Справа № 372/674/18
Провадження № 2-793/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

07 грудня 2018 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Потабенко Л.В.,

за участю секретаря Буртової О.Є.,

справа № 372/674/18

учасники по справі:

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: ОСОБА_2,

третя особа: Орган опіки і піклування ОСОБА_3 районної державної адміністрації Київської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області без фіксування технічними засобами в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки і піклування ОСОБА_3 районної державної адміністрації Київської області, про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів, стягнення заборгованості по аліментах та пені за прострочення по сплаті аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просив позбавити останнього батьківських прав відносно їх спільного малолітнього сина ОСОБА_2, стягнути на утримання сина заборгованість по аліментах, збільшити розмір аліментів, та стягнути пеню за прострочення сплати аліментів.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що з відповідачем по справі вони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час шлюб з відповідачем розірваний за рішенням Обухівського районного суду Київської області, та стягнуто також за рішенням суду аліменти на утримання сина. Сторони проживають окремо, при цьому син проживає з позивачем, відповідач життям свого сина не цікавиться, не спілкується з ним, не приймає участі у його вихованні, розвитку. Окрім того, відповідач не виконує рішення суду та аліменти на утримання сина не сплачує, внаслідок чого має заборгованість по їх сплаті, яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку та пеню у відповідності до ч. 1 ст. 196 СК України, а також просить про збільшення їх розміру, так як збільшились витрати на утримання дитини. Також позивач зазначає, що відповідач нехтує своїми батьківськими обовязками, а тому комісією Органу опіки та піклування ОСОБА_3 районної державної адміністрації прийнято висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. З огляду на викладені обставини, просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 16.03.2018 року позовну заяву залишено без руху, а позивачу надано строк на усунення недоліків.

Ухвалою судді від 05.06.2018 року відкрито провадження по справі за загальними правилами позовного провадження і призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 31.08.2018 року закрито підготовче провадження по справі і призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні.

Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, вимоги позовної заяви підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі та проти винесення заочного рішення у справі не заперечує.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв, клопотань чи відзиву до суду не подав.

Представник третьої особи, Органу опіки та піклування ОСОБА_3 районної державної адміністрації Київської області, в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що просить розглядати справу у його відсутність, та просив при винесенні рішення врахувати наданий висновок Органу опіки та піклування ОСОБА_3 районної державної адміністрації Київської області про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, враховуючи інтереси позивача, суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ч.4 ст.223, ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народився 02.07.2012 року, а його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ОК № 215437 від 10.07.2012 року.

Відповідно до рішення Обухівського районного суду Київської області від 08.12.2014 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розірвано.

Відповідно до рішення Обухівського районного суду Київської області від 24.02.2016 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів задоволено частково, та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 гривень, щомісячно, починаючи з 11.02.2016 року до досягнення дитиною повноліття з урахуванням індексації.

Відповідно до вироку Обухівського районного суду Київської області від 10.02.2015 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт за умисні дії, що виразилися в нанесенні умисних тілесних ушкоджень ОСОБА_5

З довідки, виданої ОСББ «ЖБК «Енергія» № 177 від 29.01.2018 року, вбачається, що малолітня дитина сторін ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та постійно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з матірю ОСОБА_5 та її батьками ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Відповідно до психолого-педагогічної характеристики методиста з психологічної служби ОСОБА_9, неповнолітній ОСОБА_4 відвідує ДНЗ «Хоровод» рекомендовано психологічний супровід та проведення психологічної колекційної роботи щодо подолання в дитини проявів тривожності, страху та допомоги в розумінні своїх емоцій та вмінню їх виплескувати.

Відповідно до висновку ОСОБА_3 районної державної адміністрації від 28.11.2018 року, орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно Свідоцтва про шлюб Серії І-ОК № 250183 від 30.06.2018 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 30.06.2018 року про що зроблено відповідний актовий запис № 150 від 30.06.2018 року ОСОБА_3 міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_10.

ОСОБА_3 міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області своїм листом від 22.02.2018 року № 2919 повідомив позивачу на її заяву від 16.02.2018 року про видачу довідки щодо неотримання аліментів від боржника ОСОБА_2, що державним виконавцем було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-292/16 від 18.03.2016 року виданим Обухівським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі 1 000,00 гривень, щомісячно, починаючи з 11.02.2016 року до досягнення дитиною повноліття з урахуванням індексації і станом на 22.02.2018 року повторно виконавчий лист на виконання не надходив та на виконанні не перебуває.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2, який є батьком малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків щодо свого малолітнього сина.

Позивач проживає разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_4, позивач виховує дитину самостійно, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не піклується про неї, життям дитини не цікавиться.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обовязків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, обєктивного зясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обовязками.

