П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2018 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Мальованого Ю.М., Соломахи Л.І.,

за участю секретаря Дороніна Д.Р.,

представника відповідача адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області в залі судових засідань №4 апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_1, на заочне рішення Калінінського районного суду міста Горлівки Донецької області від 18 грудня 2012 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Круподері Д.О. у місті Горлівці Донецької області, в справі номер 0521/11086/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2012 року ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 7 серпня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Донгорбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №А-037/1-14/31, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 23739,00 доларів США.

У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань, покладених на нього кредитним договором, утворилась заборгованість, яка станом на 21.05.2012 року складається з: заборгованості за кредитом - 21599,37 доларів США, заборгованості за процентами за користування кредитом - 5496,62 доларів США та суми пені за порушення строків виконання зобов'язань за кредитним договором - еквівалент 489,40 доларів США, яку позивач просив стягнути з ОСОБА_2, а також судові витрати.

Заочним рішенням Калінінського районного суду міста Горлівки від 18 грудня 2012 року позов Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 27095,99 доларів США та еквівалент 489,40 доларів США.

Вирішено питання про судові витрати.

Із вказаним заочним рішенням Калінінського районного суду міста Горлівки від 18 грудня 2012 року не погодився відповідач ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Калінінського районного суду міста Горлівки

від 18 грудня 2012 року та призначити новий розгляд справи у загальному порядку.

Доводами апеляційної скарги наведено, що суд першої інстанції допустив порушення процесуального та матеріального права.

Суд першої інстанції, ухвалюючи заочне рішення про стягнення з ОСОБА_2

заборгованості за кредитним договором, належним чином не повідомив відповідача про дату, час та місце розгляду справи, що є порушенням вимог ст. 74, 169, 224 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017 року) та п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».

Рішення суду постановлено на підставі неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, зокрема, не враховано, що строк виконання зобов'язання за кредитом на час ухвалення рішення не настав. Тому підстав для задоволення позову в частині дострокового стягнення всій суми заборгованості у суду не було.

Крім того, посилаючись на вимоги ч. 1, 2 ст. 533 ЦПК України, вважає, що суд при постановленні рішення мав врахувати, що кінцевим днем платежу за кредитом є 06.08.2015 року, тому за гривневим еквівалентом іноземної валюти кредиту, має бути визначена сума за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, а не розмір боргу в доларах США станом на 21.05.2012 року без гривневого еквіваленту даної суми.

Звертає увагу, що додатково до кредитного договору між сторонами укладено договір застави автомобіля Hyunday Tucson, 2008 року випуску, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Тому вважає, що таке звернення не може бути раніше ніж наступить строк виконання зобов'язання, тобто до 06.08.2015 року.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача адвокат ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 190).

В судове засідання апеляційного суду представник позивача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до ст. 130 ЦПК України (а.с. 168, 192).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю відповідача та представника позивача.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення відповідача, його представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із

дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на

які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 7 серпня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Донгорбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №А-037/1-14/31, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 23739,00 доларів США з кінцевим строком повернення 06.08.2015 року, зі сплатою відсотків 14,5% річних за користування кредитом за строковою заборгованістю та 19,5% річних за користування кредитом за простроченою заборгованістю для купівлі автомобілю марки Hyunday Tucson 2.0 GLS 4WD (а.с. 32-33).

З заявки на видачу готівки від 7 серпня 2008 року вбачається, що ЗАТ «Донгорбанк» видав відповідачу кредит в розмірі 23739,00 доларів США, еквівалент сто п'ятнадцять тисяч три грн. 59 коп. (а.с. 31).

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №А-037/1-14/31 від 07.08.2008 року, заборгованість за сумою кредиту станом на 21.05.2012 року становить 21599,37 доларів США, за непогашеними в строк відсотками за користування кредитом - 5496,62 доларів США, сума пені за порушення строків виконання зобов'язань за кредитним договором - еквівалент 489,40 доларів США (а.с. 29-30).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції повністю погодитися не можна, оскільки він не відповідає нормам закону та фактичним обставинам справи.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Пунктом 3 частини 3 цієї статті передбачено, що порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Апеляційним судом встановлено, що судове рішення Калінінського районного суду міста Горлівки від 18 грудня 2012 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості ухвалено заочно. Відповідач ОСОБА_2 в апеляційній скарзі посилається на те, що він належним чином не повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Матеріали цивільної справи не мстять відомостей, що відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Відтак, апеляційний суд вважає, що цей довід апеляційної скарги є обґрунтованим і судове рішення підлягає скасуванню.

Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність».

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківським кредитом визнається будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання сплати процентів та інших зборів з такої суми.

Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Статтями 1048, 1049, 1052 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №А-037/1-14/31 7 серпня 2008 року з метою купівлі автомобілю марки Hyunday Tucson 2.0 GLS 4WD між ЗАТ «Донгорбанк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, згідно з яким відповідач отримав кредит в розмірі 23739,00 доларів США з кінцевим терміном повернення кредиту - 6 серпня 2015 року.

