справах дітей військово-цивільної адміністрації м.Торецьк Донецької області, про позбавлення батьківських прав- задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1 судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20 грудня 2018 року.

Суддя: