Справа № 214/5236/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 серпня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Євтушенка О.І.,

секретар судового засідання - Бєлікова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу № 214/5236/18

за заявою ОСОБА_1

заінтересовані особи - ОСОБА_2, Саксаганський районний у м. Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області

про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території, -

Представники сторін:

від заявника - ОСОБА_3,

від заінтересованої особи-2 - Мороз О.С.

За участю: представника заявника - ОСОБА_3

СУТЬ СПРАВИ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою 09.08.2018 року, в якій просив встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 в м. Луганськ, Україна.

Пред'явлені вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_5 є його рідною матір'ю. ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Луганськ, яке є тимчасово окупованим у зв'язку з проведенням антитерористичної операції, про що ІНФОРМАЦІЯ_2 Жовтневим відділом запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3. Він є інвалідом І групи, сам пересуватися не може, та до початку антитерористичної операції проживав в м. Луганськ разом з матір'ю ОСОБА_5 та бабою ОСОБА_6 Після смерті баби ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а пізніше й матері ІНФОРМАЦІЯ_2 він залишився сам в умовах окупації, у зв'язку з чим виїхати з окупованої території зміг лише на весні 2017 року за допомогою батька ОСОБА_3 Ставши на облік 06.04.2017 року як внутрішньої переміщена особа, він мав намір належним чином зареєструвати смерть матері та оформити спадкові права після її смерті. З цією метою він звернувся до Саксаганського районного у м. Кривому Розі відділу ДРАЦС ГТУЮ в Дніпропетровській області, однак отримав відмову у зв'язку з тим, що надане ним свідоцтво про смерть ОСОБА_5, видане органом, що знаходиться на тимчасово окупованій території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому вважається недійсним і не створює правових наслідків. Оскільки зареєструвати факт смерті матері ОСОБА_5 на території України в позасудовому порядку він не має можливості, тому вимушений звернутись до суду.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 пред'явлені вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених в заяві. Зазначив, що дійсно мати заявника ОСОБА_5 померла на території м. Луганськ, яке є тимчасово окупованим. Органами РАЦС м. Луганськ було видано свідоцтво про її смерть, однак воно не має юридичної сили, оскільки видане органом, підконтрольним окупаційною владою. Відсутність реєстрації смерті ОСОБА_5 перешкоджає ОСОБА_1 реалізувати свої спадкові права після її смерті як матері.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, причини неявки не відомі, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи не надходило.

Представник заінтересованої особи Саксаганського районного у м. Кривому Розі відділу РАЦС ГТУЮ в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, однак подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення пред'явлених вимог не заперечував.

За даних обставин, з метою дотримання визначених законом процесуальних строків, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності заінтересованих осіб, оскільки їх неявка не перешкоджає цьому.

Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії у справі не вчинялись.

Дослідивши письмові докази по справі, враховуючи позицію сторін, пояснення представника заявника, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року в м. Луганськ Луганської області, Україна. Його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_5. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_4, виданим повторно 03.08.2018 року Відділом реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції, актовий запис №3287.

З 06.04.2017 року ОСОБА_1 значиться як внутрішньо переміщена особа із фактичним місцем перебування за адресою: АДРЕСА_1, що слідує з довідки №НОМЕР_5 від 06.04.2017 року.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що мати заявника - ОСОБА_5, народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, Україна.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла в м. Луганськ, про що Жовтневим відділом запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки складено актовий запис за № 1759 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3.

З метою проведення державної реєстрації факту смерті матері ОСОБА_5 в Україні, ОСОБА_1 звернувся до Саксаганського районного у м. Кривому Розі відділу РАЦС ГТУЮ в Дніпропетровській області, проте в здійсненні таких дій йому було відмовлено в усному порядку, оскільки надане ним свідоцтво про смерть ОСОБА_5 видане органом, що діє на тимчасово окупованій території України, а тому є недійсним і не створює правових наслідків на території України, у зв'язку з чим заявникові рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту смерті його дружини в порядку ст.317 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» від 16.09.2014 року, Постанови Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» від 17.03.2015 року, п.15 Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 12.12.2015 року, м. Луганськ знаходиться на тимчасово окупованій території Луганської області.

Як слідує з ч.2 та ч. 3 ст. 9 цього Закону, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Враховуючи, що Жовтневий відділ запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки створений та діє на тимчасово окупованій території, тому видане ним свідоцтво про смерть ОСОБА_5 в розумінні ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним та не створює правових наслідків на підконтрольній Україні території, що позбавляє ОСОБА_1, який є громадянином України, можливості отримати свідоцтво про смерть своєї матері.

Згідно зі ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати смерть ОСОБА_5 у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18.10.2000 року.

Так, п.5 розділу ІІІ Правил передбачено, що підставами для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о); б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті.

Оцінивши докази, в їх сукупності, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав.

Відповідно до ст.ст.3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини у рішенням справі «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996 року, §45) «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001 року) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016 року) наголосив, що «…першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони, тобто є окупованою». При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як допустимих доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування).

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, п.п.1,13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Згідно зі ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Враховуючи те, що пред'явлена заявником ОСОБА_1 вимога про встановлення факту смерті його матері ОСОБА_5 на тимчасово окупованій території, має для нього юридичне значення, оскільки створює можливість державної реєстрації смерті матері та надає право на реалізацію спадкових прав в подальшому, іншої можливості підтвердити факт її смерті він не має, в той час такий факт знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, тому суд вважає за можливе заяву задовольнити та встановити факт смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що народилася в м. Дніпропетровськ, Україна - на тимчасово окупованій території - м. Луганськ, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, п.51 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати в цивільних справах», понесені заявником судові витрати по справі відшкодуванню не підлягають. Від сплати судового збору заявник звільнений на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі ч.4 ст.317 ЦПК рішення суду допустити до негайного виконання.

Керуючись ст.ст.2, 4, 13, 19, 76-82, 141, 263-265, 267, 268, 273, 293, 294, 315-319, 351-352, 354, п.8 ч.1 ст.430, п.15 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи - ОСОБА_2, Саксаганський районний у м. Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що народилася в м. Дніпропетровськ, Україна - на тимчасово окупованій території - м. Луганськ, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2.

Копію рішення видати заявникові негайно після його підписання та невідкладно надіслати до Саксаганського районного у м. Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області для державної реєстрації смерті ОСОБА_5.

Факт смерті ОСОБА_5 підлягає державній реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду є підставою для складання актового запису про смерть та видачі свідоцтва про смерть за встановленою формою.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його підписання. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення підлягає негайному виконанню з моменту його проголошення. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Відомості про сторін:

Заявник: ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Заінтересована особа-1: ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

Заінтересована особа-2: Саксаганський районний у м. Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, , юридична адреса: вул. Тесленка 21-а, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Рішення суду проголошено, складено та підписано 10.08.2018 року.

Суддя Євтушенко О.І.