Справа № 369/6445/18
Провадження № 2/369/2716/18
РІШЕННЯ

Іменем України

03.12.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Бугайовій М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

в с т а н о в и в:

В червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що Відповідно до наказу від 16.02.2018 № 3-к Позивач була прийнята на роботу до Відповідача з 19.02.2018. Наказом Відповідача від 19.03.2018 № 8-к звільнена з займаної посади з 19.03.2018 року. Сторонами була узгоджена заробітна плата Позивача у розмірі 7 000 грн. за вирахуванням обов'язкових платежів. Однак, Відповідач не провів з Позивачем остаточного розрахунку з виплати заробітної плати. Таким чином, станом на дату подання позову заборгованість з виплати заробітної плати складає 7 000 (сім тисяч) 00 грн.

Оскільки відповідач неправомірно відмовився виплачувати позивачеві заробітну плату в день звільнення, з відповідача, на думку позивачки, на її користь підлягає стягненню також середній заробіток за час затримки у розмірі 17 315 (сімнадцять тисяч триста п'ятнадцять) грн. 74 коп за період з березня по травень 2018 року.

Враховуючи вищевикладене, позивач ОСОБА_1 просила суд стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату у розмірі 7 000 (сім тисяч) грн. 00 коп., стягнути з фізичної особи- підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 17 315 (сімнадцять тисяч триста п'ятнадцять) грн. 74 коп..

В судовому засіданні позивач позов підтримала і просила його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Наказом № 8/к від 19.03.2018 року ОСОБА_1 було звільнено з посади адміністратора за угодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України на підставі поданої Позивачем заяви від 19.03.2018 року. Оскільки позивач протягом свого працевлаштування у ФОП ОСОБА_2 не зявлялася на роботі та не виконував обовязків адміністратора, заробітна плата їй не нараховувалась, що не суперечить вимогам законодавства і підтверджується табелями обліку робочого часу.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з»ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Судом встановлено, що згідно наказу № 3-К від 16 лютого 2018 року позивач ОСОБА_1 була прийнята на роботу з 19 лютого 2018 року на посаду адміністратора з посадовим окладом згідно штатного розпису та випробувальним терміном три місяці.

Відповідно до наказу № 8-К від 19 березня 2018 року позивачку ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади з 19 березня 2018 року за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП.

В наказі про звільнення відомості про нараховану компенсацію за невикористану відпустку, про виплату вихідної допомоги, про утримання за невідпрацьовані дні відсутні.

Даний наказ не оспорений позивачкою, є дійсним і судом береться до уваги, як підстава припинення трудових відносин з позивачем.

Щодо позовних вимог про стягнення заробітної плати за березень - травень 2018 року, то суд дійшов таких висновків.

Згідно штатного розпису ФОП ОСОБА_2 від 02 січня 2018 року посадовий оклад посади адміністратора складає 3723 грн..

Як зазначала позивач у судовому засіданні, нею було віпрацьовано у відповідача 5 (п»ять) робочих днів.

Тобто, позивачкою фактично відпрацьовано пять робочих днів, що в грошовому еквіваленті складає 930,75 грн з розрахунку 3723(посадовий оклад/20(кількість робочих днів на місяць)*5(кількість фактично відпрацьованих дів)= 930,75 грн.

Позовні вимоги в іншій частині необґрунтовані, спростовані наданими письмовими доказами та задоволенню не підлягають.

Щодо розгляду позовних вимог про проведення розрахунку та стягненні середнього заробітку за статтею 117 КЗПП , суд зазначає наступне.

Відомостей про виплату вказаної суми матеріали справи не містять.

Згідно ст. 116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ст.117 КЗпП, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Враховуючи, що відповідач не виконав вимоги ст. 116 КЗпП України, тому наявні підстави для застосування статті 117 КЗпП, за вказаний період невиконання відповідачем вимог ст. 116 КЗпП щодо повідомлення про нараховані суми.

Враховуючи наведені вище обставини затримки розрахунку, враховуючи дії відповідача, застосовуючи положення статті 117 КЗпП, враховуючи часткове задоволення позову, то, згідно ст. 117 КЗпП, суд визначає розмір відшкодування середнього заробітку за затримку розрахунку в сумі 10052,10 грн., враховуючи кількість робочих днів за період березень-травень 2018 року, що в загальному становить 49 днів та розмір заробітку на день відповідно до штатного розписку посади адміністратора ФОП ОСОБА_2 186,15 грн. Суд вважає, що така компенсація буде адекватною порушенню, допущеному відповідачем, і співмірною сумі затриманого розрахунку.

Отже, виходячи з розрахунку 186,15 (заробітна плата за один робочий день)*49 (кількість робочих днів)+930,75 грн. (заробітна плата за 5 відпрацьованих робочих днів), сума середнього заробітку за час затримки розрахунку складає 10052,10 грн. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення із фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за квітень-березень 2018 року в розмірі 930,75 грн., середнього заробітку за затримку розрахунку в сумі 10052,10 грн.

Крім того, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на зазначене, суд вважає можливим стягнути із відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. за задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати.

Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, ст. 55 Конституції України, ст. ст. 115, 233 КЗпП України, статями 3, 4, 76, 80, 81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату в розмірі 930 грн. 75 коп. та 9121 грн. 35 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку, а всього-10052,10 грн..

У решті позовних вимог у задоволенні позову відмовити.

Інформація про позивача: ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: 03194, АДРЕСА_1.

Інформація про відповідача: фізична особа-підприємець ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, адреса місцезнаходження: 08131, АДРЕСА_2.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 704 грн. 80 коп.

Повне рішення суду складено 29 грудня 2018 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Ковальчук Л.М.