23.11.2018 Єдиний унікальний номер 2-6924/10
Єдиний унікальний номер 2-6924/10
Провадження № 6/205/267/18
УХВАЛА

23 листопада 2018 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі подання державного виконавця Новокодацького ВДВС м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, заінтересовані особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

14 листопада 2018 року державний виконавець Новокодацького ВДВС Варламова О.А. звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із поданням про тимчасове обмеження боржника у права виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, заінтересовані особі: ОСОБА_1, ОСОБА_2

Матеріали подання у провадження судді канцелярією суду передані 15 листопада 2018 року.

У поданні державний виконавець посилається на те, що на виконанні у Новокодацькому ВДВС м. Дніпра перебуває виконавче провадженні № 50762760 з виконання виконавчого листа № 2-6924/2010, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 02 листопада 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи стягнення з 13 жовтня 2010 року і до досягнення ОСОБА_4 повноліття. Боржником ОСОБА_2 рішення суду не виконується, декларація не подана, на виклики державного виконавця боржник не з'являється, майна, на яке можливо звернути стягнення, немає, згідно з відомостями ПФУ та ДФС доходи не отримує. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 01 листопада 2018 року становить 57 201 гривню 26 коп. За повідомлення ДМС України боржник має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1. Боржник ухиляється від виконання рішення. Просив суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон ОСОБА_2 до виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Новокодацький ВДВС м. Дніпра у судове засідання свого представника не направив, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Заінтересована особа ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, про час та дату судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду неповідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 433 ЦПК України заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкоджає для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Розглянувши матеріали поданого подання, дослідивши та оцінивши додані до нього докази, суд прийшов до висновку, що воно не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська № 2-6924/2010 від 15 грудня 2010 року стягнуто з ОСОБА_2, 1985 року народження, на користь ОСОБА_1, аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи стягнення з 13 жовтня 2010 року і до повноліття (а.с. 12-13), яке ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2011 року було залишено без змін (а.с. 37-38).

Ленінським районним судом м. Дніпропетровська на виконання рішення від 15 грудня 2010 року, 02 листопада 2011 року було видано виконавчий лист № 2-6924/2010 (а.с. 48).

Постановою державного виконавця від 07 квітня 2016 року № 50762760 відкрито виконавче провадження (а.с. 47 оберт).

06 березня 2018 року листом-викликом державного виконавця Новокодацького ВДВС м. Дніпра ОСОБА_2 було повідомлено про необхідність прибуття до державного виконавця (а.с. 49).

Постановою державного виконавця Новокодацького ВДВС м. Дніпра від 09 березня 2018 року ВП № 50762760 було накладено арешт на майно, що належить боржникові (а.с. 50 оберт).

Згідно з відомостями КП «ДМБТІ» від 05 травня 2018 року № 6082 за місцем реєстрації боржника ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 54) зареєстроване право власності на майно за боржником відсутнє (а.с. 51).

Відповідно до інформації, наданої органами ДФС України (а.с. 55) та ПФУ України (а.с. 56), боржник доходи не отримує.

ОСОБА_2, згідно з відомостями, які було надано Держприкордонслужбою України від 14 вересня 2018 року, здійснював перетин державного кордону України та перебував поза межами України з 30 вересня 2015 року по 16 грудня 2015 року (а.с. 59).

Актами державного виконавця від 18 липня 2018 року та 02 листопада 2018 року встановлено, що адресою, яка зазначена у виконавчому документі, двері ніхто не відчинив (а.с. 61).

Заборгованість ОСОБА_2 з виконання рішення суду про стягнення аліментів, станом на 01 листопада 2018 року становить 57 201 гривню 26 коп. (а.с. 62).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п.п. 2, 8 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду та в'їзду в Україну» невиконання рішення суду є підставою для заборони виїзду з України.

Вимогами п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Державний виконавець не надав доказів на підтвердження факту, що ОСОБА_2 з метою ухилення від сплати аліментів має намір виїхати за межі України. Окрім того, інформація, яку було надано Дерприкордонслужбою України, відображає перетин державного кордону боржником у 2015 році, а виконавче провадження було відкрите постановою державного виконавця 07 квітня 2016 року, тобто, виїзд боржником було здійснено до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон, а також громадянинові, який має паспорт може тимчасово відмовлено у виїзді за кордон.

Відповідно до Конституції України обмеження пересування громадянину є одним з найсуворіших заходів впливу на особу, що умисно ухиляється від виконання судового рішення.

Крім того, матеріали подання не містять підтвердження того, що ОСОБА_2 обізнаний про існування вказаного виконавчого провадження та навмисно ухиляється від виконання своїх зобов'язань, оскільки доказів отримання постанов або викликів державного виконавця суду не надано.

Відповідно до Указу президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень суду» від 24.03.2008 року, суд може, але не зобов'язаний вживати заборону на виїзд боржника.

При цьому, сам факт наявності невиконаного рішення суду боржником не є, відповідно до Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», безумовною підставою для тимчасової заборони виїзду особи за кордон без обов'язкового визначення дій боржника по ухиленню від виконання судового рішення.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) вжите у п. 5 ч. 1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України» та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків.

Поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Зазначена позиція викладена Верховним судом України у листі від 01 лютого 2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Між тим, матеріали подання не містять будь-яких доказів намірів боржника виїхати за межі України, ґрунтуються лише на припущеннях.

Суду не надано доказів на підтвердження виклику боржника до виконавчої служби з приводу вищевказаного виконавчого провадження та взагалі щодо обізнаності останнього про наявність такого виконавчого провадження.

При цьому суд враховує, що саме державний виконавець, як ініціатор вирішення питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві на виїзд, зобов'язаний зазначити у поданні передбачені законом підстави для такого обмеження і надати відповідні докази.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

За таких обставин, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню, оскільки не доведено доцільності застосування до боржника заходу впливу у вигляді тимчасового обмеження виїзду за межі України та державним виконавцем не надано доказів, що ним вжито усіх можливих заходів щодо виклику або примусового приводу боржника.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 441 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Новокодацького ВДВС м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа, відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом п'ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя:

.