Номер провадження: 22-ц/785/5992/18
Номер справи місцевого суду: 510/202/17
Головуючий у першій інстанції Сорокін К. В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Півнєві Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Ренійського районного суду Одеської області від 10 липня 2017 року в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

14 лютого 2016 року ОСОБА_4 звернулась до Ренійського районного суду Одеської області із позовом до Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 Після його смерті відкритись спадщина у вигляді права на земельну ділянку розміром 2,92 га (кадастрові номери НОМЕР_1, НОМЕР_2) на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 07.03.2006 року НОМЕР_3 та 1/6 частини житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 Під час життя ОСОБА_6 заповідального розпорядження не залишив, у зв'язку з чим спадкування здійснюється за законом. Спадкоємців першої черги не має, спадкоємцем другої черги є сестра ОСОБА_7, позивачка по справі. 13.07.2016 року ОСОБА_4 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, реєстраційний № 153. Крім того, позивачка на момент смерті брата була зареєстрована та постійно мешкала разом з ним, що підтверджується довідкою Новосільської сільської ради від 13.07.2016 року, № 1710. Пізніше позивачка звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва на спадщину за законом їй було відмовлено у зв'язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. Оригінал державного акту про право власності на земельну ділянку НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_6 був втрачений спадкодавцем, що підтверджується розміщенням оголошення у пресі. Право на спадщину на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 у ОСОБА_6 виникло після смерті матері ОСОБА_8, як у спадкоємця першої черги, який має обов'язкову частку у спадщині, однак у встановленому порядку він її не оформив. Ці обставини змусили позивачку звернутися до суду із позовною заявою при визнання права власності (а.с.2-3).

Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 10 липня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено та визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом (а.с.30-31).

22 травня 2018 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 через суд першої інстанції звернулась з апеляційною скаргою на рішення суду та просила ухвалити нове рішення, яким скасувати рішення суду від 10 липня 2017 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, не дав оцінку спадкової справи, яка відкрита на підставі заяв про прийняття/відмови від спадщини на користь іншої особи. Отже, апелянт зазначає, що є спадкоємцем першої черги після померлого ОСОБА_6, а так як під час життя ОСОБА_6 не залишив заповідальне розпорядження, то спадкування здійснюється за законом (а.с.33-38).

Відзив чи заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

29.11.2018 року представником апелянта було подано клопотання про витребування доказів - спадкової справи відкритої після ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 105). 04.12.2018 року апеляційним судом був направлений запит до нотаріальної контори щодо витребування вказаної спадкової справи (а.с. 100-102, 107). 17.12.2018 року на виконання вказаного запиту від нотаріальної контори надійшли копії матеріалів витребуваної спадкової справи (а.с. 108-119).

Сторони в судове засідання, призначене на 20 грудня 2018 року не з'явились. Про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином.Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи. Від представника Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області надходили заяви, з яких вбачається, що відповідач заперечень щодо апеляційної скарги не має та просить розглянути справу за його відсутності (а.с. 75, 81, 86).

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, пояснення учасників провадження, які з'являлись, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу з огляду на таке.

Приймаючи оскаржуване судове рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України та ч. 3 ст. 1268 ЦК України, має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає, однак не може це зробити з підстав які не залежать від неї, а тому вирішив задовольнити позовні вимоги.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції та задовольняючи апеляційну скаргу звертає увагу на таке.

Як вбачається з матеріалів справи ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6, відповідний актовий запис № 172, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про смерть (а.с. 4).

13.07.2016 року ОСОБА_4 звернулася до Ренійської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, залишеної після її брата ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10).

11.11.2016 року постановою завідувача Ренійської районної державної нотаріальної контори було відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 (а.с. 10).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За положеннями ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Пленум Верховного суду України в своїй постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», а саме в п. 20 роз'яснив, що спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги.

Крім того, відповідно до Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», а саме п. 1 при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: - місце відкриття спадщини; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України. Обставини, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 179 ЦПК у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Отже, за відсутності заповіту спадкування здійснюється на загальних підставах, передбачених законом, зокрема, відповідно до визначеної черги. Для правильного вирішення справи по суті суд в процесі розгляду справи повинен належним чином дослідити та перевірити підстави та докази, на які посилаються сторони, та, зокрема, належним чином встановити обставини, які мають значення для справи враховуючи специфіку відповідної категорії спору.

Як було вище зазначено в процесі розгляду справи з метою перевірки доводів апеляційної скарги, встановлення обставин, які мають значення для справи, та правильного вирішення спору по суті апеляційний судом витребувалась копія спадкової справи, заведеної щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6. Так, відповідно до матеріалів спадкової справи, які надійшли до суду апеляційної інстанції, ОСОБА_2 звернулася до Ренійської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (заява датована 06.05.2016 року), залишеної після її батька - ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 109). При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах спадкової справи міститься дві заяви ОСОБА_2, датовані 06.05.2016 року, одна з яких відповідно до поміток надійшла 11.06.2016 року о 10 год. 45 хв. № 304, а інша - 21.09.2016 року о 13 год. 36 хв. № 481 (110). Також в матеріалах спадкової справи міститься заява ОСОБА_4 про прийняття спадщини, про яку вже вище згадувалось судом, яка надійшла до нотаріальної контори 15.07.2016 року о 14 год. 10 хв. за № 355 (а.с. 115). А окрім того, заява ОСОБА_9 про відмову від спадщини, залишеної після його брата ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, яка надійшла до нотаріальної контори 15.07.2017 року (а.с. 116).

Так, за обставинами даної справи було встановлено, що після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулась його донька - ОСОБА_2, яка, власне, являється спадкоємицею першої черги відповідно до закону. Заповіту щодо свого майна на випадок смерті ОСОБА_6 не залишив. Отже, спадкування здійснюється відповідно до встановленої законом черговості. Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального та матеріального права, та невірно встановив обставини, що мають значення для справи, в результаті чого неправильно вирішив справу по суті заявлених позовних вимог. Апеляційний суд роз'яснює, що позивач має право на звернення до суду з аналогічним позовом проте відповідачами по справі повинні виступати спадкоємці першої черги. В такому випадку спір між спадкоємцями може бути вирішений судом по суті.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Одеської області,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Ренійського районного суду Одеської області від 10 липня 2017 року- скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Постанова Апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.І. Дрішлюк

П.М. Черевко

Р.Д. Громік

26.12.2018 року м. Одеса