Враховуюче вищевикладене, суд знаходить доведеним факт ухилення відповідача від піклування про фізичний і духовний розвиток свого малолітнього сина, його підготовки до самостійного життя, належного стану здоровя, а тому за таких виняткових обставин та з метою захисту інтересів дитини, забезпечення її зростання в умовах турботи, приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову в частині позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_4 та необхідність його задоволення в цій частині.

Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Крім того, після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню.

Суд оцінивши надані докази в сукупності вважає, що наявні підстави для збільшення розміру аліментів що стягуються з відповідача на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 24.02.2016 року

Після винесення рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1 000,00 грн. пройшов значний період часу та за цей час змінились обставини які впливають на розмір аліментів що стягнені з відповідача в твердій грошовій сумі.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» з 01.01.2018 року встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років в розмірі 1492 грн., з 1 липня - 1559 гривень, для дітей віком від 6 до 18 років в розмірі - 1860 грн., з 1 липня - 1944 гривні.

Як вбачається з наданих позивачем доказів в державі змінився розмір прожиткового мінімуму, у зв'язку з інфляцією зросли витрати на оздоровлення, харчування, утримання сина сторін по справі, та розмір аліментів має бути збільшений.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Доказів відсутності можливості сплачувати аліменти в більшому розмірі відповідачем не надано. Відповідач працездатний, доказів на підтвердження поганого матеріального стану ним не надано. Істотних обставин, які б могли унеможливити виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків належним чином суд, не вбачає.

Суд вважає що відповідач має можливість в повній мірі та належним чином виконувати покладені на нього законодавством зобов'язання, а саме сплачувати аліменти на утримання сина, до досягнення ним повноліття у грошовій сумі в розмірі по 1500,00 грн. щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Суд вважає, що оскільки відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, то такий розмір аліментів забезпечить дитині позивача збереження певного матеріального рівня утримання та буде відповідати його наявним сімейним обставинам, а позовна вимога в цій частині є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Положеннями статті 194 СК України врегульований порядок стягнення аліментів за виконавчим листом та заборгованості за аліментами в примусовому порядку, яка виникла внаслідок невиконання рішення суду про стягнення аліментів.

Частина 4 ст. 195 СК України передбачає лише обчислення розміру заборгованості за аліментами судом, за наявності спору щодо розміру такої заборгованості, який в даній справі відсутній, оскільки виконавчий лист на виконанні не перебуває та довідки про заборгованість позивачем ОСОБА_3 міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області не надано. Тому з огляду на вище встановлені судом обставини справи, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за аліментами в сумі 25000,00 гривень задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Верховним Судом України в постанові від 1 червня 2016 року у справі N 6-535цс16 висловлена наступна правова позиція. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Враховуючи те, що судом встановлено з відповіді ОСОБА_3 міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 22.02.2018 року № 2919, що виконавчий лист № 2-292/16 від 18.03.2016 року виданий Обухівським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі 1 000,00 гривень, щомісячно, починаючи з 11.02.2016 року до досягнення дитиною повноліття з урахуванням індексації повернуто позивачу і станом на 22.02.2018 року повторно виконавчий лист на виконання не надходив та на виконанні не перебуває, тобто позивач виконавчий лист за рішенням суду про стягнення аліментів з ОСОБА_2 до примусового виконання після його повернення не подав знову до примусового виконання, суд приходить висновку про відсутність підстав для стягнення пені з відповідача у розмірі 7 590,00 гривень оскільки це суперечить положенню ст. 196 СК України та в даному випадку не доведено позивачем, що заборгованость виникла з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, тобто з вини відповідача.

Відповідно ч.1 ст. 141 ЦПК України,судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на сплату судового збору в сумі 1409 грн. 60 коп. пропорційно до задоволених позовних вимог позивача, оскільки зазначені витрати документально підтверджені та доведені.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15,141, 212-214, 226, 280 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки і піклування ОСОБА_3 районної державної адміністрації Київської області, про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів, стягнення заборгованості по аліментах та пені за прострочення по сплаті аліментів задовольнити частково.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Внести відповідні зміни в актовий запис про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, зроблений Виконавчим комітетом Української міської ради Обухівського району Київської області № 103 від 10.07.2012 року.

Збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Обухівського районного суду Київської області від 24.02.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, з 1000,00 гривень ( однієї тисячі гривень) до 1500,00 гривень (одна тисяча пятсот гривень) щомісяця, з урахуванням індексації і до досягнення нею повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати у відшкодування сплаченого судового збору в розмірі 1 809 гривень 60 коп. на користь ОСОБА_1.

Позивач: ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса проживання: 08720, АДРЕСА_1, адреса реєстрації: 08720, АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса реєстрації: Чернігівська область, Носівський район, с. Ставок, вул. Українська, 76, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2).

Третя особа: ОСОБА_3 районна державна адміністрація Київської області, як орган опіки і піклування ( юридична адреса: 08700, Київська область, м. Обухів, вул. Малишка, 10, ).

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 17.12.2018р.

Суддя