Справа № 648/3541/15-ц
Провадження № 2/648/7/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року Білозерський районний суд Херсонської області

в складі головуючого судді: Сокирко Л.М.,

секретаря судових засідань: ОСОБА_1,

з участю сторін: представника позивача ОСОБА_2 товариства комерційний банк «Приватбанк»: ОСОБА_3;

представника відповідачки ОСОБА_4: ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Білозерка Херсонської області в залі судових засідань Білозерського районного суду Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

в с т а н о в и в:

25 вересня 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, зазначивши, що відповідно до укладеного договору № HEQ0G100000113 від 5 липня 2007 року, відповідачка отримала кредит у розмірі 21 400 доларів США, з кінцевим терміном повернення - 5 липня 2037 року. Відповідно до умов договору, відповідачка зобовязалась щомісячно погашати заборгованість за кредитом. Щомісячний платіж складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами згідно до договору. Разом з тим, відповідачка порушила умови договору, кредитні кошти та інші передбачені договором платежі не повертає, у звязку з чим, станом на 12 червня 2015 року виникла заборгованість в сумі 20 954,32 дол. США, яка складається із заборгованості за кредитом 19 915,44 дол. США, заборгованості по процентам за користування кредитом 863,73 дол. США, заборгованості за комісією 121,71 дол. США, пені 53,44 дол. США. На підставі ст. ст. 526, 530, 610-612, 629,651, 1054 ЦК України, представник позивача просила стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» вказану заборгованість та судові витрати за сплачений судовий збір у сумі 3 654 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того зазначила, що мало місце зміна найменування банку на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». З висновком економічної експертизи не погодилася, оскільки під час її проведення не було враховано всі відомості, що мають значення, а саме наявність додаткової угоди, укладеної в 2011 році між сторонами.

Представник відповідачки позов не визнала, зазначила, що розрахунок заборгованості наданий банком не відповідає дійсності, оскільки відповідачка ОСОБА_4 здійснювала погашення заборгованості за кредитом у більшому розмірі, ніж передбачено договором. Крім того, просила застосувати позовну давність та відмовити у позові.

12 жовтня 2015 року відкрито провадження у справі.

5 листопада 2015 року в справі ухвалено заочне рішення.

20 січня 2016 року подано заяву про перегляд заочного рішення.

30 березня 2016 року постановлено ухвалу про скасування заочного рішення від 5 листопада 2015 року, справу призначено до розгляду.

21 вересня 2016 року судом призначено судово-економічну експертизу, на час проведення якої провадження у справі зупинене.

11 грудня 2017 року провадження у справі відновлено.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку.

Зі змісту ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627, ч. 1 ст. 628 ЦК України вбачається, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054, ч. 1 ст. 1055 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа зобовязана надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Судом встановлено, що 5 липня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № HEQ0G100000113 відповідно до якого (п.7.1) банк надав позичальнику кредит у вигляді непоновлюваної кредитної лінії в сумі 21 400 дол. США, з яких 16 000 дол. США на придбання житлового будинку, 5400 дол. США на сплату страхових платежів. Строк дії договору з 5 липня 2007 року по 5 липня 2037 року. За користування кредитними коштами позичальник сплачує Банку проценти у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та щомісячно винагороду (комісію) за надання фінансового інструменту в розмірі 0,2% від суми виданого кредиту. Пунктом 7.4 договору передбачено, що у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,42 % на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Сторони обумовили, що погашення заборгованості за кредитом здійснюється позичальником щомісячно з «21» по «28» число, ануїтетними платежами в сумі 198,63 дол. США (щомісячний платіж), шляхом внесення вказаних коштів на рахунок № 5912, відкритий на імя позичальника у Банку. Щомісячний платіж включає в себе заборгованість за кредитом, відсоткам та винагороди.

Під час строку дії договору, а в тому числі останній раз з березня місяця 2015 року, мало місце порушення зобовязання за договором з боку позичальника ОСОБА_4 Враховуючи, що ОСОБА_4 прострочила виконання зобовязання, вимоги банка щодо дострокового повернення нею кредиту є обґрунтованими.

На підтвердження розміру заборгованості за кредитом, позивачем надано відповідний розрахунок. Враховуючи, що відповідачка заперечувала правильність вказаного розрахунку, судом, за клопотанням останньої, для зясування даного питання призначено судово-економічну експертизу.

