Ухвала

26 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 373/88/18

провадження № 61-48875ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання правничої допомоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з ОСОБА_2 боргу за укладеним договором про надання адвокатом правової допомоги від 30 серпня 2017 року № 30-08/17 та стягнення на свою користь заборгованості в загальному розмірі 4 189,91 грн, з урахуваннями інфляційної складової та 3 % річних за період з 22 вересня 2017 року по

21 грудня 2017 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до умов вказаного договору про надання адвокатом правової допомоги вартість робіт за юридичний супровід в Дніпровському районному суді міста Києва по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за частиною першою статті 130 КУпАП складає 8 000,00 грн. Оплата проводилась на момент підписання адвокатської угоди у формі авансу у розмірі 4 000,00 грн. Оплата другої половини у розмірі 4 000,00 гр., за умовами договору, повинна була проводитись після проголошення постанови Дніпровським районним судом міста Києва у справі.

Договір підписаний обома сторонами, що свідчить про те, що вони погодились з його умовами. Відповідачем залишок вартості робіт на розрахунковий рахунок адвоката не було сплачено. Адвокатом були виконані всі обов'язки, що передбачені договором, що підтверджується постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 вересня

2017 року у справі № 755/13521/17 про закриття провадження по справі відносно ОСОБА_2 за частиною першою статті 130 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

21 грудня 2017 ОСОБА_1 направив претензію ОСОБА_2 про порушення умов договору та надав йому строк до 30 грудня 2017 року для виконання заявлених в претензії вимог. Однак на момент подачі позовної заяви відповідач не виконав свої зобов'язання за договором, тому ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 4 189,91 грн, з урахуваннями інфляційної складової та 3 % річних за період з 22 вересня 2017 року по 21 грудня 2017 року.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання правничої послуги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання правничої допомоги від 30 серпня 2017 року

№ 30-08/17 у розмірі 4 189,91 грн з урахуваннями інфляційної складової та

3 % річних за період з 22 вересня 2017 року по 21 грудня 2017 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання правничої допомоги відмовлено.

19 грудня 2018 року через засоби поштового зв'язку ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року та залишити в силі рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2018 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Предметом позову у справі № 373/88/18 є стягнення з з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання правничої допомоги від 30 серпня 2017 року № 30-08/17 у розмірі

4 189,91 грн з урахуваннями інфляційної складової та 3 % річних за період з 22 вересня 2017 року по 21 грудня 2017 року.

Таким чином ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 176 200,00 грн (1 762,00 грн х 100).

ОСОБА_1 у касаційній скарзі, керуючись підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, посилається на те, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Посилання заявника у касаційній скарзі на пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України є безпідставними.

Малозначна справа є такою в силу вимог закону, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN,

№ 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки доводи касаційної скарги не свідчать про наявність підстав передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскаржене судове рішення прийнято у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд дійшов висновку про відмову відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання правничої допомоги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило