Справа № 529/1095/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Гвоздика А. Є.

при секретарі Бурлига Н. Л.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Диканька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини., -

ВСТАНОВИВ:

22. 11. 2018 року відповідно до ухвали Диканського районного суду об'єднано дві позовні заяви в одне провадження, відкрито провадження по справі.

В обгрунтування об'єднаних позовів позивач вказує, що вона та відповідач 02 червня 2006 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Диканського районного управління юстиції Полтавської області, від якого мають малолітню дитину доньку ОСОБА_3, 02. 07. ІНФОРМАЦІЯ_1.

Але, вказуючи на те, що спільне життя із відповідачем не склалося через різні характери, постійні непорозуміння та ухилення останнього від матеріальної участі у забезпечення сімейних потреб на утримання малолітньої дитини, позивач звернулася з позовом до суду про розірвання шлюбу та стягнення на її користь на утримання малолітньої дитини аліментів в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, позивач просила стягнути з відповідача витрати пов'язані із сплатою судового збору та за оплату юридичних послуг.

Позивач ОСОБА_1 та її представник повторно на розгляд справи по суті у судове засідання не з'явилися, хоча вони належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, про що мається поштове повідомлення. Про поважність причини своєї неявки також суд не повідомили, тому розгляд справи був проведений у відсутність позивача та його представника на підставі наявних в справі доказах, відповідно до вимог ч.3 ст. 223 ЦПК України.

Відповідач у судове засідання також не з'явився, але на адресу суду надав відзив на позовну заяву позивачки в якому вказав, що проти розірвання шлюбу, стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно та стягнення з нього сплаченого позивачкою суми судового збору в сумі 704 грн. 80 грн. він не заперечує. Але, відповідач заперечує проти стягнення з нього витрат на оплату правової допомоги адвоката позивачу по справі, тому як ніякими розрахунками його оплата не була обгрунтована.

Розглянувши матеріали об'єднаної позовної заяви, дослідивши наявні докази у справі, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні спільне життя сторін в подальшому не можливе через відсутність взаємопорозуміння між ними і відновлювати сімейні стосунки вони наміру не мають. Вказане свідчить, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб між ними слід розірвати.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

З наданих доказів суд дійшов висновку, що відповідач є працездатним і може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Підстав для звільнення відповідача від обов'язку утримувати дитину, передбачених ст. 188 СК не встановлено. Сам відповідач проти обов'язку сплати аліментів не заперечує.

Тому, суд вважає необхідним стягти з відповідача на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі 1000 грн., але не менше 50% суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно ч.6 ст. 140 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати за вимогу про сплату аліментів на утримання дитини, тому як відповідно до ЗУ Про судовий збір позивач від цієї оплати звільнена.

Також, суд вважає за вірне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки сплачені останньою суму судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

Крім цього, відповідно до п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються також з витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Ця правова позиція викладена у Постанові Верховного суду від 20.09.2018 року у справі №751/3840/15ц.

Позивачем суду хоча і надано платіжний документ, квитанцію до прибуткового касового ордеру, що підтверджує сплату нею гонорару, але не надано акту виконаних адвокатом робіт та витраченого часу, з зазначенням виду виконаних робіт (складення відзиву, клопотання, витребування доказів, тощо).

Суд також враховує, що відповідні докази були відсутні на момент розгляду справи по суті у матеріалах справи, адвокат ОСОБА_4 участі у судових засіданнях не приймав, процесуальних документів не подавав.

Таким чином, позивачем по справі не доведено понесення нею витрат на правову допомогу, у звя'зку з чим, ця її вимога задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 105, 110, 112, 180 183, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 7, 8, 81, 83, 88, 133, 137, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, до ОСОБА_2, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Порутчик) ОСОБА_5 та ОСОБА_2, зареєстрований 02 червня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Диканського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 45.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, не працюючого на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3, 02. 07. ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у твердій грошовій сумі 1000 (одна тисяча) грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21. 11. 2018 року і до досягненням дитиною 18 років.

Стягти з ОСОБА_2 в доход держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Стягти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Головуючий: