Ухвала

20 липня 2018 року

місто Київ

справа № 1023/376/12

провадження № 61-39606ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Славутицького міського суду Київської області від 10 жовтня 2012 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 19 грудня 2012 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання права власності на частку майна, яке є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та виділ майна в натурі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 26 червня 2018 року із застосуванням засобів поштового зв'язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на зазначені судові рішення.

І. Верховний Суд встановив, що Славутицьким міським судом Київської області та Апеляційним судом Київської області відповідно до наданих оскаржуваних судових рішень розглядалася цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання права власності на частку майна, яке є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, та виділ майна в натурі.

Серед учасників справи не зазначено ОСОБА_2, суд касаційної інстанції не може ідентифікувати особу, яка подала касаційну скаргу, чи є вона учасником справи.

Зважаючи на наведене заявнику необхідно надати суду докази щодо того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_2 є однією й тією ж особою, або спростувати такі відомості.

ІІ. У поданій касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, зазначаючи, що оскаржуване судове рішення апеляційної інстанції заявнику засобами поштового зв'язку не направлялось та особисто їй не видавалось, а тому недотримання строків на касаційне оскарження зумовлене діями (бездіяльністю) суду.

Відповідно до частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Доводи заявника про причини пропуску строку на касаційне оскарження не містять таких випадків.

Зважаючи на наведене, ОСОБА_2 необхідно надати суду касаційної інстанції докази поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження із врахуванням правила частини третьої статті 394 ЦПК України.

Даючи оцінку доводам клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, Верховний Суд застосовує норми підпункту 14 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII (далі - ЦПК України 2017 року), що набрав чинності 15 грудня 2017 року), відповідно до якого судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За правилами частини першої статті 325 ЦПК України (в редакції Закону України від 18 березня 2004 року № 1618-IV) (далі - ЦПК 2004 року) касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

Враховуючи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалене 19 грудня 2012 року, тобто до набрання чинності ЦПК України 2017 року, строк на касаційне оскарження судового рішення складає 20 днів.

ІІІ. Усупереч вимог пункту 1 частини другої статті 392 ЦПК заявником у касаційній скарзі невірно зазначено найменування суду, до якого подано касаційну скаргу.

Відповідно до пункту 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду від 30 листопада 2017 року № 2 початком роботи Верховного Суду визначено 15 грудня 2017 року.

Відповідно до частини першої статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У пункті 1 частини другої статті 36 Глави 5 «Верховний Суд» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що Верховний Суд здійснює правосуддя як суд касаційної інстанції, а у випадках, визначених процесуальним законом, - як суд першої або апеляційної інстанції, в порядку, встановленому процесуальним законом.

За правилами частини першої статті 391 ЦПК України касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції. Втім, заявником у порушення цього правила адресовано касаційну скаргу до Верховного Суду України.

З огляду на невідповідність поданої скарги вимогам процесуального закону, чинного на момент її подання, враховуючи, що провадження за зазначеною скаргою не було відкрито, до цієї скарги мають бути застосовані правила статті 393 ЦПК України щодо повноважень суду залишати скаргу без руху.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 382, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Славутицького міського суду Київської області від 10 жовтня 2012 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 19 грудня 2012 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання права власності на частку майна, яке є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та виділ майна в натурі залишити без руху.

Надати для усунення зазначених недоліків строк до 20 серпня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний