Постанова

Іменем України

18 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 522/14141/15-ц

провадження № 61-16812ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О. (суддя - доповідач), Олійник А. С., Ступак О. В., Усика Г.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі - ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7,

треті особи - ОСОБА_8, ОСОБА_9, Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2017 рокуу складі судді Ільченко Н. А. та постанову Апеляційного суду Одеської області від 14 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Черевка П. М., Громік Р. Д., Драгомерецького М. М.,

ВСТАНОВИВ :

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9, Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення порядку користування, стягнення компенсації та виселення.

Позовна заява ОСОБА_4 мотивована тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 24 квітня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юрасовою А. М. позивач, її мати - ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, її дочка ОСОБА_12, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, її син ОСОБА_13, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 набули право власності на 340/1000 частин квартири загального заселення АДРЕСА_1.

Позивачеві на час звернення до суду з позовом на праві власності належало 2125/8000 (85/1000 + 340/4000 + 340/4000 + 85/8000) частин спірної квартири.

Відповідачеві ОСОБА_5 на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_13 належить 425/8000 частин спірної квартири та ОСОБА_6, ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить по 85/8000 частин цієї квартири кожному.

Інша частина спірної квартири належить ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Оскільки у позивача виникають конфлікти з відповідачем з приводу користування спірною квартирою, позивач просила виділити їй у користування частину спільного майна в натурі, яке відповідає її частці в праві спільної часткової власності, а саме житлову кімнату площею 28,3 кв.м та балкону площею 0,7 кв. м, а в користуванні відповідачів залишити житлову кімнату площею 15,9 кв.м, кухню квартири площею 7,0 кв.м залишити у загальному користуванні, також залишити у загальному користуванні інші приміщення квартири: ванну кімнату площею 8.2 кв.м, туалет площею 2,0 кв.м, два коридори площею 20,6 кв.м і 3,0 кв.м.

Виділити в натурі належну їй частину зі спільного майна та виселити відповідачів з кімнати площею 28,3 кв.м у кімнату площею 15,9 кв.м.

Просила призначити судову будівельно-технічну експертизу для визначення можливості надання у володіння і користування частини спільного майна в натурі, яке відповідає її частці в праві спільної часткової власності, можливості виділу їй її частки в натурі із спільного майна та визначення розміру компенсації за її частку, а також визначення вартості майна.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2016 року призначено у цій справі судову будівельно-технічну експертизу. Витрати у зв'язку з проведенням судової експертизи покладено на ОСОБА_4

24 жовтня 2017 року ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_14 звернулись до суду із заявою про зменшення розміру судових витрат.

Заява ОСОБА_4 мотивована тим, що сума оплати витрат за проведення експертизи становить 6 685,20 грн. У заяві вона посилається на те, що є непрацюючою пенсіонеркою, має маленький розмір пенсії, а тому сплатити витрати пов'язані з проведення експертизи у розмірі зазначеному експертом не має можливості. Вона зверталась із заявою до директора Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз із заявою щодо зменшення оплати, та її було повідомлено, що питання зменшення оплати за проведення експертизи відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України розглядається і вирішується судом.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2017 рокув задоволенні спільної заяви ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_14 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що підстави, передбачені статтею 8 Закону України «Про судовий збір» для зменшення розміру сплати судового збору відсутні.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 14 лютого 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_15 залишено без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2017 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що висновки суду першої інстанції є законними та обґрунтованими, порушення судом першої інстанції процесуального права при постановлені оскарженої ухвали не встановлено.

У квітні 2018 року ОСОБА_4 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просить судові рішення скасувати, та вирішити питання про зменшення розміру судових витрат.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій, відмовляючи у зменшенні розміру судових витрат щодо проведення експертизи, застосували норму права, яка до спірних правовідносин не відноситься, зокрема, Закон України «Про судовий збір», натомість не застосували положення частини третьої статті 82 ЦПК України. Крім того, в оскарженій ухвалі та постанові не наведено жодних мотивів відмови у зменшенні розміру судових витрат.

Ухвалою Верховного Суду від 20 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_4

Інші учасники справи не скористались своїм правом щодо надання відзиву на касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 05 грудня 2018 року справу призначено до розгляду.

Відповідно до вимог статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 400 ЦПК України, суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у позовній заяві просила суд призначити судову будівельно-технічну експертизу для визначення можливості надання у володіння і користування частини спільного майна в натурі, яке відповідає її частці в праві спільної часткової власності, можливості виділу їй її частки в натурі із спільного майна та визначення розміру компенсації за її частку, а також визначення вартості майна.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2016 року призначено у цій справі судову будівельно-технічну експертизу. Витрати у зв'язку з проведенням судової експертизи покладено на ОСОБА_4

27 липня 2016 року та 01 грудня 2016 року Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України на адресу суду було надіслано листи за № 3488, у якому повідомлялось про оплату витрат, пов'язаних з проведенням експертизи, яка склала 6 685,20 грн.

