Справа № 676/5283/18
Номер провадження 2/676/2308/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року Камянець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Швець О.Д.

з участю секретаря - Чекашкіної О.Л.

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відкритому судовому засіданні в м. Камянці-Подільському цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_4 виконавець ОСОБА_6 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3 третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, приватний виконавець ОСОБА_6 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 13 лютого 2007 між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір за яким відповідач зобовязався надати позивачу кредит у розмірі 220 000 грн. для задоволення споживчих потреб та у розмірі 17600 грн. на сплату страхових платежів, а ОСОБА_1 зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за його користування у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 1,5% від суми виданого кредиту у момент надання і щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту. Того ж дня 13 лютого 2007 року між позивачем та третіми особами та відповідачем був укладений договір іпотеки, за яким в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором була передана квартира за адресою м. Кам'янець-Подільський вул. Лермонтова 5/51. Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 17 липня 2013 року вирішено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 259 882,26 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом надання ПАТ КБ «Приватбанк» право продажу предмета іпотеки: квартири АДРЕСА_1 від імені її власників будь-якій особі покупцеві визначивши початкову ціну продажу предмета іпотеки 295 782 грн. Станом на сьогодні рішення суду не виконано. 23 лютого 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 був вчинений виконавчий напис № 311 про звернення стягнення на квартиру позивача для задоволення вимог ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором у розмірі 3 166 142,25 грн. за період з 13.02.2007 р. по 08.12.2017 року. 03 липня 2018 р. приватним виконавцем ОСОБА_6 було відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого напису нотаріуса № 311. На переконання позивача виконавчий напис підлягає визнанню судом таким, що не підлягає виконанню оскільки в силу Конституційної заборони звертати стягнення на житло інакше як за рішенням суду, у звязку із тим, що він вчинений поза строками, встановленими Законом України «Про нотаріат», а визначена ним заборгованість протиправно нарахована та не відповідає розміру дійсної заборгованості за кредитним договором. Просить визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 23.02.2018 р. за № 311 про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру за адресою АДРЕСА_2, що належить на праві власності ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_3 для задоволення вимог ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 3 166 142,25 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Представник позивача в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк в судове засідання не зявилась, подала відзив на позов, заперечує проти задоволення позовних вимог, мотивуючи тим, що з метою вчинення виконавчого напису нотаріусу було надано передбачені законодавством документи, які підтверджують безспірність кредитної заборгованості у тому числі розрахунок заборгованості, письмова вимога банку про усунення порушення та докази відправки боржнику, кредитний договір. Наявні докази свідчать про те, що нотаріус для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором отримав від банку документи, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. Відповідно до п.4.1, 3.2, 4.7 кредитного договору передбачено, що відсотки та штрафні санкції сплачуються за увесь період користування кредитними коштами до моменту повного погашення заборгованості. Відповідно до п.5.1 кредитного договору договір діє до повного виконання зобовязань. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від виконання грошового зобовязання, просить відмовити в задоволенні позову.

ОСОБА_4 нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, надала письмові пояснення на позов, заперечила проти задоволення позову мотивуючи тим, що підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса може бути тільки встановлений судом факт відсутності боргу або менший розмір його. Позивач не заперечує наявність реального боргу перед банком, тому вважає наявні підстави для відмови в позові. Щодо строків стягнення вважає, що коли законом чи договором передбачена сплата боржником кредитору процентів, комісії, неустойки, розмір заборгованості боржника періодично змінюється з кожним випадком донарахування цих платежів до основної суми заборгованості, внаслідок чого відбувається відповідне оновлення права вимоги кредитора, тому вважає, що відрахування нотаріусом строку вчинення виконавчого напису може здійснюватись з дня, наступного за днем направлення кредитором боржнику останньої за хронологією вимоги, але лише за умови, що визначені суми заборгованості відрізняються від розміру вимог раніше направлених тим же кредитором тому ж боржнику за тим же правочином.

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання незяився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, у вирішенні спору покладається на думку суду.

Треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, причини неявки не повідомили, про час і місце розгляду справи повідомлені своєчасно належним чином.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали цивільної справи в повному обсязі суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 13 лютого 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого банк зобовязався надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 13 лютого 2007 р. по 12 лютого 2015 року у вигляді не поновлювальної лінії в розмірі 220 000 грн. для задоволення споживчих потреб, а також у розмірі 17600 грн. на сплату страхових платежів у випадку та порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,7% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,50% від суми виданого кредиту у момент надання, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного договору, а позичальник зобовявся повернути кредит в повному обсязі в порядку та строки. Встановлені договором.

У забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором 13 лютого 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки, відповідно до якого іпотекодавці передали іпотекодержателю - банку нерухоме майно двокімнатну квартиру, загальною площею 48,8 кв. м. № 51 по вул. Лєрмонтова 5 в м. Кам'янці-Подільському, яка належить ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 на праві власності.

ОСОБА_1 належним чином умови договору не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 17 липня 2013 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування Кам'янець-Подільської міської ради про зверення стягнення на предмет іпотеки та виселення задоволений частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HMK0GА00002645 від 13.02.2007 р. в сумі 259 882 грн. 26 коп., яка складається з заборгованості: по кредиту 182 112 грн. 44 коп., по відсотках за користування кредитом 65070 грн. 96 коп., комісії 2200 грн., пені 10498 грн. 68 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом надання ПАТ КБ «Приватбанк» право продажу предмета іпотеки квартири № 51 про вул. Лєрмонтова 5 в м. Кам'янці-Подільському, Хмельницької області від імені їх власників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 будь-якій особі-покупцеві, визначивши початкову ціну продажу предмету іпотеки 295 782 грн. Виселено ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_3.

