Постанова

Іменем України

20 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 164/1120/16-ц

провадження № 61-35782св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Курило В. П., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представники позивача: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

відповідач - Великоосницька сільська рада Маневицького району Волинської області,

заявник - ОСОБА_7,

представник заявника - ОСОБА_8,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, на рішення Апеляційного суду Волинської області від 30 січня 2017 року в складі колегії суддів: Матвійчук Л. В.,

ОСОБА_9, ОСОБА_10,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Великоосницької сільської ради Маневицького району Волинської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його мати ОСОБА_11, після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, що підтверджено витягом з погосподарської книги № 3 за 2003 рік. Зазначав, що він є спадкоємцем за заповітом та у встановлений законом строк не подавав заяву до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки вважав, що доглядаючи за матір'ю до дня її смерті, а також в подальшому доглядаючи за спадковим майном він фактично прийняв спадщину шляхом вступу у володіння та користування спадковим майном.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_4просив суд визначити додатковий строк для прийняття спадщини в один місяць.

Рішенням Маневицького районного суду Волинської областівід 18 липня

2016 року позов ОСОБА_4задоволено.

Визначено додатковий строк ОСОБА_4 для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в один місяць з дня набрання рішенням суду законної сили.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивач є спадкоємцем за заповітом та причини пропуску строку подачі заяви наведені позивачем є поважними.

Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 30 січня 2017 року рішення Маневицького районного суду Волинської областівід 18 липня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що позивачем не наведено поважних причин пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у зв'язку з чим відсутні передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог. Крім того, спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_11 є, крім позивача, її син ОСОБА_12, який не залучений до участі у справі. Також у житловому будинку по АДРЕСА_1 з 01 січня 2001 року проживала без реєстрації та зареєстрована за даною адресою з 23 грудня 2009 року ОСОБА_7, яка є дочкою спадкоємця за заповітом ОСОБА_13, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Крім того, судом першої інстанції в порушення вимог чинного законодавства не встановлювались обставини прийняття спадщини іншими спадкоємцями як за законом, так і за заповітом. Проте, саме від встановлення обставин прийняття чи неприйняття спадщини іншими спадкоємцями залежить хто буде відповідачем у даній справі.

У лютому 2017 рокупредставник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанцій та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що він проживав у спадковому будинку, тому фактично прийняв спадщину. Крім того, відповідно до норм закону, які діяли на момент відкриття спадщини, ОСОБА_13 не прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_11, а тому ОСОБА_7 права на спадщину після ії смерті не набула.

У червні 2017 року представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8, подав заперечення на касаційну скаргу, вказуючи на те, що рішення суду апеляційної інстанції є законними і обґрунтованими.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого вказаною статтею, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Отже, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог статей 10, 60, 212 ЦПК України 2004 року, враховуючи те, що позивачем не наведено жодних поважних причин пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року, дійшов правильного висновку про відсутність, передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Волинської області від 30 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П.Курило

М. Є.Червинська