Провадження № 22-ц/4808/240/18
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Девляшевського В.А., Пнівчук О.В.

секретаря Петріва Д.Б.

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ КБ Надра в особі ОСОБА_2, треті особи? ОСОБА_3, інспекція з питань захисту прав споживачів в Івано-Франківській області, управління державної реєстрації ГТУЮ в Івано-Франківській області, ОСОБА_4 про захист прав споживачів, визнання кредитного договору, договору поруки та договору застави недійсними та зобовязання вчинити дії та за позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ КБ Надра в особі ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання припиненим правовідношення за договором поруки за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду від 13 вересня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом про захист прав споживачів, визнання кредитного договору, договору поруки та договору застави недійсними.

Позовна заява обґрунтована тим, що кредитний договір, який було розроблено субєктом господарської діяльності ПАТ КБ «Надра» є з чисельними порушеннями прав споживача, які проявились в нездійсненні переддоговірної роботи та ненаданні інформації, щодо сукупної вартості кредиту з розписом сукупної вартості наданих послуг, та ціну даних послуг за користування коштами, сплату податку тощо, в зазначеному договорі відсутні печатки.

Предметом спору у даній справі було право позивача на розірвання кредитного договору №545/МК від 28.09.2007 року, у звязку з порушенням банком зобовязання за ним, в частині зарахування повернених кредитних коштів, сплати процентів, пені та застосування до нього відповідальності за порушення таких зобовязань.

Рішенням Івано-Франківського міського суду відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ КБ Надра в особі ОСОБА_2, треті особи? ОСОБА_3, інспекція з питань захисту прав споживачів в Івано-Франківській області, управління державної реєстрації ГТУЮ в Івано-Франківській області, ОСОБА_4 про захист прав споживача, визнання кредитного договору, договору поруки та договору застави недійсними та ОСОБА_3 до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ КБ Надра в особі ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання припиненим правовідношення за договором поруки.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу в якій зазначають, що рішення винесене з порушеннями судом матеріального та процесуального права, з чисельними порушеннями прав споживача.

Винесене судом рішення виносилось на підставі неналежних доказів та правових обґрунтувань. Вимоги банку щодо стягнення заборгованості у звязку із невиконанням позичальником взятих на себе грошових зобовязань з посиланням на примірник кредитного договору, наданий до суду позивачем, як належний та допустимий доказ для застосування цивільно-правової відповідальності відповідачів є абсолютно безпідставними та необґрунтованими.

Кредитний договір №545/МК від 28.09.2007 року не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку, та свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання. Визначення господарської операції повязана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Якщо кредитний договір №545/МК від 28.09.2007 року складений на кількох аркушах, то на кожному аркуші проставляється підписи керівника банку та позичальника, а підписи уповноважених особі банку та позичальника скріплюється печатками. Якщо кредитний договір містить умови про заставу нерухомого майна, такий договір підлягає нотаріальному посвідченню.

Однак, надані ВАТ Надра Івано-Франківського РУ документи позичальнику не оформлені належним чином, розрахунки без підписів відповідальних осіб та печаток уповноваженого на це Банку і в даному випадку є не дотримання вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003 чинні від 01.09.2003 року, затверджені наказом Держспоживстандарту України №55 від 17.04.2003 року.

Відповідно до ч.3 ст.5 Декрету КМУ Про стандартизацію та сертифікацію від 10.05.1993 року, згідно якого обовязкові вимоги державних стандартів підлягають безумовному виконанню органами державної влади, всіма підприємствами, їх обєднаннями, установами, організаціями та громадянами - субєктами підприємницької діяльності, на яких поширюється дія стандартів.

Рахунок ВАТ Надра складений за формою, не передбаченою законодавством взагалі та не підтверджений жодним належним доказом, до того ж містить недостовірну інформацію. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів».

29.10.2010 року Додатковою угодою №1 до кредитного договору №545/МК від 28.09.2007 року та додатку №2 (графіку) цього Договору змінилось зобовязання без згоди ОСОБА_3, внаслідок чого збільшується обсяг її відповідальності.

Таким чином порука припиняється, оскільки в розрахунках до кредитного договору, укладеного без згоди поручителя, закладені умови, що всупереч положенням ч.1 ст.559 ЦК України збільшують обсяг відповідальності поручителя.

Просять скасувати рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_3, задовольнивши їх позовні вимоги.

