Справа №463/6196/18
Провадження №2/463/1973/18
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

27 грудня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Мармаша В.Я.

при секретарі с/з Заставній С.Л.

розглянувши заяву позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом просив стягнути з відповідача 40500 грн. за договором позики.

Після відкриття провадження у справі позивачем подано заяву про забезпечення позову у даній справі шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 яка належить ОСОБА_3.

Заява вмотивована тим, що наданий час відповідач не повертає кошти у добровільному порядку, ухиляється від виконання свого зобов'язання невжиття заходів забезпечення позову реально може ускладнити або навіть унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та надані до них докази, суд вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Верховний Суд України, у постанові від 25.05.2016 року прийнятій за результатами розгляду справи №6-605цс16, виклав правову позицію, відповідно до якої, метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У постанові Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також

відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пункт 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначає, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як вбачається з поданого позову, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 40500 грн., просить накласти арешт на всю квартиру площею 19,9 м.кв.

Із інформаційної довідки № 141958666 наданої позивачем на підтвердження наявності у праві приватної власності квартири, на яку просить накласти арешт, вбачається, що параметрами пошуку об'єктів нерухомого майна було часткове співпадінні ім'я (в розумінні ст. 28 ЦК України) та серії номер паспорта. Результат видало за частковим співпадінням.

Натомість для ідентифікації конкретного об'єкта нерухомого майна за конкретним суб'єктом необхідно вибрати параметр повного співпадіння найменування суб'єкта за ідентифікаційним номером останнього.

Таким чином у суду немає належних доказів того, що майно, на яке позивач просить накласти арешт належить саме відповідачу, а не його однофамільцю.

Одночасно, позивачем у заяві про забезпечення позову не зазначено, чи вживав відповідач заходи по відчуженню даного майна (чи наявні оголошення про продаж, договори про дарування, довічне утримання т.і.), що може в майбутньому ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, відсутні дані по конкретному об'єкту нерухомого майна щодо всіх співвласників, права яких може бути порушено забезпеченням позову. Крім того , відсутні обґрунтування співмірності позовних вимог заходом забезпечення позову.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що у задоволенні поданої заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, -

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова.

Суддя В.Я. Мармаш