КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/8537/18 Головуючий у суді І інстанції Колдіна О.О.
Провадження № 22-ц/824/3946/2018 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ігнатченко Н.В., Олійника В.І., Кулішенка Ю.М., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання спільних дітей,

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 року ОСОБА_5 звернулася до суду з указаним вище позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_6на її користь щомісячно аліменти на утримання дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 4 000 грн. на кожного, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дітьми повноліття.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що з 7 червня 2003 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох синів. На підставі рішення суду від 20 липня 2015 року шлюб було розірвано. Діти залишилися проживати разом з нею та перебувають повністю на її утриманні. В свою чергу відповідач ухиляється від обов'язку добровільного утримання спільних дітей, хоча є матеріально забезпеченим, оскільки працює кухарем в ресторані «Хортиця» у м. Вроцлав Республіка Польща та отримує дохід в іноземній валюті еквівалентно 35 000 - 40 000 грн. в місяць. Враховуючи характер роботи відповідача, наявність значного, але не стабільного заробітку, позивач вважає, що він може забезпечувати дитям належну підтримку у вигляді аліментів у твердій грошовій сумі в заявленому розмірі.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 серпня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1 000 грн., щомісяця, починаючи з 26 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1 000 грн., щомісяця, починаючи з 26 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_6 у дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Не погоджуючись з указаним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції не в повній мірі враховано положення статті 182 СК України та усі обставинами справи, які впливають на розмір стягуваних аліментів. На погляд позивача, належним розміром аліментів на утримання кожної дитини з боку відповідача є сума 4 000 грн. в місяць, а загалом на двох дітей - 8 000 грн., виходячи із розміру доходу, який відповідач отримує за кордоном.

Відзив відповідача на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Згідно із частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв'язку з наведеним, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

За правилом частини 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що з 7 червня 2003 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20 липня 2015 року шлюб було розірвано.

З матеріалів справи вбачається, що позивач зареєстрована по АДРЕСА_1, проте фактично проживає разом з дітьми по АДРЕСА_2. Діти знаходяться на утримання матері, яка піклується про їхнє здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що малолітні діти сторін проживають та фактично знаходиться на утримані позивача, тому вона має передбачене законом право на їх утримання, а відповідач спроможний надати таке утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно на кожну дитину.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Приписами статті 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

За змістом статті 51 Конституції України тастатті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частини 2, 3 статті 181 СК України).

Згідно із частиною 1 статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року становить 1 860 грн., з 1 липня - 1944 грн., з 1 грудня - 2 027 грн.

Згідно із частиною 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13 ЦПК України).

Згідно зі статтями 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено частиною 4 статті 81 ЦПК України, рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, встановивши ту обставину, що в сторін є малолітні діти, які проживають з позивачем та фактично знаходиться на її утриманні, а відповідач є особою працездатного віку без розумових та фізичних вад, не має на утриманні інших осіб і спроможний надати матеріальну допомогу на належному рівні, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності покладення на нього аліментного зобов'язання у вигляді щомісячної сплати аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. на кожну дитину на користь позивача.

Доказів того, що відповідач працює за кордоном та отримує там значний дохід матеріали справи не містять. Натомість в суді першої інстанції у відповідній письмовій заяві позивач просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення та не заявляла будь-яких інших клопотань.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статтей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до пункту 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 серпня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: Н.В. Ігнатченко

В.І. Олійник

Ю.М. Кулішенко