Справа № 365/401/18
Номер провадження: 2/365/282/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.08.2018 смт. Згурівка

Згурівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кучерявої Л.М.

за участі секретаря

судового засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до Згурівської селищної ради Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Згурівська районна державна адміністрація Київської області про визнання права власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

18 липня 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок номер АДРЕСА_1 що підтверджується Актом про передачу жилого будинку садибного типу з надвірними будівлями та спорудами та рішенням Згурівського райвиконкому про передачу житлового будинку садибного типу з надвірними будівлями НОМЕР_3 від 21.11.1991. Земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,1213 га, з кадастровим номером НОМЕР_4, приватизована та на ім'я позивача виготовлений державний акт серії НОМЕР_5 Рішенням Згурівського районного суду від 18.03.2009 по справі № 2-о-6/09 про встановлення юридичного факту встановлено факт належності Акту про передачу житлового будинку садибного типу з надвірними будівлями та спорудами ОСОБА_2.

При зверненні позивача до Згурівської районної державної нотаріальної контори для реєстрації права власності на вищевказаний житловий будинок садибного типу з надвірними будівлями та подальшого його відчуження, йому було повідомлено про неоговорені виправлення, а саме: дописки, закреслення, підтирання тексту, забілювання тексту коректором у правовстановлюючому документі - Акті, Акт не відповідає вимогам чинного законодавства і є по суті зіпсованим, у зв'язку з чим було відмовлено у реєстрації права власності та рекомендовано звернутися до Згурівського районного суду Київської області. Позивач позбавлений можливості вільно розпоряджатись належним йому на праві власності майном. Враховуючи вищевикладене, позивач ОСОБА_2 просить суд визнати за ним право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явився, направив до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позов підтримує, просить його задовольнити.

Відповідач Згурівська селищна рада Київської області в судове засідання свого представника не направила, про час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, направила до суду заяву про розгляд справи без участі її представника, позов визнає у повному обсязі, про наслідки визнання позову до розгляду справи по суті ознайомлена.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача в судове засідання свого представника не направила, про час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Уповноважений представник третьої особи ОСОБА_4 надала суду письмові пояснення щодо позову, проти позовних вимог не заперечує, просить ухвалити рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Суд визнав можливим розглядати справу без участі осіб, які беруть участь у справі, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін.

На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, враховуючи визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Приймаючи визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову, враховуючи наявність для того законних підстав.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що відповідно до акту про передачу жилого будинку садибного типу з надвірними будівлями згідно з Постановою Ради Міністрів УРСР № 149 від 30.06.1990 та рішення Згурівського райвиконкому № 172 від 21.11.1991 Київське ТВО автотранспорту передало в особисту власність ОСОБА_2 будинок АДРЕСА_1 Цей акт містить виправлення, забілювання тексту коректором. У акті зазначено прізвище «ОСОБА_2» замість «ОСОБА_2», по батькові «ОСОБА_2» замість «ОСОБА_2». Згідно з відміткою Переяслав-Хмельницького міжміського бюро технічної інвентаризації на вищезазначеному акті домоволодіння АДРЕСА_1 «зарегистрировано по праву личной собственности за ОСОБА_2» (російською мовою), та записано в реєстрову книгу за № 8, інвентаризаційна справа № 1758 від 06.02.1992.

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 18.03.2009 у справі № 2-о-6/09 за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Державне підприємство «Київпасервіс» про встановлення факту належності правовстановлюючого документа встановлено, що Акт про передачу житлового будинку садибного типу з надвірними будівлями згідно з Постановою Ради Міністрів УРСР № 149 від 30.06.1990 року та рішення Згурівського райвиконкому № 172 від 21.11.1991 року, виданий Київським територіальним виробничим об'єднанням автотранспорту на ім'я ОСОБА_2 про передачу в особисту власність житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами номер АДРЕСА_1 в дійсності належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Суд вважає, що факт належності ОСОБА_2 вказаного вище житлового будинку знайшов своє підтвердження в суді, про що свідчать: рішення виконавчого комітету Згурівської районної Ради народних депутатів Київської області № 172 від 21.11.1991, де у п. 2 зазначено «затвердити акти передачі житлових будинків по АДРЕСА_2 згідно приложеного списку» (а.с. 27); список евакуйованих із Поліського, де за № 23 зазначено «ОСОБА_2», «АДРЕСА_1» (російською мовою) (а.с. 28-29); державний акт Серії НОМЕР_6 на право власності на земельну ділянку площею 0,1213 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, виданий на ім'я ОСОБА_2 (а.с.8); рішення Згурівського районного суду Київської області від 18.03.2009 у справі № 2-о-6/09 (а.с. 9-10); технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 11-18); будинкова книга для прописки громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_1, відділ внутрішніх справ Згурівський (а.с. 19-23); довідка Виконавчого комітету Згурівського району Київської області № 1857 від 15.06.2018 про те, що ОСОБА_2 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 (а.с. 24); довідка Виконавчого комітету Згурівського району Київської області № 1858 від 15.06.2018 про те, що житловий будинок з надвірними будівлями 1991 року побудови, що розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить ОСОБА_2 на праві власності (а.с. 25).

У відповіді № 1558/01-16 від 05.07.2018 на звернення ОСОБА_2 до Згурівської районної державної нотаріальної контори з приводу реєстрації права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зазначається, що у вищезазначеному Акті містяться дописки, закреслення, підтирання тексту, забілювання тексту коректором, тобто є виправлення, які не оговорені, у зв'язку з чим йому було відмовлено в реєстрації права власності на вищевказаний будинок та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 44).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_2 фактично належить на праві приватної власності житловий будинок номер АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами, який був переданий йому згідно Акту про передачу жилого будинку садибного типу з надвірними будівлями згідно з Постановою Ради Міністрів УРСР № 149 від 30.06.1990 року та рішення Згурівського райвиконкому № 172 від 21.11.1991, порушуються його права як власника житлового будинку, він позбавлений можливості вільно розпоряджатись належним йому будинком. Суд вбачає за необхідне визнати за позивачем право власності на житловий будинок номер АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (а.с. 8, 9).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 328, 392 ЦК України, ст.ст. 141, 142, 200, 206, 247, 259, 265, 268, 272 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2, жителя АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, до Згурівської селищної ради Київської області, місцезнаходження: вул. Українська, 10, смт. Згурівка Київської області, 07601, ідентифікаційний код юридичної особи 24213775, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Згурівська районна державна адміністрація Київської області, місцезнаходження: вул. Українська, 19, смт. Згурівка Київської області, ідентифікаційний код юридичної особи 24211109 про визнання права власності на житловий будинок задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1

Стягнути із Згурівської селищної ради Київської області на користь держави судовий збір у розмірі 998 (дев'ятсот дев'яносто вісім ) грн. 30 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Згурівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення суду.

Головуючий суддя Л.М. Кучерява