Справа №359/2135/18
Провадження №2-з/359/40/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Коробові О.П.,

за участю позивача ОСОБА_1,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

за участю відповідача ОСОБА_3,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

В березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою та об-ґрунтує її тим, що до Бориспільського міськрайонного суду ним предявлений позов про стягнення з ОСОБА_3 на його користь боргу за договором позики в розмірі 389841 гривні 72 копійок. Відповідач є власником 1/2 частки в житловому будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами по вул. Великопромінській, 1 в м. Борисполі. 14 березня 2018 року на інтернет-сайті www.olx.ua було розміщено оголошення про про-даж цього обєкту нерухомого майна. Після відчуження вказаного домоволодіння у влас-ність інших осіб виконання рішення суду про задоволення позову стане неможливим. Тому ОСОБА_1 просить суд накласти арешт та оголосити заборону відчуження 1/2 частки, що належить відповідачу в житловому будинку з надвірними будівлями та госпо-дарськими спорудами по вул. Великопромінській, 1 в м. Борисполі.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 під-тримують заяву та наполягають на її задоволенні.

ОСОБА_3 заперечує проти задоволення цієї заяви. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що домоволодіння продається для того, щоб повернути позивачу борг за договором позики. Накладення арешту на 1/2 частку в цьому обєкті не-рухомого майна лише перешкодить відповідачу повернути грошові кошти ОСОБА_1 Тому ОСОБА_3 просить суд відмовити у задоволенні заяви.

Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши письмові докази, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефектив-ний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.3 ст.150 цього ж Кодексу заходи забезпечення позову мають бути спів-мірними із заявленими позовними вимогами.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна за-гроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповід-ність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Встановлено, що 21 березня 2018 року ОСОБА_1 предявив до Бориспільського міськрайонного суду позов (а.с.10-15), в якому він просить стягнути з відповідача борг за договором позики в розмірі 389841 гривні 72 копійок.

З інформаційної довідки №117601983 від 19 березня 2018 року (а.с.6) вбачається, що ОСОБА_3 є власником 1/2 частки в житловому будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами по вул. Великопромінській, 1 в м. Борисполі. Він підтвердив те, що 14 березня 2018 року на інтернет-сайті www.olx.ua було розміщено оголошення про продаж вказаного домоволодіння (а.с.8). Після відчуження цього обєкту нерухомого майна у власність інших осіб виконання рішення суду про задоволення позову стане не-можливим, оскільки за відповідачем не зареєстровано право власності на інше майно.

Зі змісту оголошення вбачається, що домоволодіння виставлено на продаж за 33000 доларів США, що станом на день розгляду заяви еквівалентно 868230 гривням (26,31 х 33000). Вартість 1/2 частки, що належить відповідачу в цьому обєкті нерухомого майна, становить 434115 гривень (868230 : 2). Ці обставини свідчать про те, що захід забезпечен-ня позову, який просить застосувати ОСОБА_1, відповідає розміру заявлених ним вимог.

З огляду на це суд вважає допустимим накласти арешт на 1/2 частку, що належить ОСОБА_3 в житловому будинку з надвірними будівлями та господарськими спору-дами по вул. Великопромінській, 1 в м. Борисполі.

Відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах сус-пільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як розяснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і осново-положних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «ОСОБА_4 проти Італії»). Необґрунтована затримка у виконанні обовяз-кового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції (рішення у справі «Бурдов проти Росії»).

Безумовно, накладення арешту на частку відповідача в домоволодінні є втручанням в його право на мирне володіння цим майном. Водночас, таке втручання є не тільки виправданим, але й необхідним, оскільки воно спрямовано на забезпечення виконання рішення суду. Крім того, арешт частки в домоволодінні полягає лише в позбавленні ОСОБА_3 можливості розпоряджатись цим обєктом нерухомого майна та не пере-шкоджає вільно володіти та користуватись ним. Ці обставини свідчать про те, що на-кладення арешту на частку відповідача в домоволодінні відповідає ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та не порушує ч.1 ст.1 Першого протоколу до цієї Конвенції.

Суд вважає, що наведені обставини є додатковою підставою для часткового задо-волення заяви про забезпечення позову.

Водночас, після накладення арешту на частку відповідача в домоволодінні ОСОБА_5 втратить можливість розпоряджатись цим майно. Ця обставина свідчить про відсутність потреби у додатковому оголошенні заборони відчуження частки відповідача в домоволодінні.

З огляду на це суд вважає, що підстави для оголошення заборони відчуження 1/2 частки, яка належить ОСОБА_3 в житловому будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами по вул. Великопромінській, 1 в м. Борисполі, відсутні. Тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 в частині вжиття цього заходу забезпечення позову належить відмовити.

Керуючись п.1 ч.1, ч.2 ст.258, ч.4-ч.5 ст.259, ст.260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити част-ково.

Накласти арешт на 1/2 частку, що належить ОСОБА_3 в житловому будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами по вул. Великопромінській, 1 в м. Борисполі.

У задоволенні заяви в частині додаткового оголошення заборони відчуження цього майна ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_6