ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4005/18 Справа № 175/4276/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Шабанов А. М. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1,

на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2014 року про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми боргу за договором позики, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2014 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення його позову задоволено /а.с. 20/.

До вирішення справи по суті накласти арешт, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди, проводити реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати відчуження:

- будинку АДРЕСА_3

- квартири АДРЕСА_4

- частини нежитлової будівлі у розмірі частки 89 квадратних метрів, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5

- рахунку в національній валюті (р/р НОМЕР_1, МФО 300205, ОКПО 19019775), який розташований у Дніпродзержинському відділенні ПАТ "Український Професійний банк" за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпродзержинськ, вул. Прохідний Тупик, буд.№3, оф. 1-Б,

що належать ОСОБА_4.

Не погодившись із такою ухвалою особа, яка не була залучена до участі у справі - ОСОБА_1, звернулась із апеляційною скаргою, в якій посилалась на порушення судом першої інстанції норм процесуального права /а.с. 70-71/.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не перевірив право власності відповідача на майно, на яке накладено арешт, зокрема квартири АДРЕСА_1, чим порушив її право власності. Також, апелянт зазначила, що суд в оскаржуваній ухвалі не зазначив обґрунтування забезпечення позову.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

В силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів по забезпеченню позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання у майбутньому рішення суду.

Однак, колегія суддів вважає такий висновок суду передчасним, виходячи з наступних підстав.

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся з позовною заявою про стягнення суми боргу за договором позики /а.с. 2-5/.

Згодом позивач звернувся із заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, що ОСОБА_4, а саме:

- будинок АДРЕСА_3

- квартиру АДРЕСА_4

- частину нежитлової будівлі у розмірі частки 89 квадратних метрів, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5

- рахунок в національній валюті (р/р НОМЕР_1, МФО 300205, ОКПО 19019775), який розташований у Дніпродзержинському відділенні ПАТ "Український Професійний банк" за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпродзержинськ, вул. Прохідний Тупик, буд.№3, оф. 1-Б.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 151 ЦПК України /чинного на момент постановлення ухвали/ суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України /чинного на момент постановлення ухвали/ позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться в нього або в інших осіб.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Проте, як видно з матеріалів справи, заява позивача не містить жодних обґрунтувань щодо відсутності гарантій виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Згідно п. 4 вказаної Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції вказані вимоги закону не врахував, не з'ясував характер виниклих між сторонами правовідносин, не навів доказів щодо відсутності гарантій виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, не пересвідчився у співмірності виду забезпечення позову позовним вимогам та помилково дійшов висновку про необхідність накладення арешту на частини квартир відповідача.

З апеляційної скарги та додатків до неї убачається, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2, що підтверджується Договором дарування ВЕВ №204114 від 19 серпня 2006 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кір'як С.А. /а.с. 73/ та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11978642 від 28 вересня 2006 року /а.с. 74/.

Враховуючи викладене, а також те, що судом порушено норми процесуального права, позивач не надав доказів наявності підстав для застосування заходів забезпечення позову у вигляді арешту нерухомого майна, ухвала суду підлягає скасуванню в частині накладення арешту, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди, проводити реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати відчуження квартири АДРЕСА_1

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2014 року - скасувати в частині накладення арешту, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди, проводити реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати відчуження квартири АДРЕСА_1

В іншій частині ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2014 року про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми боргу за договором позики - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л.Демченко

М.О.Макаров