Провадження № 22-ц/772/1606/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гриневич В. С.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 рокуСправа № 127/13885/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів: Сопруна В.В., Шемети Т.М.

за участю секретаря Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Вінницької міської ради, про встановлення порядку користування земельною ділянкою,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 22 травня 2018 року зі складанням його повного тексту 01 червня 2018 року у м. Вінниці суддею цього суду Гриневичем В.С.,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, мотивуючи його тим, що вона є власником ? частки будинковолодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Іншим співвласником цього будинковолодіння є відповідач ОСОБА_4 Відповідно до рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради депутатів трудящих від 12 квітня 1956 року № 8/38 та рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 24 грудня 1987 року колишньому власнику вказаного будинковолодіння було відведено земельну ділянку площею 450 кв.м та залишено в тимчасове користування земельну ділянку площею 729 кв.м.

Позивач, маючи намір скористатись своїм правом на безоплатну приватизацію частини земельної ділянки, замовила кадастровий план земельної ділянки в ДП «Поділлягеодезкартографія», однак відповідач із таким порядком користування земельною ділянкою не погодилась, свої варіанти не пропонувала, за таких обставин, користування земельною ділянкою можливо встановити лише в судовому порядку за висновком судової земельно-технічної експертизи.

12 березня 2018 року у справі проведено земельно-технічну експертизу, про що складено висновок експерта № 393, яким запропоновано два варіанта встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Позивач з урахуванням цього висновку експерта у березні 2018 року подала заяву, у якій просила суд встановити порядок користування земельною ділянкою площею 0,0450 га за вказаною адресою між сторонами у справі згідно з варіантом № 2 (додаток № 3) висновку експерта, за яким ОСОБА_3 користується земельною ділянкою площею 267 кв.м, а ОСОБА_4 - земельною ділянкою площею 183 кв.м.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 травня 2018 року позов задоволено, вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись із ухваленим рішенням, відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні пред'явленого позову відмовити.

Позивач ОСОБА_3 через свого представника адвоката ОСОБА_5 подала на апеляційну скаргу відзив, в якому просила цю скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до п. 3 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Указу Президента України № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Вінницької області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Вінницького апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Вінницьку область, з місцезнаходженням у м. Вінниці.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, рішення суду цим вимогам у повній мірі не відповідає, тому апеляційний суд відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши його законність і обґрунтованість у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, з матеріалів справи та матеріалів інвентаризаційної справи № 19434 на об'єкт нерухомого майна, витребуваної на запит суду, вбачається, що 31 березня 1958 року міське комунальне господарство м. Вінниці в особі начальника ОСОБА_6, діючого на підставі довіреності, відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради депутатів № 8/331 від 12 квітня 1956 року про відведення земельної ділянки, надало ОСОБА_7, ОСОБА_8 на праві безтермінового користування земельну ділянку по АДРЕСА_2 загальною площею 450 кв.м., про що укладено нотаріально посвідчений договір (а.с. 5-6 том 2 ). Про цієї відведення земельної ділянки складено акт від 10 березня 1958 року (а.с. 3 том 2).

08 грудня 1982 року старшим державним нотаріусом Другої Вінницької державної нотаріальної контори Соколовою М.Ф. ОСОБА_10 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7 том 2). До успадкованого ОСОБА_10 майна увійшла ? житлового будинку по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 450 кв.м., що належало ОСОБА_7 на підставі зазначеного договору.

06 серпня 1987 року старшим державним нотаріусом Другої Вінницької державної нотаріальної контори Курбатовою С.П. ОСОБА_12 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її матері ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9 том 2). До успадкованого ОСОБА_12 майна увійшла ? житлового будинку по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 450 кв.м., що належала ОСОБА_10 на підставі наведеного вище свідоцтва про право на спадщину за законом.

16 березня 1984 року державним нотаріусом Другої Вінницької державної нотаріальної контори Курбатовою С.П. ОСОБА_13 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті його матері ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8 том 2). До успадкованого ОСОБА_13 майна увійшла ? житлового будинку по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 450 кв.м., що належала ОСОБА_8 на підставі вказаного вище договору.

04 листопада 1987 року між ОСОБА_13 та ОСОБА_12 було укладено нотаріально посвідчений договір про порядок користування конкретними частинами будинку (а.с. 11 том 2) відповідно до якого ОСОБА_13 буде користуватись: кухнею 2-І, прихожою 2-2, кімнатами 2-3, 2-4, погребом «П/А», сараєм «Г» з прибудовою, вбиральнею «Д», ? частини забору «№І», а ОСОБА_12 - кімнатами І-І, І-2, кухнею І-«І», сіньми І-«ІІ», гаражем «Б», сараєм «в». ? частиною забору «№І», а також самовільно збудованими времянкою «В2» та сіньми «вІ». Визначено, що кожен власник користується деревами, наближеними до тієї частини будинку, яка знаходиться у його користуванні. Визначено, що обов'язки сторін договору щодо прибирання двору і тротуару є рівними. Податки, страхові внески та інші платежі власники оплачують пропорційна до своєї частини у праві власності.