Сторони в засідання апеляційного суду не зявилися, хоча належним чином повідомлені про час і місце слухання справи, яка розглянута без їхньої участі.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Згідно ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона зобовязана виконати на користь другої сторони певну дію (передати майно, сплатити кошти тощо), а друга сторона має право вимагати від першої сторони виконання її обовязку.

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Судом встановлено, 28.09.2007 року між ВАТ Надра та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №545/МК, згідно якого, банк надав позичальнику кошти в сумі 50 000,00 дол США на споживчі цілі зі строком повернення до 03.10.2017 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 14,4% річних.

В забезпечення зобовязань по даному договору, позивальник передав у заставу нежитлове приміщення (гараж №19) загальною площею 192,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, м.Івано-Франківськ, гаражно-будівельний кооператив Житло, вул. Кропивницького, 1 А, що належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 28.09.2007 року.

Згідно п.3.2 Кредитного договору, умови передачі майна в заставу, звернення стягнення на заставлене майно та інші питання стосовно заставленого майна узгоджуються в договорі іпотеки.

В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат, банк в день укладення кредитного договору, уклав договір поруки з ОСОБА_3, згідно з яким, поручитель поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобовязань, що витікають з Кредитного договору №545/МК від 28.09.2007 року.

Проте позичальник належним чином не виконав умови кредитного договору, у звязку з чим, станом на 09.04.2013 року виникла заборгованість за кредитом в розмірі 83143,40 дол США, що в гривневому еквіваленті становить 664 565,20 грн.

ОСОБА_1 своїм підписом у договорі підтвердив те, що до укладення цього договору був ознайомлений з усіма умовами кредитування.

Посилання в позовній заяві на порушення банком ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» суд визнав необґрунтованим. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що у відповідності до п.3.2 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, кредитний договір має містити: графік платежів (згідно із строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу, тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом.

Кредитний договір №545/МК від 28.09.2007 року містить детальний розпис загальної вартості кредиту, згідно з Додатком №1 до кредитного договору Графіку повернення платежів, в якому зазначено суми та дати погашення основного боргу, процентів, залишок кредиту та суми до сплати.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Згідно ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Ознайомившись з кредитним договором та вважаючи його прийнятним для себе, ОСОБА_1 підписав договір, чим висловив своє волевиявлення і дав згоду на укладення такого договору.

При вирішенні спору, суд першої інстанції також виходив з того, що апелянт є особою з повною цивільною дієздатністю, яка цілком усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними, а отже, кредитний договір в цілому є таким, що укладений в рамках чинного законодавства України та відповідає положенням ст.203 ЦК України.

Також в оскаржуваному рішенні судом зазначено, що кредитний договір укладено на принципах добросовісної конкуренції, адже апелянт самостійно та добровільно обрав ПАТ КБ Надра для укладення із ним кредитного договору.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також ті умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в позовній заяві та апеляційній скарзі зазначили, що порука за договором поруки від 28.09.2007 року припинилась, оскільки в розрахунках до кредитного договору №545/МК від 28.09.2007 року, укладеного без згоди поручителя, закладені умови всупереч вимог ч.1 ст.559 ЦК України, збільшуючи обсяг відповідальності поручителя.

Проте, таке твердження не дає підстав для визнання припиненим правовідношення за договором поруки, оскільки порука діє до повного виконання зобовязання.

Крім того, окремі обставини, зазначені апелянтами в обґрунтування апеляційної скарги, були предметом дослідження суду апеляційної інстанції. Зокрема, ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2016 року залишено без змін рішення Івано-Франківського міського суду від 04 лютого 2014 року у справі за позовом ПАТ КБ Надра до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, яким стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 545/МК від 28.09.2007 року в сумі 664 565,20 грн. Дане рішення суду набрало законної сили 28.11.2016 року.

Судом також встановлено, що гараж №19, який розташований в м.Івано-Франківську, гаражно-будівельному кооперативі Житло, загальною площею 192,1 кв.м., що раніше належав ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу за №1309Д від 28.09.2007 року на прилюдних торгах придбала ОСОБА_4 в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору №545/МК від 28.09.2007 року, що стверджується свідоцтвом про придбання майна з прилюдних (електронних) торгів від 29.12.2016 року (а.с. 69,70 т.1).

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при постановленні рішення не досліджено позовних вимог та обставин, які його стверджують, не заслуговують на увагу і спростовуються вищеназваними доказами, яким суд дав належну правову оцінку. З таким висновком погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Апеляційний суд приходить до переконання, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 13 вересня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з часу складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 грудня 2018 року.

Судді: І.В. Бойчук

ОСОБА_5

ОСОБА_6