Постанова

Іменем України

26 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 1522/8461/11

провадження № 61-33881св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»

відповідач 1 - ОСОБА_4,

представник відповідача 1 - ОСОБА_5,

відповідач 2 - ОСОБА_6,

відповідач 3 - ОСОБА_7,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, на ухвалу апеляційного суду Одеської області в складі колегії суддів: Сидоренко І. П., Станкевича В. А., Цюри Т. В. від 20 березня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2011 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України) звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 01 жовтня 2008 року між банком та ОСОБА_4 було укладено договір відновлювальної кредитної лінії на суму 1 500 000 грн зі сплатою 21% річних строком до 01 жовтня 2018 року. На забезпечення виконання умов кредитного договору між банком та ОСОБА_6 укладено два іпотечні договори, а також між банком та ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були укладені окремі договори поруки. Посилаючись на неналежне виконання позичальником обов'язків за кредитним договором, банк просив суд стягнути у солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 3 097 751,02 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2014 року позов ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 3 097 751,02 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач не виконував умови кредитного договору, у зв'язку із чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з позичальника та поручителів у солідарному порядку.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 19 листопада 2014 року рішення місцевого суду змінено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_6 та окремо з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 солідарно на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 2 697 305,86 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 1 500 000 грн, заборгованість по процентам - 1 144 849,28 грн, пеня по кредиту - 4 936,65 грн, пеня по процентам - 47 474,93 грн. У решті позову відмовлено.

Апеляційний суд, змінюючи рішення в частині розміру пені, виходив із того, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду.

У серпні 2016 року ОСОБА_4 подав заяву про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 19 листопада 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що банк, як кредитор на даний час не визначився у розмірі заборгованості за вище вказаним кредитним договором, це вбачається з позову, з яким банк звернувся до суду, що вказує на наявність підстав для скасування рішення апеляційного суду за нововиявленими обставинами.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20 березня 2017 року заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 19 листопада 2014 року за нововиявленими обставинами у вказаній справі - залишено без задоволення.

У квітні 2017 року ОСОБА_4 подав касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 20 березня 2017 року, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив його заяву задовольнити, скасувати рішення апеляційного суду від 19 листопада 2014 року та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом не враховано, що банк, як кредитор, на даний час не визначився у розмірі заборгованості за кредитним договором від 01 серпня 2008 року, що вказує на наявність підстав для скасування рішення апеляційного суду Одеської області від 19 листопада 2014 року за нововиявленими обставинами, оскільки сам банк, як кредитор, не згоден з розміром заборгованості 2 697,86 грн визначеної судом за рішенням 13 серпня 2014 року у вказаній справі.

Відзив на вказану касаційну скаргу до суду не надходив.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа надійшла до Верховного Суду.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої та другої статті 361 ЦПК України 2004 року рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є зокрема: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Статею 362 ЦПК України 2004 року передбачено, що заяви про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом трьох місяців з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду. При цьому, строк для подання заяви про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами обчислюється в даному випадку з дня встановлення обставин, що мають істотне значення для справи.

Суд установив, що на даний час Приморським рійонним судом розглядається справа за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4 і ОСОБА_6 про звернення стагнення на предмет іпотеки.

Правильними є висновки апеляційного суду про те, що та обставина, що в позові про звернення стягнення на предмет іпотеки банк посилається на інші суми відносно стягнення заборгованості з відповідачів за кредитним договором, які на думку заявника не співпадають з рішенням апеляційного суду від 19 листопада 2014 року, не є нововиявленою обставною у розумінні статті 361 ЦПК України 2004 року.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення.

Частиною третьою статті 406 ЦПК України визначено, що касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 20 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:В. М. Коротун
В. П. Курило