ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
12 грудня 2018 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Соловей Г.В.,
з участю секретаря Момот Л.С.,
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі 3/4 частини будинку, що є у спільній частковій власності та визначення порядку користування землею,-
12.01.2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що йому на праві власності належить ? частин будинку № 24 по вул. Кутузова в м.Фастові Київської області, інша ? частина будинку зареєстрована за відповідачем - ОСОБА_2. На даний час будинок фактично розділений в натурі на дві квартири, має 2 окремі виходи. На земельній ділянці побудовані надвірні будівлі та споруди: погріб на 2 входи, сарай, туалет, накриття, зливна ямка, 2 хвіртки, огорожі, а також металевий гараж, який не підлягає поділу, так як позивач встановив його тимчасово. Позивач вказує, що вони з відповідачкою не можуть дійти згоди щодо сумісного користування надвірними будівлями та спорудами, а тому просить виділити в натурі ? частини будинку №24 по вул. Кутузова в м.Фастові Київської області та визначити прядок користування присадибною земельною ділянкою, пропорційно частці у праві власності на будинок.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області (головуючий суддя Чернишова Є.Ю.) від 25 січня 2016 року відкрито провадження у справі.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2016 року провадження у справі було зупинено у звязку з призначенням по справі судової земельно-технічної експертизи.
01.02.2017 року, до суду надійшло повідомлення судового експерта за вих. № 2230/16-43 від 23.01.2017 року про неможливість надання висновку експерта.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02.02.2017 року, провадження у справі відновлено та призначено до судового розгляду.
За клопотанням позивача, Фастівським міськрайонним судом Київської області матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 про виділ в натурі 3/4 частини будинку, що є у спільній частковій власності та визначення порядку користування землею, 20.02.2017 року, повторно, направлено до Київського НДІСЕ для проведення будівельно-технічної експертизи.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02.10.2018 року у звязку із закінченням пятирічного строку повноважень судді Чернишової Є.Ю. цивільну справу прийнято до провадження судді Соловей Г.В., провадження у справі поновлено.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28.11.2018 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні позивач надавав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив позов задовольнити та виділити йому частину будинку відповідно до першого варіанту висновку проведеної експертизи. Проти винесення заочного рішення не заперечував.
В судове засідання відповідач повторно не зявилася, повідомлялася вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в її відсутність до суду не надходило.
У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.
При розгляді справи, судом встановлено, що ОСОБА_1 належить 1/2 частини житлового будинку №24 по вулиці Кутузова в місті Фастові Київської області, що підтверджується Договором дарування частини жилого будинку від 05.05.2001 року посвідченого ОСОБА_3, державним нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №688 та ? частини вказаного житлового будинку на підставі Договору дарування жилого будинку від 16.05.1998 року посвідченого ОСОБА_4, державним нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №2-1475. Інші ? частина вказаного будинку належить ОСОБА_1, відповідачу по справі на підставі договору Договору дарування жилого будинку від 16.05.1998 року посвідченого ОСОБА_4, державним нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №2-1475.
Стаття 356 ЦК України передбачає, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Згідно ст.361 ЦК України встановлено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.
Виходячі з положень ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.
Статтями 363, 367 ЦК України передбачено, що поділ (виділ частки) майна, що є обєктом спільної часткової власності, в натурі між співвласниками припиняє право спільної часткової власності щодо цих співвласників. Виходячи зі змісту цих норм, поділ (виділ частки) є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку самостійним виходом, що виключає можливість залишення у спільному користуванні співвласників будь-яких приміщень будинку. Під час вирішення зазначених спорів суди повинні враховувати розяснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок». Зокрема, виходячи з положень ст. ст. 183, 367 ЦК України та розяснень, що містяться в п. 6 зазначеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі те, якщо при цьому можливо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинк у в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності.
Також, як розяснив в своїй Постанові від 16.05.2018 року у справі №61-3510 св18 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду Виходячі з аналізу змісту норм статтей 183, 358,364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна. Що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.
