Справа № 463/602/18 Головуючий у 1 інстанції: Нор Н.В.
Провадження № 22-ц/811/1189/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1В.
У Х В А Л А

судового засідання

27 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Юзефович Ю.І.

з участю представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_5 та Голови комісії з припинення Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний шкірно-венерологічний диспансер» ОСОБА_6 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 24 липня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_5 до Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний шкірно-венерологічний диспансер», правонаступником якого є Комунальне некомерційне підприємство Львівської обласної ради «Львівський обласний шкірно-венерологічний диспансер» з участю третьої особи Головного лікаря комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний шкірно-венерологічний диспансер» ОСОБА_6, про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

встановила:

В провадженні Львівського апеляційного суду знаходиться цивільна справа за апеляційними скаргами ОСОБА_5 та Голови комісії з припинення Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний шкірно-венерологічний диспансер» ОСОБА_6 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 24 липня 2018 року.

Оскаржуваним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 24 липня 2018 року позов ОСОБА_5 - задоволено частково.

Визнано недійсним та скасовано Наказ Головного лікаря Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний шкірно-венерологічний диспансер» № 4-к від 02.01.2018 року «Про звільнення з роботи».

Визнано незаконним звільнення ОСОБА_7 та поновлено ОСОБА_5 на роботі у Комунальному закладі Львівської обласної ради «Львівський обласний шкірно-венерологічний диспансер».

Стягнуто з Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний шкірно-венерологічний диспансер» на користь ОСОБА_5 середньомісячний заробіток на посаді завідувача ІІ-м стаціонарним відділенням за весь час вимушеного прогулу у розмірі 5983 грн. 00 коп.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення на користь ОСОБА_5 середньої заробітної плати за один місяць в розмірі 5983 грн. 00 коп.

В решті вимоги залишено без задоволення.

Стягнуто з Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний шкірно-венерологічний диспансер» (місце знаходження: 79013, м. Львів, вул. Коновальця, 1, ) на користь ОСОБА_5 (місце проживання: 79032, м. Львів, вул. Пасічна, 85/55, РНОКПП НОМЕР_1) 2000 грн. судових витрат.

Рішення суду оскаржили позивач ОСОБА_5 та Голова комісії з припинення Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний шкірно-венерологічний диспансер» ОСОБА_6

В апеляційній скарзі голова комісії з припинення Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний шкірно-венерологічний диспансер» зазначає, що суд дійшов помилкового переконання про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Покликається на те, що обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що головний лікар при її звільненні порушив ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», оскільки роботодавець не звернувся до вищестоящого виборного органу Вільної профспілки медичних працівників України з обґрунтованим письмовим поданням про розірвання трудового договору з працівником головою первинної профспілкової організації і не отримав згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця.

Приймаючи рішення про скасування наказу про звільнення позивача та поновлення її на роботі, суд не застосував закон, який підлягав застосуванню, а саме ч. 9 ст. 43 КЗпП України та розяснення постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року.

Зазначена обставина, на думку апелянта, є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення в частині задоволених позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу, що за приписами ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Відповідно до ч. 3 ст. 252 КЗпП України звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об'єднання професійних спілок).

Згідно повідомлення від 21.12.2017 року адміністрацію Львівського обласного шкірно-венеричного диспансеру повідомлено про створення 16.12.2017 року нової первинної профспілкової організації Незалежна первинна профспілкова організація ОКШВД Вільної профспілки медичних працівників України. Голова первинної профспілкової організації ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 15).

З матеріалів справи вбачається, що адміністрація Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний шкірно-венерологічний диспансер» не зверталась як до первинної профспілкової організації - Незалежна первинна профспілкова організація ОКШВД Вільної профспілки медичних працівників України, так і до вищого виборного органу цієї професійної спілки з поданням про дачу згоди на звільнення позивач ОСОБА_5 з роботи.

Згідно із ч. 9 ст. 43 КЗпП України, якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті.

Аналогічні розяснення містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що для повного та всебічного розгляду справи, необхідно запитати згоду первинної профспілкової організації - Незалежної первинної профспілкової організаціії ОКШВД Вільної профспілки медичних працівників України та вищого виборного органу цієї професійної спілки Львівської обласної організації вільної профспілки медичних працівників щодо звільнення ОСОБА_5 з посади завідувача ІІ-м стаціонарним відділенням у Комунальному закладі Львівської обласної ради «Львівський обласний шкірно-венерологічний диспансер», яка є головою первинної профспілкової організації, відповідно на час виконання ухвали провадження у справі зупинити.

Керуючись ст. 84 ЦПК України, ч. 1, ч. 9 ст. 43, ч. 3 ст. 252 КЗпП України, колегія суддів, -

ухвалила:

Звернутися до первинної профспілкової організації - Незалежної первинної профспілкової організації Обласного комунального шкірно-венеричного диспансеру Вільної профспілки медичних працівників України та до вищого виборного органу цієї професійної спілки -Львівської обласної організації вільної профспілки медичних працівників України із запитом про надання згоди на звільнення ОСОБА_5 з посади завідувача ІІ-м стаціонарним відділенням у Комунальному закладі Львівської обласної ради «Львівський обласний шкірно-венерологічний диспансер» на підставі п. 1 ст.40 КЗпП України, у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників.

Ухвалу суду виконати до 18 січня 2019 року.

На час виконання ухвали провадження у справі зупинити.

Ухвала в частині зупинення провадження у справі може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 27 грудня 2018 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

ОСОБА_8