Справа № 450/2793/18 Провадження № 2/450/1689/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2018 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мельничук І. І.

секретаря судового засідання Лаба С. П.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати за нею як спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_2, що померла 31.07.1998 року право власності на земельну ділянку площею 0,40 га. призначену для ведення особистого селянського господарства, що належала померлій згідно державного акту про право власності на ділянку серії ЛВ №13532.

В обґрунтування позову, покликається на те, що 31.07.1998р. померла мати позивачки ОСОБА_2, про що Семенівською сільською радою, Пустомитівського району, Львівської області було складено актовий запис №29 від 01.08.1998р. та видано свідоцтво про смерть серії І-СГ №133199. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина в склад якої увійшла земельна ділянка площею 0,40 га. призначена для ведення особистого селянського господарства, що належала померлій згідно державного акту про право власності на ділянку серії ЛВ №13532; право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства КАТП ім. Стефаника, Пустомитівського району, Львівської області, розміром 2,37 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). За життя ОСОБА_2 склала заповіт посвідчений виконавчим комітетом Семенівської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області 25.01.1998р. за №1, згідно якого все своє майно заповіла доньці ОСОБА_1, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_1.

На момент смерті ОСОБА_2 позивач була зареєстрована та проживала разом із нею, а отже вважається такою, що вступила в управління спадковим майном, тобто вступила в спадкові права.

Окрім цього позивач звернулась із відповідною заявою до Пустомитівської державної нотаріальної контори, на підставі чого Державним нотаріусом ОСОБА_3 04.03.2004р. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, а саме на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства КАТП ім. Стефаника, Пустомитівського району, Львівської області, розміром 2,37 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). На іншу частину спадкового майна свідоцтво про право на спадщину не видавалось у звязку із втратою оригіналу правовстановлюючого документу, виготовлення якого після смерті особи на померлого не являється можливим. Отже на даний час визнання права власності на спадкове майно неможливе, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, відтак я змушена звернутись до суду задля захисту своїх невизнаних прав, а отже для захисту своїх спадкових прав позивач змушена звернутись в суд.

10.09.2018 року провадження у справі відкрито.

02.10.2018 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з'явилася, подала на адресу суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить позов задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про прочи своєї неявки суд не повідомив, хоч був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

31.07.1998р. померла мати позивачки ОСОБА_2, про що Семенівською сільською радою, Пустомитівського району, Львівської області було складено актовий запис №29 від 01.08.1998р. та видано свідоцтво про смерть серії І-СГ №133199.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина в склад якої увійшла земельна ділянка площею 0,40 га. призначена для ведення особистого селянського господарства, що належала померлій згідно державного акту про право власності на ділянку серії ЛВ №13532; право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства КАТП ім. Стефаника, Пустомитівського району, Львівської області, розміром 2,37 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

За життя ОСОБА_2 склала заповіт посвідчений виконавчим комітетом Семенівської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області 25.01.1998р. за №1, згідно якого все своє майно заповіла доньці ОСОБА_1, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач ОСОБА_2 прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства КАТП ім. Стефаника, Пустомитівського району, Львівської області, розміром 2,37 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що вбачається із наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом ВВВ № 590210 від 04.03.2004 року.

Судом встановлено, що на частину спадкового майна, а саме: земельну ділянку площею 0,40 га. призначена для ведення особистого селянського господарства, що належала померлій згідно державного акту про право власності на ділянку серії ЛВ №13532 позивач не в змозі в позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки оригінал правовстановлюючого документу втрачено, виготовлення якого після смерті особи на померлого не являється можливим.

Таким чином, на даний час визнання права власності на спадкове майно неможливе, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа на земельну ділянку.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права.

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що слід застосовувати і при розгляді заяви про забезпечення позову.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно приписів ст.328, 1216 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування є однією з підстав виникнення права власності.

Згідно вимог ст. 549 ЦК України (ред. 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У відповідності до вимог ст. 553 ЦК України (ред. 1963 року) спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини

Враховуючи вищенаведене, те, що позивач звернулася у встановлені законом строки в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, прийняла її, отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна після смерті спадкодавця, ОСОБА_2, яка склала заповіт на корись позивача, однак в позасудовому порядку позбавлена можливості здійснити свої спадкові права щодо частини спадкового майна, оскільки оригінал правовстановлюючого документа втрачено, позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними та підлягають до задоволення.

Таким чином, представлені суду докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на предмет їх достовірності та допустимості, а також їх достатності та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені обставини судом свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Керуючись, ст.. ст. 548, 549 ЦК Української РСР, ст. 16 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 11, 13, ч. 2 ст. 247, 258, 259, 263-265, 272, 273, ЦПК України, -

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП, як спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_2, що померла 31.07.1998 року право власності на земельну ділянку площею 0,40 га. призначену для ведення особистого селянського господарства, що належала померлій згідно державного акту про право власності на ділянку серії ЛВ №13532.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26.11.2018 року.

СуддяОСОБА_4