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи № 30 від 7 грудня 2017 року, розрахунок заборгованості (по сплаті процентів за кредит та погашення основної суми боргу) не відповідає умовам кредитного договору № HEQ0G100000113 від 7 липня 2008 року та розрахунковим документам щодо видачі, погашення кредиту. Станом на 25 вересня 2015 року, заборгованість за кредитним договором № HEQ0G100000113 від 7 липня 2008 року становить 1188,30 дол. США, з яких заборгованість за кредитом 901,23 дол. США, заборгованість за відсотками 63,07 дол. США, заборгованість з комісії 224 дол. США .

Суд приймає до уваги саме вказаний висновок експертизи, який є належним та допустимим доказом розміру заборгованості за кредитом, оскільки він є обґрунтованим і узгоджується з іншими доказами по справі - виписками по картковому рахунку № 5912, квитанціями про погашення кредиту.

Доводи представника банка, що при проведенні експертизи не враховано додаткову угоду, укладену в 2011 році між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4, суд, з огляду на такі засади цивільного судочинства як змагальність сторін та диспозитивність, до уваги не приймає, оскільки представник позивача при розгляді справи не посилався на додаткову угоду, вказані матеріали експерту не надавав.

Враховуючи положення ч.1 ст.13 ЦПК України, відповідно до яких суд розглядає справи в межах заявлених вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідача комісію в розмірі заявленому банком 121,71 дол.США.

Відповідно до положень ст. ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання.

Кредитним договором, зокрема пунктом 4.1. передбачено, що при порушенні позичальником будь якого зобовязання передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.3 даного договору (сплата процентів, винагороди), банк має право нарахувати, а позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видавався у іноземній валюті, пеня сплачується у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Враховуючи, що ОСОБА_4 порушила зобовязання щодо своєчасного погашення кредиту, банк правомірно нарахував їй пеню.

З висновку судово-економічної експертизи № 30 від 7 грудня 2017 року вбачається, що розмір пені за період з 25 вересня 2014 року по 25 вересня 2015 року становить 164, 56 дол. США.

З огляду на положення ч. 1 ст. 13 ЦПК України та заявлені банком вимоги по стягненню пені, з відповідача має бути стягнута пеня в розмірі 53,44 дол. США. При цьому, враховуючи положення ч. 1 ст. 533 ЦК України, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях та положення п. 4.1 договору, суд вважає необхідним обраховувати пеню в національній валюті України - гривні, а не в доларах США, як зазначено у позовній заяві. Таким чином, розмір пені який підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь банку становить 1489 грн. 90 коп. (53,44 дол. США х 27,88 грн. = 1489 грн. 90 коп. (курс НБУ на 18.12.2018 року).

Відповідно до ч. ч. 1, 10 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобовязати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку, сторони звільняються від обовязку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Сторонами надано докази, які підтверджують, що банком понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 3 654 грн., а відповідачем понесені витрати на проведення експертизи в сумі 10 200 грн.

Оскільки позов задоволено частково (5,4% = 1139,45 дол. США х 100% / 20954,32 дол. США), з ОСОБА_4 на користь АТ КБ «Приватбанк» мають бути стягнуті судові витрати за сплачений судовий збір в сумі 198 грн. 69 коп. (3654 грн. х 5,4 % / 100%), а з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_4 судові витрати за проведену експертизу, пропорційно до розміру задоволених вимог, в сумі 9649 грн. 20 коп. (10200 грн. х 94,6% /100).

Враховуючи, що на позивача покладено більшу суму судових витрат, суд вважає необхідним зобовязати АТ КБ «Приватбанк» сплатити на користь ОСОБА_4 різницю, яка становить 9 450 грн. 51 коп.

Керуючись ст.ст. 526, 1049, ст.1054, 1055 ЦК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Херсона, зареєстрована та мешканка за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с. Музиківка, вул. Мостобудівельників, 72, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 товариства комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, 50, ) заборгованість за кредитом 901 (дев'ятсот один) долар 23 (двадцять три) центи США, заборгованість за відсотками 63 (шістдесят три) долари 07 центів США, заборгованість з комісії 121 (сто двадцять один) долар 71 (сімдесят один) цент США, а всього 1 086 (одна тисяча вісімдесят шість) доларів 01 (один) цент США, а також пеню у сумі 1 489 (одна тисяча чотириста вісімдесят дев'ять) гривень 90 (дев'яносто) коп.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 товариства комерційний банк «Приватбанк» (49094, м.Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, 50, ) на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Херсона, зареєстрована та мешканка за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с. Музиківка, вул. Мостобудівельників, 72, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судові витрати в сумі 9 450 (девять тисяч чотириста пятдесят) гривень 51 (п'ятдесят одна) коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням Перехідних положень ЦПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення 27 грудня 2018 року.

Суддя: Л.М. Сокирко