Рішення суду не виконано.

23 лютого 2018 року кредитор звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 із заявою про вчинення виконавчого напису на суму заборгованості за кредитом, простроченими відсотками, пенею за період з 13.02.2007 р. по 08.12.2017 р. згідно з договором № HMK0GА00002645 від 13.02.2007 р. на загальну суму 3 166 142 грн. 25 коп., із них: основний борг 279 798 грн. 20 коп., заборгованість за відсотками 860 512 грн. 97 коп., пеня 2 004 521 грн. 48 коп.

03 липня 2018 року приватним виконавцем ОСОБА_6 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження по викоанню виконавчого напису нотаріуса.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов'язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18).

П. 2.7 Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що, бажаючи звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві (ст. 38 «ЗУ Про іпотеку»), кредитор- іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця про свій намір укласти таку угоду.

Письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором № HMK0GА00002645 від 13.02.2007 р. датована 22.01.2018 року та згідно поштової квитанції відправлена боржнику 23.01.2018 року, а виконавчий напис вчинений 23.02.2018 р.

Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення звязку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Відповідачами докази надіслання іпотекодавцям письмового повідомлення не надані.

На підтвердження безспірності заборгованості, ПАТ КБ «Приватбанк» представив нотаріусу вимогу про усунення порушення кредитних зобовязань від 22 січня 2018 року, договір іпотеки від 13 лютого 2007 р., кредитний договір № HMK0GА00002645 від 13.02.2007 р., додаткову угоду до кредитного договору № HMK0GА00002645 від 18 жовтня 2011 р., виписку з рахунку боржника, розрахунок за цим договором станом на 08.12.2017 р.

Між тим, суд вважає, що подані банком документи не підтверджують безспірність заборгованості.

За кредитним договором позивач дотримав кредит у сумі 220 000 грн. з кінцевим терміном повернення 12.02.2015 року.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, та в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів належних йому відповідно до ст.. 1048 ЦК України.

Відповідно до п.2.3.3 кредитного договору у разі порушення позичальником зобовязань, передбачених у мовами даного договору, банк має право змінити умови договору зажадати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди , комісії і відсотків за його користування, виконання інших зобовязань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення. При цьому , згідно ст.. 212, 611, 651 ЦК України щодо зобовязань строк виконання яких не настав, вважається, що строк настав у зазначену у повідомленні дату.

10 лютого 2012 року відповідач надіслав позивачу та третім особам вимогу про дострокове повернення кредиту у повному обсязі, включаючи проценти, комісії, штрафні санкції в тридцяти денний строк з дня отримання вимоги. Відтак, враховуючи умови кредитного договору, строк виконання грошових зобовязань у повному обсязі достроково настав 10 лютого 2012 року, тобто у дату, зазначену у повідомленні. З тої дати позивач втратив право нараховувати та стягувати з позичальника відсотки за користування кредитом, комісію та пеню.

У разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Такий висновок суду відповідає висновку ОСОБА_9 Верховного Суду, висловленому у постанові від 28 березня 2018 року № 14-10цс18.

Із розрахунку заборгованості вбачається, що банк нарахував проценти, комісію та пеню станом на 08.12.2017 р., хоча 10.02.2012 року договір припинив свою дію. Сума нарахованих процентів, комісії та неустойки перевищує розмір заборгованості визначений в рішенні Апеляційного суду Хмельницької області.

Таким чином розмір заборгованості, що визначений виконавчим написом не відповідає дійсному розміру заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.3.1, 3.4 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Враховуючи, що право на примусове стягнення кредиту в повному обсязі виникло у відповідача 10.02.2012 року, суд вважає, що є достатні підстави вважати, що виконавчий напис нотаріуса вчинений поза визначеним законом трирічним строком.

Відповідно до пп.1.3.-1.4. п. 1 глави 16 розділу II Інструкції нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду.

Підпунктом 1 пункту першого Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року № 1304-VII, який набрав чинності 07 червня 2014 року, визначено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: 1) таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або 2) є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; 3) загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Матеріалами справи не надано належних та допустимих доказів, що не може бути звернуто примусове стягнення на спірне нерухоме майно, тому твердження позивача про існування обставин, які зобовязували нотаріуса відмовити у вчиненні виконавчого напису не знайшло свого підтвердження.

З урахуванням наведених норм чинного законодавства, оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави 704 грн. 80 коп. судового збору, так як позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 279, 141, ЦПК України, ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат»

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_4 виконавець ОСОБА_6 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 23.02.2018 року за №311 про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, за адресою: АДРЕСА_4, що належить на праві власності ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_3 для задоволення вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 3 166 142 грн. 25 коп. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач: ПАТ КБ «ПриватБанк» ідентифікаційний код 14360570, місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, 50 м. Дніпро.

Третя особа: ОСОБА_7, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Третя особа: ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_3, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Третя особа: ОСОБА_4 нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, юридична адреса: вул. Центральна, 6/9, м. Дніпро.

Третя особа: приватний виконавець ОСОБА_6, юридична адреса: вул. Грушевського, 87/406, м. Хмельницький.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07 грудня 2018 року.

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.