Дата документу 09.11.2018
Справа № 334/3995/18
Провадження № 2/334/2905/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

09 листопада 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лиходід А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, про визначення місця проживання малолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, про визначення місця проживання малолітньої дитини, в обґрунтування якого зазначила, що 29.09.2012 року вона уклала шлюб з відповідачем, який було зареєстровано у Хортицькому відділі реєстрації актів цивільного стану м. Запоріжжя, про що складено актовий запис № 392. Від вказаного шлюбу 17.08.2014 року у них народився син - ОСОБА_3, який проживає разом з позивачкою. Сімейні відносини між сторонами фактично припинилися з 2016 року та з того часу подружжя проживає нарізно, спільного господарства не ведеться.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16.03.2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач свідомо самоусунувся від виконання свого батьківського обовязку утримувати сина ОСОБА_4, ніякої матеріальної допомоги на його утримання не надає, чим ставить сімю у важке матеріальне становище, у звязку з чим одночасно з поданням цього позову позивачка звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів.

На теперішній час згоди про місце проживання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, між сторонами не досягнуто. Позивачкою належним чином створені всі необхідні житлово-побутові умови для його нормального проживання, виховання, розвитку та відпочинку.

З огляду на вищевказане, з метою правильного психічного розвитку необхідного для дитини під час щоденного спілкування з матірю, позивачка бажає встановити фактичне місце проживання хлопчика з нею, у звязку з чим звернулась з вказаним позовом до суду, в якій просить визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Справа призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Позивачка ОСОБА_5, її представник ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Позивачка суду пояснила, що при визначенні місця проживання дитини просить суд прийняти до уваги вік хлопчика, якому виповнилося 4 роки, та те, що для такої маленької дитини для правильного психічного розвитку необхідно щоденне спілкування з матірю, що неможливо досягти при окремому проживанні матері та сина. Додатково зазначила, що в неї немає наміру розлучати батька з сином, що вона лише хоче визначити місце проживання сина ОСОБА_4 разом з собою, після чого вона матиме змогу виконати свій законний обовязок та зареєструвати місце проживання сина разом із собою. У разі визначення місця проживання сина разом з позивачкою відповідач не буде обмежений у своєму праві на спілкування з сином, турбуватися про нього та приймати участь у його вихованні і може реалізувати свої права на контакт з дитиною шляхом домовленості зі мною, або за рішенням органу опіки та піклування, або за рішенням суду.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позов не надав, із заявою про слухання справи без його участі до суду не звертався.

Представник відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради у судовому засіданні позов ОСОБА_1 підтримала та надала Висновок щодо визначення місця проживання дитини та Акти обстеження умов проживання позивачки та відповідача.

Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Статтями 141, 155 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Судом встановлено, що сторони у справі уклали шлюб 29.09.2012, зареєстрований Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану м. Запоріжжя. Від вказаного шлюбу 17.08.2014 року у них народився син - ОСОБА_3, що підтверджується його свідоцтвом про народження серія І-ЖС №259492.

З пояснень позивачки, які не були спростовані відповідачем, сімейні відносини між сторонами фактично припинилися з 2016 року та з того часу подружжя проживає нарізно, спільного господарства не ведеться. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16.03.2016 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується відміткою у паспорті громадянина України позивачки.

На теперішній час згоди між сторонами щодо місця проживання дитини не досягнуто.

Згідно Висновку про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, № 01/01-22/0966 від 24.09.2018 року, після розірвання шлюбу сторін дитина залишилася проживати разом з матірю, перешкод спілкуванню ОСОБА_2 з дитиною вона не чинила, та не має такого наміру. Батько тривалий час не спілкувався з дитиною, не надає матеріальної допомоги на його утримання. За останньою інформацією відомо, що він не проживає на території м. Запоріжжя. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини батько дитини був запрошений рекомендованим листом, але не зявився, про причини неявки не повідомляв. Відповідно до вимог чинного законодавства спеціалістом відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради 23.07.2018 року було здійснено обстеження умов проживання дитини за адресою: вул. Героїв 93-ї бригадиАДРЕСА_1 в м. Запоріжжя. Згідно зі складеним актом обстеження встановлено, що у квартирі створені належні умови для проживання та виховання дитини.

29.08.2018 року спеціалістами відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради був здійснений вихід за вказаною у позовній заяві адресою батька дитини. Відповідно до акту обстеження та зі слів ОСОБА_7, встановлено, що її син, ОСОБА_8, з 2004 року не мешкає разом з ними та з березня поточного року перебуває за межами України.

Згідно вищевказаного висновку, ОСОБА_1 не працює, родину утримує її чоловік - ОСОБА_9, що підтверджено довідкою про доходи від 27.08.2018 року. Згідно з інформацією дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 231 «Малинка» № 01-14/130 від 11.09.2018 року, малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відвідує заклад з 01.09.2017 року, вихованням дитини займається мати, яка приділяє достатньо уваги дитині, цікавиться успіхами сина та відвідує батьківські збори, а тому враховуючи вищевикладене, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, керуючись ст. 161 Сімейного кодексу України, п. 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008 року про «Питання діяльності органів опіки та піклування, повязаної із захистом прав дитини» (зі змінами), згідно з протоколом засідання комісії з питань захисту прав дитини № 22 від 19.09.2018 року, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району дійшов висновку про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з матірю позивачкою по справі ОСОБА_1.

Згідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до вимог ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Положеннями ст.161 СК України закріплено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 18 постанови №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та зясувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід врахувати також положення ст.160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

На підставі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищезазначене та інтереси дитини, приймаючи до уваги, що малолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, його матірю ОСОБА_1 за місцем свого проживання створені належні умови для проживання дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними та такими, що підлягають задоволенню, а тому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, необхідно визначити місце проживання з матірю ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст.12, 81, 141, 247, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.