З п. п. 3.4.1., 3.4.2. зазначеного кредитного договору вбачається, що відповідач зобов'язується повернути кредит в повному обсязі згідно графіку в строк, передбачений п. 2.1 (06.08.2015 року), сплачувати банку відсотки за користування кредитом, нараховані у порядку, передбаченому п. 3.3.5. цього договору, 20 числа (включно) місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також відсотки за безпідставне користування кредитом у випадку порушення строків повернення кредиту виходячи з ставок, зазначених в п. 2.1. договору.

Згідно п. 3.1.4 кредитного договору банк має право вимагати від позивальника дострокового повернення кредиту та виплати відсотків в разі затримки сплати чергової частини кредиту та/або відсотків на один календарний місяць, перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш ніж на 10% несплати позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5% суми кредиту та ін.

Відповідно до п. 5.1. кредитного договору банк має вимагати, а позичальник зобов'язаний виплатити неустойку (штраф, пеню), виходячи з офіційного курсу НБУ на день сплати у разі несвоєчасної сплати відсотків за користування кредитом - пеню в розмірі 0,05% від суми заборгованості, але не більше подвійної відсоткової ставки НБУ, діючої на період за який сплачується пеня за кожен день прострочки порушення зобов'язань передбачених пунктами 3.4.5-3.4.8 - штраф в розмірі 5% від суми кредиту.

Позивач зазначає, що з 8 травня 2009 року відповідачем не виконується зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, і цього не оспорює відповідач. 6 квітня 2012 року на його адресу направлено письмову вимогу про дострокове повернення кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом, про зміну місця проживання відповідач банк не повідомляв (п. 3.4.7.).

З розрахунку заборгованості видно, що відповідач частково здійснював погашення кредиту 06.03.2009 року в сумі 1978,27 доларів США та 08.04.2009 року в розмірі 161,36 доларів США (а.с. 29-30).

Отже, станом на 21.05.2012 року заборгованість за кредитом склала 21599,37 доларів США, заборгованість за непогашеними в строк відсотками за користування кредитом - 5496,62

доларів США, сума пені за порушення строків виконання зобов'язань за кредитним договором - еквівалент 489,40 доларів США.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Відтак, у банку настає право вимоги від позичальника про виконання основного зобов'язання не з моменту закінчення строку дії договору, а з моменту прострочення повернення чергової частини грошових коштів, зокрема - повернення кредиту в розмірі, що залишився.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги з цього приводу та передчасного звернення позивача з позовом до суду є безпідставними.

Перевіряючи довід апеляційної скарги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за кредитом в грошовій одиниці гривні, що еквівалентна заборгованості за курсом долара НБУ станом на 21 травня 2012 року, апеляційний суд прийшов до наступного.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України.

Апеляційним судом не встановлено, що кредит ОСОБА_2 в іноземній валюті надано неправомірно, тому довід апеляційної скарги щодо визначення грошового еквівалента на час звернення до суду, тобто на 21 травня 2012 року, є необґрунтованим.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що вимога позивача про стягнення суми пені за порушення строків виконання зобов'язань за кредитним договором визначена в еквіваленті 489,40 доларів США, має бути стягнута у гривні.

Відповідно до п. 5.1. кредитного договору позивальник зобов'язаний сплатити неустойку (штраф, пеню) в гривні, виходячи з офіційного курсу НБУ на день сплати.

Позивач визначив суму пені на 21 травня 2012 року в розмірі еквіваленту 489,40 доларів США, курс НБУ на цей час та час звернення до суду становить 7, 9915 грн. за один долар США. Тому пеня становить 3911,04 грн., саме така сума пені має бути стягнута з відповідача.

За таких обставин, виходячи в наведеного вище та встановлених в судовому засіданні обставин справи, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню.

З відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» має бути стягнуто заборгованість за кредитним договором №А-037/1-14/31 від 07.08.20108 року станом на 21 травня 2012 року: за сумою кредиту - 21599,99 доларів США; за відсотками за користування кредитом - 5496,62 доларів США, а також пеню за порушення строків виконання зобов'язань за кредитним договором в розмірі 3911,04 грн.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, що діяла на час подання позову до суду, за подання позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» сплачено судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 2204,76 грн. Тому судовий збір з відповідача на користь позивача має бути стягнутий саме у зазначеному розмірі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_1, задовольнити частково.

Рішення Калінінського районного суду міста Горлівки Донецької області від 18 грудня 2012 року - скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» () заборгованість за кредитним договором №А-037/1-14/31 від 07.08.20108 року станом на 21 травня 2012 року:

- заборгованість за сумою кредиту - 21599,99 доларів США;

- заборгованість за відсотками за користування кредитом - 5496,62 доларів США;

- пеню за порушення строків виконання зобов'язань за кредитним договором в розмірі 3911,04 грн. (три тисячі дев'ятсот одинадцять грн.).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» () судовий збір в розмірі 2204,76 грн.

В інший частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 14 серпня 2018 року.

Суддя: