УХВАЛА

13 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 662/650/18

провадження № 61-47826ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, подану адвокатом ОСОБА_2, на постанову Херсонського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до АТ «Райффайзен Банк Аваль».

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 05 червня 2006 року сторони уклали депозитний договір, на виконання якого вона передала працівнику банку ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн, які остання не внесла на банківський рахунок.

Вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року ОСОБА_4 та інший працівник банку визнані винними у вчиненні злочину, передбаченого частиною 5 статті 191 КК України.

Посилаючись на те, що матеріальну шкоду їй завдано незаконними діями працівника банку при виконанні ним своїх службових обов'язків, позивач просила стягнути з відповідача з урахуванням інфляційних втрат з лютого 2007 року до березня 2018 року 32 655,00 грн на відшкодування завданої шкоди.

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 14 серпня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з АТ &qund;Райффайзен Банк Аваль&quСт; на користь ОСОБА_1 32 050,00 грн на відшкодування матеріальної шкоди.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року апеляційну скаргу АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 14 серпня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

29 листопада 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 направив до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Херсонського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року, в якій просив скасувати вказане судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 8 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В частині дев'ятій статті 19 ЦПК України вказано, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2018 року визначено в розмірі 1 762,00 грн.

Ціна позову у даній справі становить 32 655,00 грн, яка станом на 01 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762,00 грн ? 100=176 200,00 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

У касаційній скарзі заявник посилається на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, а саме на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

В обґрунтування зазначеного скаржник вказував на те, що в Новотроїцькому районному суді Херсонської області розглянуто та знаходиться на розгляді 52 подібні цивільні справи стосовно відшкодування матеріальної шкоди, де відповідачем є АТ «Райффайзен Банк Аваль», і судова практика у цих справах неоднозначна.

Крім того, скаржник зазначив, що ОСОБА_1 є малозабезпеченою особою, тому вирішення питання про відшкодування їй матеріальної шкоди має для неї виняткове значення.

Наведені заявником в касаційній скарзі обставини не дають підстав для висновку, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, і що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, подану адвокатом ОСОБА_2, на постанову Херсонського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про відшкодування матеріальної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько