Справа № 583/487/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Ільченко В.М.

за участю секретаря Верби Н.О.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Охтирка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (АДРЕСА_2) про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною внаслідок помилки та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, -

ВСТАНОВИВ:

27.02.2018 відкрито провадження у справі. Свої вимоги позивач мотивує тим, що в ході оформлення спадщини після смерті його дружини ОСОБА_5, відповідач, який є його прийомним сином, запропонував укласти з ним договір довічного утримання, відповідно до якого позивач передав би частку успадкованого будинку, на що останній погодився, оскільки вважав, що таким чином забезпечить собі можливість проживання та догляд з боку відповідача. Внаслідок тривалої хвороби та смерті дружини він був у тяжкому психологічному стані, мав проблеми через постійне вживання алкоголю. На початку січня 2018 року між ним та відповідачем виник конфлікт, внаслідок якого відповідач вигнав його з будинку та чинить перешкоди у користуванні. При зверненні до нотаріуса на початку 2018 року він дізнався, що замість договору довічного утримання ним була підписана заява про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті дружини. Оскільки на час написання відмови від прийняття спадщини він неправильно сприймав обставини вчинення правочину, мав намір укласти саме договір довічного утримання, до січня 2018 року проживав у будинку, порушує питання про визнання недійсною заяви № 67 про відмову від прийняття належної йому частки у спадщині після смерті дружини на користь відповідача та часткового скасування свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.11.2011, посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Сумської області Каменєвим В.І., спадкова справа № 19/2011, реєстровий № 3091 в частині оформленої на відповідача 1/3 частки житлового будинку, а також стягнення з відповідача судових витрат.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю з підстав викладених у позовній заяві та просили задовольнити.

Позивач зазначив, що ним будувався будинок, в подальшому разом з дружиною вони вирішили оформити будинок на дружину. Після її смерті відповідач його обманув, так як обіцяв доглянути у старості до смерті, однак потім вчинив сварку та на даний час не пускає до будинку.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, в задоволенні позову просили відмовити.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_3 зазначив, що після смерті його матері ОСОБА_5 відкрилася спадщину на майно. Спочатку він, його сестра та позивач досягли домовленості про те, що він з сестрою відмовляється від своїх часток у спадщині на користь батька, оскільки у сестри була своя квартира, а він часто знаходився у відрядженні. У зв'язку з чим ними були подані заяви про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1, а останній подав заяву про прийняття спадщини після смерті своєї дружини. Згодом, взявши до уваги, що стан будинку потребував ремонту, а позивач не мав можливості його провести, крім того позивач зійшовся з жінкою, яка у випадку смерті позивача, могла бути спадкоємицею та претендувати на частину цього будинку, між ними було досягнуто домовленості, що спірний будинок він оформить на себе в порядку спадкування після смерті матері, зробить там ремонт, натомість він відшкодує сестрі та вітчиму їх частки у спадщині, зокрема сестрі сплатить кошти, а позивачу облаштує окрему кімнату в будинку та придбає автомобіль. З урахуванням такої домовленості, позивач та ОСОБА_7 подали приватному нотаріусу Каменєву В.І. заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5 на його (ОСОБА_3.) користь. Заяви складалися безпосередньо нотаріусом в присутності позивача та сестри. Перед підписанням заяв нотаріус роз'яснив суть та наслідки підписання таких заяв, в тому числі те, що все майно буде оформлено на відповідача і що вони (позивач та ОСОБА_7.) не матимуть ніяких прав на спірний будинок. Він в свою чергу подав заяву про прийняття спадщини. В подальшому за свої кошти він зробив сестрі ремонт у квартирі, а позивачу облаштував кімнату та придбав 3 автомобілі. З будинку позивача ніхто не виганяв, натомість у січні 2018 року він сам виїхав, оскільки зійшовся з іншою жінкою. Крім того, відповідач просив врахувати, що при зверненні до суду з позовом, позивач пропустив строк позовної давності, оскільки термін позовної давності закінчився 09.11.2014. В зв'язку з чим в задоволенні позову просив відмовити.

Свідок ОСОБА_8 показав, що знає позивача з шкільних років. Може підтвердити, що ОСОБА_1 будував будинок, потім одружився. Після смерті дружини, ОСОБА_1 при розмові йому казав, що син візьме його на утримання. Потім ОСОБА_1 став проживати з іншою жінкою, десь рік тому повернувся. Після конфлікту на початку 2018 року ОСОБА_1 проживає на квартирі.

Свідок ОСОБА_9 показала, що проживає по сусідству. Вона не була безпосереднім свідком домовленостей між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, однак після смерті дружини, ОСОБА_1 казав, що ОСОБА_3 догляне батька і після смерті спадщина буде його. ОСОБА_3 казав, що ходили до нотаріуса, робили документи. Після смерті дружини ОСОБА_1 пішов проживати до іншої жінки, потім повернувся. Через деякий час між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виник конфлікт, після чого ОСОБА_1 не зміг потрапити до двору, запрошував сусідів.

