АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1-й інстанції - Литвинова І.В.
№22-ц/796/5584/2018 Доповідач - Українець Л.Д.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі:

судді-доповідача УкраїнецьЛ.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 30 березня 2017 року в справі за заявою ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного підприємства «ЮС-Центр», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про вселення, -

В С Т А Н О В И В

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до відповідачів про вселення, в якому просив вселити його до квартири АДРЕСА_1, надавши в його користування всю квартиру (включаючи усі три кімнати).

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 12 вересня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено. Вселено ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1.

У лютому 2017 року позивач подав заяву про ухвалення додаткового рішення, мотивоване тим, що в частині вимоги про надання йому в користування всієї квартири спір не вирішено, тому відповідно статей 217,220 ЦПК України просив ухвалити додаткове рішення щодо визначення порядку та забезпечення виконання рішення суду: надавши в його користування всю квартиру (включаючи усі три кімнати).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 30 березня 2017 рокув задоволенні заяви ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити питання про ухвалення додаткового рішення про визначення порядку і забезпечення виконання рішення суду від 12 вересня 2016 року для розгляду по суті до суду першої інстанції в іншому складі.

Зазначає, що вимога про встановлення порядку користування квартирою ним не заявлялася, оскільки на час пред'явлення позову та ухвалення рішення був відсутній інший співвласник до якого може бути пред'явлена дана вимога.

Зауважує, що оскільки у нього є право власності на 1/3 частку квартири, права орендаря інших 2/3 часток квартири, право користування усією квартирою, то у зв'язку з не вирішенням питання про поворот виконання скасованого рішення від 28.01.2014 року, умисної невидачі виконавчих листів за рішенням від 03.06.2016 року, за рішенням суду в цій справі підлягає встановленню порядок його виконання і забезпечення такого виконання.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

Сторони в судове засідання не з&q?я ;явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися.

ОСОБА_3 отримав повідомлення про час та місце розгляду справи 03.07.2018 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення йому поштового відправлення.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до відповідачів про вселення, в якому просив вселити його до квартири АДРЕСА_1, надавши в його користування всю квартиру (включаючи усі три кімнати).

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 12 вересня 2016 року, яке набрало законної сили, вселено ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1.

Підставою для подачі заяви про ухвалення додаткового рішення позивач зазначив те, що судом не вирішено спір в частині вимоги про надання йому в користування всієї квартири.

Відповідно статей 217,220 ЦПК України позивач просив ухвалити додаткове рішення щодо визначення порядку та забезпечення виконання рішення суду: надавши в його користування всю квартиру (включно усі три кімнати).

Згідно ст.217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Разом з тим, до ухвалення рішення позивачем не заявлялося клопотання про визначення порядку виконання рішення та забезпечення його виконання і, як вірно зауважено судом першої інстанції, дане питання не підлягає задоволенню під час вирішення питання про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням суду, яке набрало законної сили, було вирішено єдину вимогу ОСОБА_3 про його вселення в квартиру.

Встановлено, що позивачу належить на праві власності 1/3 частина спірної квартири.

Інші 2/3 частини квартири є спадковим майном на яке не отримано правовстановлючих документів.

Отже, квартира АДРЕСА_1 належить позивачу та іншим спадкоємцям на праві спільної часткової власності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що суд не вправі був визначати режим користування квартирою, яка є в спільній частковій власності позивача та іншого спадкоємця ( спадкоємців), які не залучалася до участі в справі .

Питання про визнання порядку користування квартирою, що знаходиться в спільній частковій власності осіб вирішується відповідно до вимог ст. 358 ЦК України, якою визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Якщо співвласники не дійшли згоди, спір вирішується судом.

У даному випадку позивач звернувся в суд з позовом про вселення до Приватного підприємства &q?єм;ЮС-Центр&q?С-;, ОСОБА_4,ОСОБА_5, ОСОБА_6,ОСОБА_7, як орендарів, які чинять йому перешкоди в користуванні його власністю, використовуючи договори оренди та суборенди квартири, які укладалися іншою особою - ОСОБА_8

Суд вирішив спір в межах заявленої позовної вимоги, що відповідає вимогам закону.

Зі змісту ухваленого судом рішення вбачається, що ОСОБА_3 вселено в квартиру АДРЕСА_1, тобто в повному обсязі задоволено його позовні вимоги.

Ураховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки ухвалу постановлено з дотриманням норм права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав до її скасування.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 30 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 09 серпня 2018 року.

Суддя-доповідач Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва