Постанова

Іменем України

12 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 487/640/16-ц

провадження № 61-44798св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 27 серпня 2018 року у складі судді Коломієць В. В.,

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2018 року ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області повернуто як неподану апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2018 року. На підставі статті 357 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) апеляційну скаргу повернуто, оскільки заявник не усунув її недоліки і не сплатив 2 067,00 грн судового збору за апеляційне оскарження рішення.

У вересні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 27 серпня 2018 року скасувати, а справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

У касаційній скарзі зазначено, що своє клопотання про зменшення розміру судового збору з 2 067,00 грн до 300,00 грн він обґрунтовував неможливістю його повної оплати, на підтвердження чого надав довідку про доходи, згідно з якою з вересня 2017 року по 25 липня 2018 року ОСОБА_3 перебуває на обліку у Заводському центрі зайнятості. Допомогу по безробіттю, яка є джерелом його існування, відповідач розпочав отримувати лише через чотири місяці після взяття його на облік і його дохід у період з січня по липень 2018 року склав 37 242,27 грн. Через важкий майновий стан він не міг сплатити всю суму судового збору.

Посилаючись на прецедентну практику Європейського суду з прав людини, зазначає, що сплата судового збору не повинна перешкоджати доступу до суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 листопада 2018 року справу за первісним позовом про стягнення заборгованості та зустрічним позовом про визнання недійсним кредитного договору призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у складі колегії з п'яти суддів.

Частиною третьою статті 406 ЦПК України передбачено, що касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2018 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - ПАТ Альфа-Банк») до ОСОБА_3 Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 31 381,71 грн та 1 378,00 грн судового збору. В зустрічному позові ОСОБА_3 до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання недійсним кредитного договору відмовлено.

ОСОБА_3 звернувся до Апеляційного суду Миколаївської області з апеляційною скаргою на зазначене судове рішення. Подав клопотання про зменшення розміру судового збору з 2 067,00 грн до 300,00 грн. Надав довідку Заводського центру зайнятості (м. Миколаїв) про те, що він з вересня 2017 року по 25 липня 2018 року перебуває на обліку як безробітний. Дохід ОСОБА_3 у період з січня по липень 2018 року склав 37 242,27 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 31 липня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зменшення розміру судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2018 року, апеляційну скаргу на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2018 року залишено без руху; надано заявнику десятиденний строк для сплати 2 067,00 грн судового збору; попереджено заявника, що у випадку не усунення недоліків апеляційної скарги у зазначений строк, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

ОСОБА_3 недоліки апеляційної скарги не усунув, тому ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 27 серпня 2018 року, відповідно до статті 357 ЦПК України, апеляційну скаргу повернуто заявнику як неподану.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що надана довідка не свідчить про неспроможність сплати ОСОБА_3 всієї суми судового збору за подання апеляційної скарги, тому не може слугувати підставою для задоволення клопотання про зменшення розміру судового збору.

Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.

За змістом частин першої та третьої статті 136 ЦПК України суд може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, враховуючи майновий стан сторони.

Спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору є Закон України «Про судовий збір».

Підстави зменшення розміру судового збору визначені частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов, зокрема,розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік (пункт 1 частини першої статті 8).

Із наведених вище норм ЦПК України та Закону «Про судовий збір» випливає, що при вирішенні питання щодо наявності підстав зменшити розміру судового збору, суди мають встановити обставини, які дають підстави вирішити питання про зменшення розміру судового збору.

Відповідно до статей 13, 81, 136 ЦПК України докази на обгрунтування підстав зменшення розміру судового збору має надати особа, яка подає відповідне клопотання.

Зі змісту оскаржуваної ухвали суду, а також і касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_3 на підтвердження свого важкого майнового стану надав суду лише довідку Заводського центру зайнятості (м. Миколаїв).

Апеляційний суд виходив з доходу заявника за січень 2018 року - червень 2018 року, що відповідає інформації зазначеній у довідці Заводського центру зайнятості (м. Миколаїв), оскільки у вересні 2017 року-грудні 2017 року доходу у заявника як у безробітного не було.

Відповідно до частин другої, третьої, четвертої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу. Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

На виконання ухвали суду апеляційної інстанції від 31 липня 2018 року заявник повторно клопотання про зменшення розміру судового збору із відповідними доказами не подав і не виконав її вимоги. Тому відповідно до статті 357 ЦПК України апеляційний суд повернув апеляційну скаргу заявнику, що не перешкоджає повторно подати апеляційну скаргу.

Щодо посилання заявника касаційної скарги на прецедентну практику Європейського суду з прав людини, то Верховний Суд зазначає таке.

Європейський суд з прав людини зазначав, що оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Лише посилання на рішення Європейського суду з прав людини без викладення аргументів та доводів у касаційній скарзі, які б свідчили, що суду апеляційної інстанції було надано такі докази, які беззаперечно свідчили про важкий майновий стан заявника, не є підставою для скасування ухвали апеляційного суду.

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на зазначене, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 27 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

О.В. Ступак

Г.І. Усик