Свідок ОСОБА_10 показав, що знає ОСОБА_1 з дитинства. ОСОБА_1 був одружений, усиновив сина дружини, були нормальні стосунки. Після смерті дружини також стосунки були нормальні. У ОСОБА_1 була своя кімната. Однак навесні цього року він побачив ОСОБА_1, який повідомив, що змінені замки. Разом з іншими сусідами зайшли до будинку, ОСОБА_3 сказав щодо ОСОБА_1: «Хай живе, я його не виганяю.» Про те, що ОСОБА_1 «переписав» будинок на ОСОБА_3 дізнався недавно із розмов.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що ОСОБА_1 будував будинок, жив з дружиною, були нормальні стосунки. Після смерті ОСОБА_5, при розмові ОСОБА_3 сказав, що після смерті батька будинок буде належати йому. Тоді ОСОБА_1 кілька років не проживав у будинку, потім повернувся, став проживати у будинку у своїй кімнаті.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що разом з дружиною ОСОБА_1 будував будинок. Після смерті ОСОБА_5 вона особисто від ОСОБА_3 чула, що він буде «догодовувати» батька, однак потім вигнав батька з дому.

Допитаний в якості свідка нотаріус Каменєв В.І. суду пояснив, що спочатку до нього на консультацію приходили ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_7, написали заяви про відмову від спадщини на користь ОСОБА_1 Через деякий період прийшли на консультацію з приводу того питання, що ОСОБА_1 проживає з іншою жінкою і чи матиме право остання претендувати на будинок. Він надав консультацію, роз'яснив, що в разі оформлення шлюбу дружина буде спадкоємцем. Потім прийшли ОСОБА_3 т ОСОБА_7 і ОСОБА_3 написав заяву про прийняття спадщини після смерті матері, а ОСОБА_7 написала заяву про відмову від спадщини на користь ОСОБА_3 За кілька днів до закінчення строку на прийняття спадщини прийшов ОСОБА_1 Він роз'яснив йому наслідки написання заяви про відмову від прийняття спадщини і ОСОБА_1 також написав заяву про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_3, щоб майно не перейшло до іншої жінки. При цьому, ОСОБА_1 був повністю адекватний, сумнівів у тому, що ОСОБА_1 зрозумів його роз'яснення у нього не було. Вже в 2018 році ОСОБА_1 звернувся до нього і він надав довідку про те, що була подана заява про відмову від прийняття спадщини.

Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідків, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що з 18.08.1982 позивач перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5

З матеріалів справи вбачається, що позивачу ОСОБА_1 передана земельна ділянка по АДРЕСА_2 для будівництва житлового будинку, що підтверджується договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 22.03.1984, посвідченого нотаріусом Охтирської нотаріальної контори 05.06.1984. (а.с. 10-11).

28.02.1996 позивач ОСОБА_1 подарував своїй дружині ОСОБА_5 жилий будинок з господарчими спорудами по АДРЕСА_2, що підтверджується договором дарування, посвідченим державним нотаріусом Охтирської державної нотаріальної контори 28.02.1996. (а.с. 12-13).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_3 належні спадкодавиці згідно договору дарування від 28.02.1996; житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_4, належні їй згідно свідоцтва про право на спадщину від 15.05.2007; земельної ділянки площею 3,4028 гектарів, що знаходиться на території Бакирівської сільської ради Охтирського району та грошових коштів на загальну суму 3121 грн. 02 коп.

10.10.2011 позивачем на ім'я приватного нотаріуса Охтирського міського нотаріального округу Сумської області Каменєва В.І. подана заява про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 (а.с. 56).

Того ж дня, 10.10.2011 відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_7, які є дітьми померлої ОСОБА_5 звернулися до приватного нотаріуса Охтирського міського нотаріального округу Сумської області Каменєва В.І. з письмовими заявами, в яких відмовилися від прийняття належної їм частки у спадщині за законом після смерті ОСОБА_5 на користь чоловіка померлої ОСОБА_1. (а.с. 59, 62).

14.10.2011 відповідач на ім'я приватного нотаріуса Охтирського міського нотаріального округу Сумської області Каменєва В.І. подав заяву про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5 (а.с. 71).

14.10.2011 ОСОБА_7, яка є донькою померлої ОСОБА_5, звернулася до приватного нотаріуса Охтирського міського нотаріального округу Сумської області Каменєва В.І. з письмовою заявою про відмову від прийняття належної їй частки у спадщині за законом після смерті матері ОСОБА_5 на користь брата ОСОБА_3. (а.с. 72).

09.11.2011 позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Охтирського міського нотаріального округу Сумської області Каменєва В.І. з письмовою заявою, в якій він відмовляється від прийняття належної йому частки у спадщині за законом після смерті дружини ОСОБА_5 на користь сина померлої - ОСОБА_3.