24 жовтня 2017 року ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_14 звернулись до суду із заявою про зменшення розміру судових витрат, у якій посилались на те, що сума оплати витрат за проведення експертизи становить 6 685,20 грн, при цьому вона є непрацюючою пенсіонеркою, має маленький розмір пенсії, а тому сплатити витрати пов'язані з проведення експертизи у розмірі зазначеному експертом не має можливості. Вона зверталась із заявою до директора Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз із заявою щодо зменшення оплати, та її було повідомлено, що питання зменшення оплати за проведення експертизи відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України розглядається і вирішується судом.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2017 рокув задоволенні спільної заяви ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_14 відмовлено.

Відповідно до статті 82 ЦПК України 2004 року суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть оплачені, заява відповідно до статті 207 залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли оплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Відповідно до статті 86 ЦПК України 2004 року витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів, найманням ними житла, а також проведенням судових експертиз, несе сторона, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучення спеціаліста, перекладача та проведення судової експертизи. Кошти на оплату судової експертизи вносяться стороною, яка заявила клопотання про проведення експертизи. Якщо клопотання про проведення експертизи заявлено обома сторонами, витрати на її оплату несуть обидві сторони порівну. У разі неоплати судової експертизи у встановлений судом строк суд скасовує ухвалу про призначення судової експертизи.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат, пов'язаних із проведенням судових експертиз, суду необхідно враховувати, що відповідно до статті 15 Закону України від 25 лютого 1994 року № 4038-XII «Про судову експертизу» витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України та судово-медичними і судово-психіатричними установами Міністерства охорони здоров'я України відшкодовуються в порядку, передбаченому законодавством.

При цьому витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести сторона, яка заявила клопотання про проведення судової експертизи, а якщо таке клопотання заявлено двома сторонами, то витрати несуть обидві сторони порівну (стаття 86 ЦПК). Тому в ухвалі про призначення експертизи суд вправі зобов'язати відповідну сторону перерахувати, у тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи експертній установі (судовому експерту, який не є працівником державної спеціалізованої установи) (стаття 7 Закону України «Про судову експертизу»). У разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони від оплати витрат, пов'язаних із проведенням судової експертизи, суд скасовує ухвалу про призначення судової експертизи (частина друга статті 86 ЦПК) і настають наслідки, передбачені частиною першою статті 146 ЦПК.

Законом не заборонено оплатити витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, іншою стороною у справі.

Після закінчення розгляду справи витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу судом на загальних підставах, визначених статтею 88 ЦПК. При цьому постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» встановлено граничний розмір компенсації витрат, пов'язаних із проведенням судових експертиз.

Відмовляючи у клопотанні ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_14, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, послався на положення Закону України «Про судовий збір», який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору залишивши поза увагою, що позивач просила зменшити розмір судових витрат у вигляді оплати за проведення експертизи, а не судового збору.

Разом з цим, суди першої та апеляційної інстанцій вирішуючи питання чи підлягає до задоволення клопотання позивача про зменшення розміру оплати судових витрат жодним чином не мотивували таких висновків, а лише зауважили, що докази щодо обставин, які свідчать про неможливість оплати проведення експертизи ні позивачем, а ні її представником не надано, а тому відсутні підстави для задоволення заяви про зменшення судового збору.

Апеляційний суд, залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, якою було відмовлено у задоволенні заяви про зменшення витрат пов'язаних з проведенням судової експертизи на зазначене уваги не звернув, порушень норм процесуального права, які допустив суд першої інстанції при відмові у задоволенні заяви, не усунув.

За таких обставин, оскаржувані судові рішення не можуть вважатися законними та обґрунтованими, а тому вони підлягають скасуванню.

Аналіз наведених норм процесуального права дає підстави вважати, що чинним законодавством не передбачено такої процесуальної дії як вирішення питання щодо звільнення від сплати витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи в межах цивільної справи або щодо зменшення такого розміру, а після закінчення розгляду справи витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи підлягають розподілу судом на загальних підставах.

За змістом частин першої, другої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміна рішення є неправильне застування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміні рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

Ураховуючи, що при вирішенні заяви про відмову у задоволенні заяви про зменшення розміру судових суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, і для вирішення цього питання по суті немає необхідності додаткового з'ясування обставин справи та їх оцінки, оскаржувані судові рішення відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підлягають скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 та ї представника ОСОБА_14 про зменшення розміру судових витрат.

Керуючись статтями 400, 406, 412, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої палати Касаційного цивільного суду ,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2017 рокута постанову Апеляційного суду Одеської області від 14 лютого 2018 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_14 про зменшення розміру судових витрат, пов'язаних з проведенням експертизи відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук
Судді:В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
О. В. Ступак
Г. І. Усик