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів від 04 серпня 1987 року № 200 існуючому будинку АДРЕСА_1 присвоєно № 141 (а.с. 185-187 том 1).

Рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради № 475 від 24 грудня 1987 року «Про впорядкування та закріплення земельних ділянок в індивідуальній забудові» за домоволодінням колишніх власників - ОСОБА_12 та ОСОБА_13 по АДРЕСА_1 закріплено в тимчасове користування земельну ділянку площею 729,00 кв.м (а.с. 11-12 том 1).

21 січня 1988 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу ? частини жилого будинку з відповідною часткою господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1, м. Вінниця на земельній ділянці площею 450 кв.м (а.с. 4-5 том 1). У зв'язку з укладенням цього договору право власності на ? житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами за адресою вказаного нерухомого майна 18 травня 2017 року зареєстровано за ОСОБА_3, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 6 том 1).

27 квітня 2007 року державним нотаріусом Другої Вінницької державної нотаріальної контори Малою Н.С. ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_13, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 94 том 1). До успадкованого ОСОБА_4 майна увійшла ? частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1.

Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить про ? частки вказаного будинковолодіння, що також вбачається з технічного паспорту на цей житловий будинок (а.с. 7-8 том 1).

Із наданої КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» інформації станом на 22 лютого 2017 року площа земельної ділянки по АДРЕСА_1 становить 1251 кв.м (а.с. 13 том 1). Згідно з викопіюванням схематичного плану будівельного кварталу № 126 м. Вінниці загальна площа земельної ділянки за вказаною адресою у 1980 році становила 1178,8 кв.м, а у 1987 році - 1179 кв.м (а.с. 4-10 том 2).

Ухвалою від 15 листопада 2017 року у справі було призначено судову земельно-технічну експертизу на вирішення якої поставлено такі питання: Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів встановити порядок користування земельною ділянкою загальною площею 450 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до часток співвласників житлового будинку? Які можливі варіанти користування земельною ділянкою загальною площею 450 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до часток співвласників житлового будинку та вимог нормативно-правових актів? Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів встановити порядок користування земельною ділянкою загальною площею 729 кв.м (надана в тимчасове користування), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до часток співвласників житлового будинку? Які можливі варіанти користування земельною ділянкою загальною площею 729 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до часток співвласників житлового будинку та вимог нормативно-правових актів?

За результатом проведеної експертизи 12 березня 2018 року складено висновок експерта № 393 (а.с. 126-143 том 1), яким на розгляд суду запропоновано варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 450 кв.м (постійне користування) та 729 кв.м (тимчасове користування) домоволодіння АДРЕСА_1 між співвласниками з частковим урахуванням фактичного користування. Варіанти встановлення порядку користування цими земельними ділянками між співвласниками надані в таблиці № 1,2 дослідницької частини та графічно зображені на схемах до Додатку 2,3 до цього висновку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, встановивши наведені вище обставини справи, керуючись ст. 120 ЗК України, ст. ст. 13, 15, 16 ЗК УРСР та зважаючи на роз'яснення Верховного суду України, викладені у постанові Пленуму від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» по суті дійшов вірного висновку про правову можливість та необхідність встановлення порядку користування земельною ділянкою, однак встановив цей порядок користування згідно з варіантом № 2 додатку № 3 зазначеного вище висновку судової земельно-технічної експертизи (як варіант, який максимально наближений до ідеальних часток співвласників) лише щодо частини земельної ділянки площею 450 кв.м, при цьому не встановивши також порядок користування й частиною земельної ділянки площею 729 кв.м, яка колишнім власникам вказаного нерухомого майна була надана у тимчасове користування, і якою сторони у справі користуються на даний час, і встановлення порядку користування якою також передбачено у наведеному варіанті № 2 додатку № 3 висновку експерта.

Такий свій висновок суд першої інстанції обґрунтував тим, що позовні вимоги було заявлено лише щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 450 кв.м, яка була надана у постійне користування. Крім того, пославшись на наведені вище статті ЗК України, суд зазначив, що відносно земельної ділянки площею 729 кв.м, яка перебуває у фактичному користуванні сторін, не може бути встановлено порядок користування у зв'язку із закінченням передбачених ст. 15 ЗК УРСР строків на які вона надавалась у тимчасове користування.

