Справа № 310/8351/18
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

27 грудня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Дністрян О.М.,

при секретарі Уставицькій Н.М.,

за участю позивачки, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що вона є власником квартири №15, розташованої за адресою: Запорізька обл., м. Бердянськ, вул. Тищенка, буд. 2. За вказаною адресою також зареєстрована відповідачка її онука, проте остання там не проживає з 2005 року, фактично вона проживає зі своєю родиною в іншому місті. Реєстрація відповідачки в належній їй квартирі створює проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються з врахуванням відповідача. Просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою №15 у будинку №2 по вул. Тищенко в м. Бердянськ Запорізької області.

Позивачка в судовому засіданні позовну заяву підтримала та просила задовольнити. Крім того пояснила, що відповідачка її онука, яка більше 12 років не проживає в належній їй квартирі, проте її реєстрація завдає їй труднощі у користуванні майном та оформлення субсидії.

Відповідач, сповіщена про час, дату та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, до суду не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову не надала. Тому суд у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили, що знають позивачку та відповідачку, остання в 2005 році виїхала до м. Запоріжжя на навчання, а згодом поїхала до м. Севастополь для навчання в інституті, вийшла заміж, там і проживає. В належній позивачці квартирі за адресою: АДРЕСА_1, відповідач не проживає з 2005 року, речей її там не має.

Вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири № 15, що знаходиться в м.

Бердянську по вул. Тищенко в будинку №2, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 17.11.1992р. реєстровий номер №1-6829 (а.с.6).

Згідно довідки, виданої Відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради від 17.10.2018 року, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Як вбачається з акту про фактичне проживання, складеного мешканцями будинку №2 по вул. Тищенко в м. Бердянську, та підписи на якому засвідчені головою ОСББ «Тищенко 2», в квартирі АДРЕСА_2 з 2005 року не проживає ОСОБА_2 (а.с.5).

Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

За таких обставин судом встановлено, що відповідач більше одного року не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, проте зареєстрована, а наявність реєстрації місця проживання особи в житловому приміщенні, яка в ній не проживає, є перешкодою у здійсненні позивачем прав власника нерухомого майна.

Приймаючи до уваги викладене, аналізуючи письмові докази, суд вважає, що відповідач чинить перешкоди позивачу у здійсненні нею права користування та розпорядження належним їй на праві власності майном, тому ці перешкоди слід усунути шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,76,141, 206, 263-265, 280-281 ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, суд

В и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою № 15 в будинку № 2 по вулиці Тищенко в м. Бердянську Запорізької області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області ОСОБА_5