Справа № 298/731/17
Номер провадження 2/298/77/18
26 липня 2018 року смт. Великий Березний
Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі
головуючого судді Тарасевича П.П.,
при секретарі судового засідання Келешовчак І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Великий Березний, в залі судових засідань, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Позивач ОСОБА_2 акціонерне товариство «АКЦЕНТ БАНК»звернувся до Великоберезнянського районного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Враховуючи наведене ПАТ «АКЦЕНТ БАНК» просить стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 30 949,62 грн. та судові витрати.
Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, не повідомивши суд про причини неявки.
Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
З урахуванням наведеного суд відповідно до ч.4 ст.223, ст.ст.280, 281 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи та вирішити її на підставі наявних у ній доказів.
Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа.
Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Вивчивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, у зв'язку з наступним.
За приписами ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Згідно з вимогами кредитного договору у разі порушення умов договору, Банк має право вимагати дострокове виконання боргових зобов'язань. Позивач, використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та комісії і пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку за рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 12.05.2014 року. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, задовольнивши вимоги за судовим наказом.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд приходить до висновку, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі.
У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на наведене суд вважає, що відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, комісію та пеню до повного погашення заборгованості за кредитом у цій цивільній справі.
У рішенні Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року №15-рп/2002 визначено, що обрання певного засобу правового захисту, у тому числі й досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов'язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист.
Таким чином, позикодавець наділений можливістю реалізувати своє право в порядку частини другою статті 1050 ЦК України на дострокове повернення йому частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, як шляхом пред'явлення досудової вимоги, так і судової.
Суд дійшов до переконання, що, звернувшись до Великоберезнянського районного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_1, про стягнення боргу за кредитним договором, який задоволено у повному обсязі та стягнуто на користь ПАТ «АКЦЕНТ БАНК» заборгованість у сумі 22 627,14 грн., позивач реалізував своє право на пред'явлення вимоги за кредитним зобов'язанням відповідача, та з цього часу у позивача припинилося право нараховувати проценти за кредитом, комісію та пеню.
Судові витрати по справі у сумі 1762,00 грн. підлягають віднесенню на позивача відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 4,5,13,76-81,133,141,265,280-282 ЦПК України, ст.ст.525,526,530,549,550,1054 ЦК України, суд,-
В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача , яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення також може бути оскаржене позивачем до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня отримання його копії апеляційної скарги і набере законної сили після закінчення вищезазначеного строку, якщо не буде оскаржене або не буде подано заяви про його перегляд, а в разі оскарження/подання зазначеної заяви після перегляду рішення або апеляційного розгляду справи, якщо рішення не буде скасоване.

Головуючий