Постанова

Іменем України

13 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 259/12522/13-ц

провадження № 61-22817св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), ЛеськоА. О., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Гарантія»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Куйбишевського районного суду м. Донецька від 11 лютого 2014 року в складі судді Писанець Н. В. та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 02 червня 2014 року в складі колегії суддів: Санікової О. С., Барсукової О. І., Канурної О. Д.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» (далі - СТДВ «Гарантія») про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 01 жовтня 2012 року, близько 11.30 год. ОСОБА_5, рухаючись у м. Донецьку на вул. Куйбишева біля буд. № 58, керуючи автомобілем «Газ 3302», державний номерний знак НОМЕР_1, при зміні напрямку руху не впорався з керуванням автомобілем та скоїв наїзд на автомобіль «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2, що належить позивачу на праві власності.

Постановою Куйбишевського районного суду м. Донецька від 18 жовтня 2012 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) та накладено штраф у сумі 340,00 грн.

На день ДТП цивільно-правової відповідальності ОСОБА_5 була застрахована у СТДВ «Гарантія» (поліс від 03 березня 2012 року AB № 6702651).

02 жовтня 2012 року позивач письмово звернулась до СТДВ «Гарантія» з повідомленням про настання страхового випадку, однак відповіді не отримала.

Вважала, що діями ОСОБА_5 їй спричинена майнова шкода, яка згідно з актом автотоварознавчого дослідження від 17 квітня 2013 року № 297/04 оцінена у 49 454,87 грн. Вартість відновлюваного ремонту визначена у сумі 51 682,44 грн.

ОСОБА_4 просила стягнути із страхової компанії на її користь страхове відшкодування у розмірі 49 000,00 грн та штрафні санкції у розмірі 3 910,55 грн, які складаються з пені в розмірі 3 242,54 грн, 3 % річних у розмірі 648,41 грн та 19,60 грн інфляційних втрат.

Крім того, ОСОБА_4 просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь 2 682,44 грн на відшкодування майнової шкоди, що є різницею між вартістю відновлюваного ремонту автомобіля та сумою страхового відшкодування.

Також позивач просила стягнути солідарно з відповідачів на відшкодування майнової шкоди 1 064,04 грн, що складається з витрат, сплачених за проведення розвалу-сходження коліс та балансування дисків у сумі 336,00 грн, за виготовлення висновку фахівця-автотоварознавця у сумі 600,00 грн, а також вартість телеграм, надісланих на адресу відповідачів, у сумі 128,04 грн.

Крім того, на відшкодування моральної шкоди, спричиненої ДТП, ОСОБА_4 просила солідарно стягнути з відповідачів 3 000,00 грн, а також відшкодувати понесені судові витрати, що складаються з витрат зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу у загальній сумі 3 626,57 грн.

Рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецька від 11 лютого 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 5 322,94 грн на відшкодування майнової шкоди, 500,00 грн на відшкодування моральної шкоди, 300,00 грн на відшкодування понесених судових витрат.

У решті позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині відшкодування майнової шкоди мотивоване тим, що ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_5, є страховим випадком, страхова компанія сплатила позивачу майнові збитки, визначені висновком ТОВ «Автопартнер-центр», тому з ОСОБА_5 підлягає стягненню 5 322,94 грн - різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, франшиза.

Стягуючи з ОСОБА_5 500,00 грн на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції врахував характер, глибину душевних страждань позивача, виходячи з засад розумності та справедливості.

Рішення суду першої інстанції у в частині відмови у позові до страхової компанії про відшкодування майнової шкоди мотивоване тим, що остання своєчасно сплатила позивачу страхове відшкодування, підстави для стягнення зі страхової компанії штрафних санкцій відсутні.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 02 червня 2014 року рішення Куйбишевського районного суду м. Донецька від 11 лютого 2014 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують.

У касаційній скарзі, поданій у липні 2014 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не в повному обсязі стягнули на її користь майнову шкоду, сума, стягнута судами на відшкодування моральної шкоди, не відповідає обсягу її страждань.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 липня 2017 року відкрито касаційне провадження, витребувано із Куйбишевського районного суду м. Донецька цивільну справу № 259/12522/13-ц.

Вимоги ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 липня 2014 року не виконано в частині витребування справи з підстав розташування Куйбишевського районного суду м. Донецька на території зони проведення антитерористичної операції.

Відповідно до Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» від 12 серпня 2014 року та розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року № 27/0/38-14 змінено територіальну підсудність справ Куйбишевського районного суду м. Донецька та визначено територіальну підсудність Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

У відповіді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2015 року № 8419 зазначено про неможливість надіслання справи № 259/12522/13-ц, оскільки Куйбишевським районним судом м. Донецька її не передано.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», відповідно до якого судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

У травні 2018 року касаційну скаргу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 15 червня 2018 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області направлено копії матеріалів касаційного провадження № 61-22817ск18 у справі № 259/12522/13-ц для вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2018 року відновлено втрачене судове провадження у справі № 259/12522/13-ц.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд установив, що 01 жовтня 2012 року близько 11.30 год. ОСОБА_5, рухаючись у м. Донецьку на вул. Куйбишева біля буд. № 58, керуючи автомобілем «Газ 3302», державний номерний знак НОМЕР_1, при зміні напрямку руху не впорався з керуванням автомобілем та скоїв наїзд на автомобіль «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2, що належить позивачу на праві власності.

Постановою Куйбишевського районного суду м. Донецька від 18 жовтня 2012 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні ДТП та накладено штраф у сумі 340,00 грн.

02 жовтня 2012 року позивач письмово звернулась до СТДВ «Гарантія» з повідомленням про настання страхового випадку.

03 жовтня 2012 року СТДВ «Гарантія» склало протокол огляду автотранспортного засобу.

Відповідно до звіту від 31 березня 2013 року № 35/031012 вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Тойота» внаслідок ДТП, складає 33 788,67 грн.

Згідно з актом автотоварознавчого дослідження від 17 квітня 2013 року № 297/04, майнова шкода, спричинена автомобілю позивача, оцінена у сумі 49 454,87 грн, вартість відновлюваного ремонту визначена у сумі 51 682,44 грн.

Згідно з платіжним дорученням від 30 квітня 2013 року № 15406 СТДВ «Гарантія» перерахувало на користь ОСОБА_4 28 801,73 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

На підставі статті 1194 ЦК України суд першої інстанції стягнув з ОСОБА_5 на користь позивача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд першої інстанції дотримався вимог цієї норми.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно, всебічно та правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, з'ясував доводи і заперечення сторін, надав належну оцінку встановленим обставинам та доказам та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Касаційна скарга не містить посилань на обставини, які не були враховані судами або не встановлені при ухваленні рішень по суті позову, також не містить посилань, які саме докази не були враховані, які висновки судів не відповідають обставинам справи та які норми матеріального права були порушені або неправильно застосовані при вирішенні справи по суті.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Куйбишевського районного суду м. Донецька від 11 лютого 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 02 червня 2014 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

А.О. Лесько

С.П. Штелик