РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі Кідрон О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидівської міської ради Донецької області про визнання права на спадок за законом, -

В с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на праві приватної власності вона та її чоловік - ОСОБА_2 мали квартиру за адресою: АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік помер. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з частки зазначеної квартири. Вона фактично вступила у володіння спадковим майном. 26.12.1998 р. Другою Селидівською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 313/1998 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 і видане Свідоцтво про право на спадщину за законом на внески у Гірницькому відділенні № 5484/015 Ощадбанку України. На частку квартири вона свідоцтва на спадщину не оформлювала. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.11.2018 р. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку квартири було відмовлено у зв'язку з тим, що всі справи Другої селидівської державної нотаріальної контори за період з 1991 по 2000 р.р. включно були передані на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву.

Просила визнати за нею - ОСОБА_1 - право на спадок за законом на ? частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 51,5 кв.м., житловою площею 31,4 кв.м., що належить спадкодавцю ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на праві приватної власності згідно Свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_2 від 24.02.1995 р., виданого службою приватизації державного житлового фонду виробничого об'єднання «Селидіввугілля» та зареєстрованого в бюро технічної інвентаризації 11.04.1995 р. за № 1371.

Позивач у судове засідання не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності.

Представник відповідача - Селидівської міської ради Донецької області - в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Надав заяву про розгляд справи в його відсутності. Просив прийняти рішення на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.5,8а).

Згідно Свідоцтва НОМЕР_2 про право власності на житло від 24.02.1995 р., ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1. Зазначене також підтверджується довідкою БТІ (а.с.10-14).

Постановою від 06.11.2018 р. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку квартири АДРЕСА_1, що входить до складу спадкового майна після померлого ОСОБА_2 було відмовлено у зв'язку з тим, що надати спадкову справу для подальшої видачі свідоцтва про право на спадщину не виявляється можливим, оскільки всі документи, прийняті на зберігання в Донецький державний нотаріальний архів, залишилися в архівосховищах нотаріального архіву в м.Донецьку, доступ до яких на даний час відсутній, так як Донецький обласний державний нотаріальний архів знаходиться на непідконтрольній Україні території (а.с.7-8).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 53950370 від 06.11.2018 р. спадкова справа до майна померлого ОСОБА_2 № 313/1998 була заведена Лругою селидівською державною нотаріальною конторою 26.12.1998 р., було видане свідоцтво про право на спадщину (а.с.9, 23-24).

Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст..88 ЦК України в редакції 18.07.1963 р., дійсного на час відкриття спадщини, особиста власність громадян і право її спадкоємства охороняються державою.

Відповідно до ст.524 зазначеного Кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст..529 при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно ст..548 для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.549, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини

Таким чином, судом встановлено, що позивач здійснила дії, що свідчать про прийняття спадщини після померлого, як то: подала заяву до нотаріальної контори про її прийняття та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Враховуючи вищевикладене, те, що для отримання свідоцтва про право власності за законом на спадщину є об'єктивні перешкоди, та іншого шляху для відновлення порушеного права, крім судового, у позивача немає, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись, ст.ст. 262-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, до Селидівської міської ради, , юридична адреса: Донецька область, м.Селидове, вул.К.Маркса, 6,про визнання права власності на спадок за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на спадок за законом на ? частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 51,5 кв.м., житловою площею 31,4 кв.м., що належала спадкодавцю ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на праві приватної власності згідно Свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_2 від 24.02.1995 р., виданого службою приватизації державного житлового фонду виробничого об'єднання «Селидіввугілля» та зареєстрованого в бюро технічної інвентаризації 11.04.1995 р. за № 1371.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя