Справа № 296/5428/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

"16" листопада 2018 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого-судді Галасюка Р.А.,

секретаря Могилевець В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 327 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 в червні 2018р. звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: м.Житомир, майдан ОСОБА_3, 5 кв. 28.

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 вказує, що вона є власником квартири №28 за адресою: м.Житомир, майдан ОСОБА_3, 5. Як зазначає позивач, в даній квартирі крім ОСОБА_1 та її дітей сина ОСОБА_4, 2003р.н., та доньки ОСОБА_4, 2006р.н., та її батька ОСОБА_5, зареєстрована також двоюрідна сестра ОСОБА_2. Відповідач. Як зазначає позивач, відповідач фактично в квартирі №28 за адресою: м.Житомир, майдан ОСОБА_3, 5, не проживає, виїхала на заробітки в іншу країну. Комунальні платежі нараховуються згідно численності зареєстрованих осіб. Оскільки відповідач у вищевказаній квартирі не проживає більше 6 років без поважних причин, не сплачує комунальних послуг, не несе інших витрат по утриманню квартири, а її реєстрація порушує право позивача на повноцінне користування власністю, впливає на оплату комунальних послуг, тощо, позивач просить позов задовольнити.

Позивач в судове засідання надала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі (а.с. 16).

Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири №28 за адресою : м.Житомир, м-н.С.П. ОСОБА_3,5.

За вказаною адресою згідно довідки ПП «АММОНН» крім позивача зареєстрований її батько ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_4, 2003р.н, донька ОСОБА_4, 2006р.н., двоюрідна сестра ОСОБА_2, яка у квартирі не проживає (а.с.4).

Факт не проживання відповідача у квартирі №28 за адресою : м.Житомир, м-н.С.П. ОСОБА_3,5, також підтверджується заявами свідків (а.с.17,18,19).

У відповідності до ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону (ч.1 ст. 319 ЦК України).

Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України).

Право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном передбачено ст.391 ЦК України.

За ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців

Реєстрація відповідача у квартирі належній позивачу порушує його право, передбачене ст. 317 ЦК України.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач втратила право на користування квартирою, що належить позивачу у зв'язку із відсутністю без поважних причин понад пів року, а тому позов ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати у сумі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст.7,10,76,81,133,141,223,244,245,259,263-265,268,280-284,354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №28 за адресою : м.Житомир, м-н.С.П. ОСОБА_3,5.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 704,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Cуддя Р. А. Галасюк