Із такими висновками суд апеляційної інстанції не погоджується, оскільки суд дійшов їх із неправильним застосуванням норм матеріального права з огляду на таке.

Відповідно до п. 7 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України громадяни, що одержали у власність, у тимчасове користування, у тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

За змістом ч. 2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Встановлюючи порядок користування лише земельною ділянкою площею 450 кв.м, на чому наполягала позивач, подавши відповідну заяву, суд першої інстанції помилково виходив із того, що не вправі встановити порядок користування також земельною ділянкою площею 729 кв.м, оскільки це буде порушенням принципу диспозитивності цивільного процесуального судочинства, а саме виходом за межі позовних вимог. Однак, у даному випадку поза увагою суду залишилось те, що предметом спору є встановлення порядку користування земельною ділянкою, а тому, вирішуючи цей спір, суд не обмежений запропонованим експертом варіантом лише в частині щодо земельної ділянки площею 450 кв.м, на чому наполягала позивач, і має право, з огляду на встановлені обставини по справі, враховуючим вимоги закону, права та інтереси сторін, встановити порядок користування земельною ділянкою за повним змістом варіанту № 2 додатку № 3 зазначеного вище висновку експерта, тобто встановити порядок користування також земельною ділянкою площею 729 кв.м.

Із матеріалів справи та матеріалів інвентарної справи на будинковолодіння сторін вбачається, що з 1987 року, тобто з року прийняття рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради № 475 від 24 грудня 1987 року «Про впорядкування та закріплення земельних ділянок в індивідуальній забудові», яким за цим домоволодінням було закріплено в тимчасове користування земельну ділянку площею 729 кв.м., ніяких рішень, які б дали підстави вважати про незбереження за сторонами прав на користування цією земельною ділянкою не приймалось, а тому, з огляду на положення п. 7 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, ч. 2 ст. 120 ЗК України за сторонами у справі, як за власниками зазначеного нерухомого зберіглись права щодо користування земельною ділянкою площею 729 кв.м, а тому підлягає встановленню порядок користування нею. Встановлення порядку користування лише частиною земельної ділянки площею 450 кв.м, яка передана у постійне користування та, фактично, є частиною двору (інша частина це земельна ділянка площею 729 кв.м), яким користуються сторони у справі, порушить права відповідача, який має право на встановлення такого порядку щодо всієї ділянки, а не лише її частини. У той же час, встановлення порядку користування щодо всієї земельної ділянки жодним чином не порушує права позивача і не обмежує у реалізації його права на безоплатну приватизацію частини земельної ділянки у встановлених законом межах. Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовим висновком, висловленим колегією суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 13.09.2017 року у справі № 127/25048/15-ц.

На підставі викладеного, а також враховуючи, що висновком експерта не було запропоновано варіант установлення порядку користування земельною ділянкою відповідно до фактичного користування, а сторони на такому порядку користування не наполягали, належних та допустимих доказів можливості встановлення саме такого порядку користування суду не надали, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення в законній силі залишатись не може та відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні шляхом його доповнення посиланням на встановлення також порядку користування частиною земельної ділянки площею 729 кв.м.

З огляду на характер позовних вимог, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про невідповідність розподілу судом першої інстанції судових витрат розміру задоволених вимог. Крім того, апелянт зазначає, що є пенсіонером і стягнуті з неї на користь повивача судові витрати є великою сумою, яку вона не зможе сплатити. Законом України «Про судовий збір» визначено категорії осіб, які звільнені від сплати судового збору, і осіб, які перебувають на пенсії до цієї пільгової категорії не віднесено, тому ці доводи апеляційний суд теж відхиляє.

Відповідно до положень ст. 141, п.п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, враховуючи, що вимога апеляційної скарги про відмову у позові залишена без задоволення, вважає за необхідне судовий збір, сплачений ОСОБА_4 за подачу апеляційної скарги, залишити за нею.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 травня 2018 року змінити, доповнивши його резолютивну частину посиланням: «Встановити між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 порядок користування земельною ділянкою загальною площею 729 кв.м (0,0729 га), розташованою в АДРЕСА_1, згідно з варіантом № 2 додатку № 3 висновку судової земельно-технічної експертизи № 393, складеного ТОВ «Подільський центр судових експертиз» 12.03.2018 року(який є невід'ємною частиною рішення суду) відповідно до якого: ОСОБА_3 користується земельною ділянкою площею 364 кв.м (0,0364 га), зазначеною штрихуванням рожевого кольору; ОСОБА_4 користується земельною ділянкою площею 365 кв.м (0,0365 га), зазначеною штрихуванням зеленого кольору».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О.В. Ковальчук

Судді : В.В. Сопрун

Т.М. Шемета

Повний текст постанови виготовлено 07 серпня 2018 року.