Якщо виділ (поділ) технічно не можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то, з урахуванням конкретних обставин, такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику частка якого зменшилась.
Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання не співмірної шкоди господарському призначенню майна.
В судовому засіданні позивач уточнив свої позоні вимоги з врахуванням висновку експерта і просив виділити йому частину будинку відповідно до першого варіанту висновку проведеної експертизи.
Щодо вимог про визначення порядку користування земельною ділянкою між сторонами, необхідно зазначити, що частиною 1 статті 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а в разі недосягнення згоди у судовому порядку.
Оскільки володіння та порядок користування земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, в тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам житловий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, то при застосуванні ст.88 ЗК України при вирішенні спорів як між ними самими, слід брати до уваги цю угоду. Це правило стосується тих випадків, коли житловий будинок поділено в натурі.
За правилом ч.2 ст.120 ЗК України, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Частина 4 ст.120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачала, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди.
Аналіз змісту норм ст.120 ЗК України дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю та споруди, на якій вони розміщені.
Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності обєкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташований. За цими нормами, визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.
Добровільно дійти згоди щодо порядку користування земельною ділянкою, що розташована за вищезазначеною адресою, сторони не можуть.
Відповідно до ОСОБА_6 вказаної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, експерту при проведенні експертизи було надано кадастровий план земельної ділянки за адресою м.Фастів, вул.Кутузова, 24, який складений ФРВВ КОФ ДП Центр ДЗК м.Фастова загальна площа вказаної земельної ділянки складає 0,3056 га в тому числі 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель; 0,2056 га для ведення особистого селянського господарства.
Позивач просить виділити в натурі його частку вказаного житлового будинку згідно першого варіанту поділу відповідно до ОСОБА_6 експерта.
Враховуючи норми ст.88 ЗК України, суд вважає за можливе визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до І варіанту ОСОБА_6 експерта судової земельно-технічної експертизи..
Згідно вказаного варіанту передбачається співвласнику, якому належить ? частки позивачу по справі, виділити 2292 кв.м. земельної ділянки, в тому числі ділянка спільного користування площею 50,0 кв.м., необхідна співвласникам для користування та обслуговування погребу. Лінії розділу земельної ділянки зазначені в Додатку 2 вказаного ОСОБА_6.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Небажання відповідачів надавати докази зокрема з причин ухилення від участі в судових засіданнях, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України.
Таким чином, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, які не були спростовані сторонами, з урахуванням встановлених судом обставин, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 265, 268, 280-284 ЦПК України на підставі ст.183, 321, 356, 358, 364, 367, 380, 382, ЦК України, ст. 88, 120 ЗК України, суд
Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, прож.: ІНФОРМАЦІЯ_2, до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, прож.: ІНФОРМАЦІЯ_2, про виділ в натурі 3/4 частини будинку, що є у спільній частковій власності та визначення порядку користування землею задовольнити.
Лінії розподілу земельної ділянки поділяють земельну ділянку на ділянки: від точки А, яка розташована на межі з боку вул. Кутузова на відстані 4.09 м від правої межі ділянки, прокласти 7,28 м в точку Б, далі 7,40 м в точку В; від точки В 4,33 м в точку Г, розташовану на стіні будинку на відстані 2,11 м від місця прибудови; від точки Г по лінії розподілу будинку в точку Д; від точки Д перпендикулярно 1,90 м в точку Ж; від точки Ж паралельно стіні будинку 7,1 м в точку К; від точки К 9,80 м в тчоку Л; від точки Л 7,43 м в точку М; від точки М 20,53 м в точку Н; від точки Н 15,21 м в точку П, розташовану на правій межі ділянки. Ділянка спільного користування площею 50 кв.м обмежена точками Б2-Б1-Б2-В.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, прож.: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідент.номер: НОМЕР_1, прож.: ІНФОРМАЦІЯ_2 судові витрати в розмірі 6144 грн.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, прож.: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1024,40 грн.
Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст рішення складено 22 грудня 2018 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Головуючий суддя Г.В.Соловей