ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

29 грудня 2018 року

м. Харків

справа № 636/2347/18

провадження № 22-ц/818/501/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Піддубного Р.М. (суддя - доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач Військовий інститут танкових військ національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут»

відповідач ОСОБА_1,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 22 серпня 2018 року, ухвалене у складі судді Оболєнської С.А.,

у с т а н о в и в:

У червні 2018 року Військовий інститут танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» (далі Військовий інститут танкових військ НТУ «ХПІ») звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 29.08.2017 рокуміж Міністерством оборони України в особі начальника факультету військової підготовки НТУ «ХПІ» та ОСОБА_1 було укладено контракт про проходження останнім військової служби (навчання) у факультеті військової підготовки імені Верховної Ради України Національного технічного університету «ХПІ» із подальшим проходження військової служби на посадах офіцерського складу протягом не менше пяти років.

Посилаючись на те, що 04.05.2018 року вищевказаний контракт було достроково розірвано через відмову ОСОБА_1 від проходження служби на офіцерських посадах,

Військовий інститут танкових військ НТУ «ХПІ» просив стягнути з відповідача 100 896 грн 16 коп. на відшкодування витрат, повязаних з утриманням у навчальному закладі.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 22 серпня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Військового інституту танкових військ НТУ «ХПІ» 100 896 грн 16 коп. на відшкодування витрат, повязаних з утриманням у навчальному закладі, а також судовий збір у розмірі 1762 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Скаргу мотивовано тим, що Військовий інститут танкових військ НТУ «ХПІ» не є належним позивачем у справі про відшкодування витрат на навчання, оскільки не є підрозділом Міністерства оборони України, не має статусу центрального органу виконавчої влади, наданий позивачем розрахунок не містить відомостей щодо різниці в грошовому та продовольчому забезпеченні курсанта та відповідача, який прийшов на навчання під час проходження військової служби за контрактом, крім того, він має статус учасника бойових дій та відповідно право на безкоштовне навчання.

У відзиві на апеляційну скаргу Військовий інститут танкових військ НТУ «ХПІ» просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що 29.08.2017 року між Міністерством оборони України в особі Начальника факультету військової підготовки НТУ «ХПІ» полковника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено контракт про проходження останнім військової служби (навчання) у факультеті військової підготовки імені Верховної Ради України Національного технічного університету «ХПІ» із подальшим проходженням військової служби на посадах офіцерського складу протягом не менше пяти років.

Наказом начальника факультету військової підготовки імені Верховної Ради України НТУ «Харківський політехнічний інститут» № 446 від 10.08.2017 року молодшого сержанта ОСОБА_1 зараховано на навчання на перший курс вказаного вище навчального закладу, а наказом № 201 від 29.08.2017 року молодшого сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 зараховано в списки особового складу факультету на всі види забезпечення.

На підставі наказу начальника інституту №8-К від 04.05.2018 року ОСОБА_1 відраховано з числа курсантів через небажання продовжувати навчання, зазначений вище контракт достроково розірвано.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку з достроковим розірванням контракту через небажання продовжувати навчання відповідач зобов'язаний відшкодувати Військовому інституту танкових військ НТУ «ХПІ», яке підпорядковане Міністерству оборони України витрати, пов'язані з його утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 100 896 грн 16 коп.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За положеннями ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Так, частиною десятою статті 25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» передбачено, що курсанти та слухачі в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі відповідно до порядку і норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Розпорядником коштів, які виділяються із бюджету для підготовки спеціалістів Міністерства оборони України є позивач, що підтверджується положенням про Військовий інститут танкових військ НТУ «ХПІ», а кошти, які просив стягнути позивач з відповідача, відшкодовуються Міністерству оборони України у безпосередньому підпорядкуванні якого перебуває позивач, виходячи із положень 1.7 Положення про вищі військові навчальні заклади, затвердженого Наказом Міністерства оборони України 27.05.2015 № 240, яким передбачено, що вищі військові навчальні заклади входять до структури Збройних Сил України, які перебувають у підпорядкуванні Міністерства оборони України.

Згідно з п. 3 Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого спільним наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року № 419/831/240/605/537/219/534, відшкодовані за утримання курсантів у вищому навчальному закладі кошти враховуються у кошторисних показниках спеціального фонду відповідних центральних органів виконавчої влади як власні надходження вищого навчального закладу та витрати на утримання курсантів.

Із матеріалів справи вбачається, що курсант ОСОБА_1 перебував на забезпеченні позивача у період із моменту зарахування до особового складу, тобто із 29.08.2017 року та до моменту припинення дії контракту і виключення його із списків особового складу, тобто до 04.05.2018 року.

Таким чином, згідно вимог п. 2.3. згаданого Порядку позивачем розраховані фактичні витрати, пов'язані з утриманням ОСОБА_1 на факультеті за вказаний період.

Відповідно до довідки розрахунку про нараховане грошове забезпечення курсанта 1 курсу ОСОБА_1 за період із 29.08.2018 року по 04.05.2018 року сума нарахованого грошового забезпечення становить 84975,62грн, витрати на харчування за вказаний період - 18196,92 грн, витрати на проживання 4723,62 грн, а всього - 100896,16 грн.

Із зазначеними розрахунками ОСОБА_1 погодився, про що свідчить його особистий підпис.

Виходячи із встановлених підстав дострокового розірвання контракту, враховуючи, що в добровільному порядку відповідачем вказані кошти не повернуто, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для стягнення їх у судовому порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що позов подано неналежною особою, є безпідставними, оскільки контракт про проходження військової служби (навчання) укладено між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі начальника факультету військової підготовки Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», який є розпорядником коштів, які виділяються із бюджету для підготовки спеціалістів збройних сил та підпорядкованим підрозділом Міністерства оборони України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для його скасування.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 22 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 29 грудня 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

ОСОБА_3