Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне рішення)

"07" грудня 2018 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Савлук Т. В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного Акціонерного Товариства Страхова компанія «Галицька» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, -

в т а н о в и в :

У вересні 2018 року Приватне Акціонерне Товариство Страхова компанія «Галицька» (далі - ПАТ СК «Галицька» звернулась до суду з цивільним позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на користь ПАТ СК «Галицька» суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 12 377,19 грн. та компенсаціїсплаченого судового збору.

Свої позовні вимоги ПАТ СК «Галицька» обґрунтовує тим, що 05.05.2017 року о 17:10 год по вул. Алма-Атинська, 2/1 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля «Нісан» д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2, яким керував відповідач ОСОБА_1Пригода трапилась у зв'язку з порушенням відповідачемПравил дорожнього руху.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Нісан» д.н.з. НОМЕР_4, отримав механічні пошкодження. Розмір матеріальних збитків, заподіяних власнику вказаного транспортного засобу складав12377,19 грн.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2, була застрахована ПАТ СК «Галицька», страховик сплатив потерпілій ОСОБА_2 страхове відшкодування у сумі 12377,19 грн.

З огляду на те, що водій забезпеченого транспортного засобу самовільно залишив місце пригоди, позивач на підставі п. п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просив стягнути з відповідача в порядку регресу страхове відшкодування у сумі 12377,19 грн.

17 вересня 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва відкрите провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, та надано відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст.274 ЦПК України.

Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до довідки про причини повернення поштового відправлення, копія ухвали суду про відкриття провадження та копію позовної заяви разом із доданими до неї додатками, яка направлялась на адресу відповідача, повернулись до суду у зв'язку з закінченням терміну зберігання.

Згідноз ст.ст.174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї.

На підставі ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Приписами ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмовідокази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 05.05.2017 року о 17:10 год. по вул. Алма-Атинська, 2/1 в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Нісан» д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2, яким керував відповідач ОСОБА_1

Постановою Дніпровського районного суду від 26.06.2015 року відповідач ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 122-4, ст. 124 КУпАП (а. с. 4).

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 05.05.2017 року за участю автомобілів «Нісан» д.н.з. НОМЕР_4 та «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_1

Унаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Нісан» д.н.з. НОМЕР_4, що належить на праві власності ОСОБА_2, отримав механічні пошкодження. Розмір матеріальних збитків, заподіяних власнику згаданого транспортного засобу становить 12377,19 грн, що підтверджується страховим актом № 519/2015 від 27.08.2015 року та розрахунком на виплату страхового відшкодування по обов'язковому страхуванню цивільно-правової відповідальності власників транспорт них засобів за шкоду, пов'язану з пошкодженням транспортного засобу, затвердженого президентом ПАТ СК «Галицька» від 27.08.2015 року (а.с. 18,19).

Згідно з платіжним дорученням № 2343 від 27.08.2015 року ПАТ СК «Галицька» здійснено виплату потерпілій ОСОБА_2 суми страхового відшкодування в розмірі 12377,19 грн.

За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

П. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана однієї особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок.

За приписами ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Цивільна відповідальність відповідача ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2, була застрахованаПАТ СК «Галицька» згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 26.01.2015 року № АІ /5407226. Цей договір був укладений шляхом видачі страхувальнику страхового поліса. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну складав 50 000 грн, франшиза за договором - 510 грн. (а. с. 3,18).

Згідно з п. 22.1, п. 22.2 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2% від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

З наведеного вбачається, що обов'язок сплатити потерпілому страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика (за вирахуванням франшизи) покладається на ПАТ СК «Галицька».

Дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2, та «Нісан» д.н.з. НОМЕР_4, яка трапилась 05.05.2015 року, була визнана ПАТ СК «Галицька»страховою подією, про що було складено страховий акт від 27.08.2015 року № 519/2015, та прийнято рішення про виплату потерпілому страхового відшкодування у сумі 12377,19 грн. (а. с. 43).

На виконання умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 26.01.2015 року № АІ/5407226,ПАТ СК «Галицька» сплатила потерпілій ОСОБА_2 страхове відшкодування у сумі 12377,19 грн (а. с. 20).

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов: 1) право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов'язання перед потерпілим; 2) регрес застосовується після припинення зобов'язання з відшкодування шкоди.

Регрес у правовідносинах страхування характеризується тим, що страховик одержує право стягнути суму виплаченого відшкодування не лише з третьої особи, а й із самого страхувальника. Право страховика на пред'явлення регресної вимоги передбачене, зокрема, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто виникає з правовідносин страхування відповідальності.

За приписами пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Право подати регресний позов до самого страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, виникає у страховика лише з припиненням основного деліктного зобов'язання за фактом здійснення ним виплати страхового відшкодування на користь сторони потерпілого - кредитора в деліктному зобов'язанні.

Оскільки водій забезпеченого транспортного засобу ОСОБА_1, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, самовільно залишив місце пригоди, що підтверджується постановою Дніпровського районного суду від 26.06.2015 року (а.с. 4), а позивачем сплачено потерпілому страхове відшкодування, то суд першої інстанції вважає обґрунтованим право ПАТ СК «Галицька» регресної вимоги до відповідача у межах сумисплаченого страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1762,00 грн.

З огляду на вищевикладене, відповідно до ст. ст. 15, 16, 1166, 1188, 1191 Цивільного кодексу України, ст. ст. 6, 12, 22, 33, 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 76-81, 89, 141, 178, 247, 263-265, 275, 279, 354, 355, 430 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов Приватного Акціонерного Товариства Страхова компанія «Галицька» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1(зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5) на користь Приватного Акціонерного Товариства Страхова компанія «Галицька»(місцезнаходження: 76018, м. Івано-Франковськ, вул. Василіянок, 22, , філія АТ «Укрексімбанк» м. Івано-Франкковськ) суму виплаченого відшкодування в розмірі 12 377 (дванадцять тисяч триста сімдесят сім) грн. 19 коп., судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн., а всього 14139 (чотирнадцять тисяч сто тридцять девять) гривень 19 копійок.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017,апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 07 грудня 2018 року.

С у д д я