17.11.2011 відповідач ОСОБА_3 отримав чотири свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме: на житловий будинок з прибудовами, ганками, погребом загальною площею 132,8 кв.м., що знаходяться на неприватизованій земельній ділянці в АДРЕСА_2 житловий будинок з верандою, загальною площею 39,6 кв.м., житловою площею 20,3 кв.м., зазначеного під літерами А. а, сарай з прибудовою - Б.б, сарай - В, погріб - в; огорожа № 1,2, що знаходяться на приватизованій земельній ділянці в АДРЕСА_4 Охтирського району; земельну ділянку площею 3,4028 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Бакирівської сільської ради Охтирського району та грошові кошти загальною сумою 3121 грн. 02 коп., з яких 3119 грн. 07 коп. знаходяться в Територіальному відокремленому безбалансовому відділенні № 10018/051 м. Охтирка філії - Сумське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та 1 грн. 95 коп. - в Територіальному відокремленому безбалансовому відділенні № 10018/050 м. Охтирка філії - Сумське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». (а.с. 81-88).

Згідно довідки квартального уповноваженого квартального комітету «Десята сотня» ради № 2133 від 24.01.2018 позивач ОСОБА_1 зареєстрований АДРЕСА_2 але не проживає за вказаною адресою в зв'язку з неприязними відносинами з усиновленим сином. (а.с.5).

З довідки КЗ Сумської обласної ради «Обласна спеціалізована психіатрична лікарня № 2» вбачається, що ОСОБА_1 перебував на лікуванні в закладі з 25.07.2014 по 06.08.2014 з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності. Стан відміни неускладнений. (а.с.8).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1268 ЦК України передбачено право спадкоємця за законом чи заповітом прийняти спадщину або відмовитись від її прийняття.

Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Спадкоємець має право відмовитися від частки у спадщині спадкоємця, який відмовився від спадщини на його користь.

Відмова від спадщини є безумовною та беззастережною. Якщо у спадкоємця протягом шести місяців з дня відкриття спадщини виникає бажання отримати спадщину, то він або його представники можуть відкликати заяву про відмову від спадщини та в встановленому законом порядку подати заяву про прийняття спадщини. Відмова від спадщини на користь іншого спадкоємця має носити добровільний характер та повинна бути здійснена згідно правил про дійсність правочинів. Тобто, заява повинна бути здійснена особою, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними, в момент здійснення заяви особа не повинна знаходитись під впливом помилки, обману, насильства, тяжкої обставини. Якщо такі обставини мали місце, то така заява в судовому порядку може бути визнана недійсною.

Згідно ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 відповідно до статей 229 - 233 ЦК (435-15) правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК (435-15 ), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Отже, для кваліфікації правочину недійсним за положеннями ст. 229 ЦК України доказуванню підлягають наявність обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК (435-15), яка має існувати саме на момент вчинення правочину.

Разом з тим, таких доказів суду надано не було.

З довідки КЗ Сумської обласної ради «Обласна спеціалізована психіатрична лікарня № 2» вбачається, що ОСОБА_1 перебував на лікуванні в закладі з 25.07.2014 по 06.08.2014 , тоді як відмова позивача від прийняття спадщини відбулася в 2011 році.

Твердження позивача, що він помилявся щодо природи правочину спростовуються його діями по написанню заяви про прийняття спадщини після смерті дружини, що підтверджується його заявою у спадковій справі.

Крім того, позивач займав керівні посади, займався підприємницькою діяльністю, на час написання заяви не був особою пенсійного віку та ним не надано доказів про перебування його у стан, який би завадив йому об'єктивно сприймати факти та події.

Доводи позивача, що відповідач, який є його прийомним сином, пропонував укласти з ним договір довічного утримання, відповідно до якого позивач передав би частку успадкованого будинку, та що, підписуючи заяву про відмову від прийняття належної йому частки у спадщині за законом після смерті дружини, він вважав, що підписує саме договір довічного утримання, не заслуговують на увагу, оскільки на час підписання позивачем 09.11.2011 заяви про відмову від прийняття належної йому частки у спадщині за законом після смерті дружини ОСОБА_5 на користь сина померлої - ОСОБА_3, позивач ще не був власником спірного будинку, тому не міг укладати такий договір довічного утримання. Помилка позивача внаслідок незнання закону чи неправильного його тлумачення не може бути підставою для визнання правочину недійсним.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження його помилки щодо природи правочину, а тому відсутні підстави для визнання відмови від прийняття спадщини недійсною.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Враховуючи, що підстав для визнання відмови від прийняття спадщини недійсною судом не встановлено, відсутні підстави для визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 229, 1268, 1269, 1274, ст.ст. 12, 13, 77-81, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (АДРЕСА_2) про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною внаслідок помилки та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайсуд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 13 серпня 2018 року.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області В.М. Ільченко