КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Київ

Справа № 22-2765 Головуючий у судді 1-ї інстанції - Ковалевська Л.М.

Унікальний №381/702/18 Доповідач - Гаращенко Д.Р.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відновлення становища, яке існувало до порушення права,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відновлення становища, яке існувало до порушення права, просила зобов'язати відповідача відновити становище, яке існувало до порушення права власності позивача на земельну ділянку, площею 0,2500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом знесення своїм коштом самочинно побудованої восьмикутної альтанки, зі сторонами 2,15 м та приведення літньої кухні (літ. В) у відповідність до технічного паспорту БТІ від 08 вересня 2003 року; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування позову посилалась на те, що житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 07 жовтня 2003 року.

В свою чергу позивач є власником земельної ділянки площею 0,2500 га кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності на спадщину.

У 2017 році ОСОБА_2 розпочала виконання будівельних робіт по реконструкції господарської будівлі - літньої кухні (літ. В) та восьмикутної альтанки без отримання відповідних дозволів на проведення робіт та дозволу позивача, як власника земельної ділянки.

Вважаючи свої права як власника земельної ділянки на якій розташований будинок належний відповідачу порушеними просила позов задовольнити.

05 червня 2018 року представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження по справі до прийняття Касаційним цивільним судом Верховного Суду рішення у справі №381/41/17, оскільки обидві справи мають єдиний предмет - земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2018 року клопотання ОСОБА_2 було задоволено, зупинено провадження у справі до перегляду Касаційним цивільним судом Верховного Суду судового рішення у справі №381/41/17.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1, 26 червня 2018 року подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення норм процесуального права, просила ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційних вимог, посилалась на те, що висновки суду першої щодо взаємопов'язаності предметів позовів обох справ є помилковими.

Предметом розгляду в даній справі є відновлення становища, яке існувало раніше, а предметом позову у справі №381/41/17 - визнання права власності на земельну ділянку, що свідчить про їх відмінність.

Наявні в матеріалах справи докази, оригінали яких були надані на огляд в судовому засіданні, беззаперечно підтверджують право власності апелянта на земельну ділянку розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Вчинені відповідачем дії по виконанню будівельних робіт без отримання дозволу компетентних органів та згоди власника земельної ділянки є беззаперечними свідченнями порушення чинного законодавства, що дає суду першої інстанції підстави для вирішення справи по суті.

Відповідно до ч.1 ст.351 ЦПК України судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Апеляційна скарга реєструється у день її надходження до суду апеляційної інстанції та не пізніше наступного дня передається судді-доповідачу, визначеному в порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу. (ч.1 ст.357 ЦПК України)

Згідно ч.2 ст.33 ЦПК України справа, розгляд якої відповідно до цього Кодексу здійснюється колегією суддів в обов'язковому порядку, розглядається постійною колегією суддів відповідного суду, до складу якої входить визначений Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою суддя-доповідач.

Абзацом 1 п.15.4 розділу XIIІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 р.) визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із цією редакцією Кодексу в частині порядку визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи, але не довше, ніж три місяці з дня набрання чинності цією редакцією Кодексу, за допомогою автоматизованої системи документообігу суду за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями Апеляційного суду Київської області від 19 липня 2018 року було визначено колегію суддів у справі: суддя-доповідач - МельникЯ.С., суддів - Матвієнко Ю.О., Олійник В.І.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 20 липня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі за поданою апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 18 вересня 2018 року справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року Апеляційний суд міста Києва було ліквідовано та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

Указом Президента України №297/2018 від 28 вересня 2018 року судді Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області були переведені на роботу на посади суддів Київського апеляційного суду.

Рішенням зборів суддів, які відбулися 02 жовтня 2018 року, днем початку роботи Київського апеляційного суду відповідно до повідомлення голови новоутвореного суду, опублікованого у газеті «Голос України», визначено 03 жовтня 2018 року.

Згідно п.3 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає на розгляд іншому суду, якщо ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана. (ч.2 ст.32 ЦПК України)

На виконання вимог Закону, Апеляційним судом міста Києва передано дану справу до новоутвореного Київського апеляційного суду.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2018 року, справу призначено судді-доповідачу Гаращенку Д.Р. Судді, які входять до складу колегії: Гаращенко Д.Р. - головуючий суддя, судді: Пікуль А.А., Невідома Т.О.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом встановлено, що 07 жовтня 2003 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було укладено договір дарування житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області Куцевол Н.М., зареєстрований в реєстрі за №2337. (а.с.6)

Предметом договору дарування був житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1.

01 вересня 2011 року державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С. було видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом. (а.с.7)

До складу спадщини на яку було видано свідоцтво входила земельна ділянка, площею 0,2500 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Згідно інформації Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області у 2017 році ОСОБА_2 розпочато виконання будівельних робіт без дотримання будівельного паспорту, без дотримання права на виконання будівельних робіт (подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт) та з порушенням протипожежних норм.

Зупиняючи провадження у справі суд першої інстанції виходив із взаємопов'язаності предметів спору та неможливості в повному обсязі встановити та оцінити всі обставини справи на підставі наданих доказів, посилаючись як на правову підставу зупинення на п.10 ч.1 ст.252 ЦПК України.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, оскільки він не відповідає вимогам процесуального законодавства та наявним в матеріалах справи доказам, з огляду на наступне.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї ж палати або у складі такої палати.

З матеріалів справи вбачається, що справа, у зв'язку з розглядом якої представник відповідача просив зупинити провадження, не перебуває на розгляді палати, об'єднаної палати чи Великої палати Верховного Суду. Отже, визначених п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України підстав до зупинення провадження не існує.

Крім того, суд повинен враховувати, що підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Згідно з вимогами ст. 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року (провадження № 61-19434св18).

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що відповідач порушує її права як власника земельної ділянки проводячи будівельні роботи без відповідних дозволів та її згоди як власника.

Підставою для зупинення провадження у даній справі став факт розгляду касаційним судом цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Оленівської сільської ради Фастівського району про визнання права власності на земельну ділянку.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не проаналізував предмет та підстави позову у справах і не зазначив обставини, які б вказували на те, що розгляд касаційним судом вказаної справи виключає можливість на підставі наданих доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги.

Крім того, зупинивши провадження у справі, суд порушив право позивача на розумні строки розгляду справи.

За таких обставин, у порушення вимог ст. 210, пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд формально розглянув клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі, оскільки таке зупинення суперечить як чинному ЦПК України,так і принципу ефективності судового процесу.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження в матеріалах справи.

Відповідно до п. 3, 4 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 379, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2018 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль