Справа № 487/1147/14-ц
Провадження № 4-с/487/92/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2018 року м.Миколаїв

Заводський районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді - Бобрової І.В., розглянувши справу № 487/1147/14-ц за скаргою ОСОБА_1 (54051, АДРЕСА_1) на бездіяльність начальника Заводського відділу ДВС міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області (м.Миколаїв, вул.Робоча, 1), стягувач по справі - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс" (м.Київ, вул.Константинівська, 25-А), -

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність начальника Заводського ВДВС м.Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області, стягувач по справі - ТОВ "Вердикт Фінанс", в якій просив визнати бездіяльність начальника Заводського ВДВС м.Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області щодо неприйняття заходів по відновленню порушених конституційних прав ОСОБА_1 та зобов'язати його поновити ці права шляхом скасування постанови ВП №43791011 від 26.06.2014 р. в частині накладення арешту на житловий будинок, загальною площею 36,6 кв.м, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Веселинівський район, с.Варюшине, вул. Надбузька, 2 та належить йому на праві приватної власності. Вимоги мотивовані тим, що спірною постановою порушено конституційні права ОСОБА_1 Вважають постанову неправомірною, оскільки арешт на нерухоме майно було накладено за умови наявності рухомого майна; постановою державного виконавця, а особа може бути позбавлена житла не інакше як на підставі закону або рішення суду. 21.09.2018 р. представник скаржника звернувся до Заводського ВДВС м.Миколаїв ГТУЮ в Миколаївській області із заявою про проведення службового розслідування, проте станом на 31.10.2018 р. відповіді не отримав. Зауважують, що строк для подачі цієї скарги не пропущено.

Ухвалою суду від 03.12.2018 р. провадження у справі відкрито.

18.12.2018 р. до канцелярії суду надійшло клопотання Заводського ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області про закриття провадження у справі з причини відсутності спірних правовідносин зі скаржником (закінченням виконавчого провадження та припиненням чинності арешту майна боржника).

До судового засідання учасники справи не зявились.

Дослідивши матеріали скарги, справи № 487/1147/14-ц, суд приходить до переконання про необхідність залишення скарги без розгляду з огляду на наступне.

Згідно зі ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За положеннями ст.10 ч.9 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону). Аналогічну позицію містить п. 13 Постанови Пленуму ВАСУ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби» (далі Постанова), яким передбачено, що у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання

На підставі статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» про виконавче провадження сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Пунктом 4 Постанови передбачено, що суди мають ураховувати, що до учасників виконавчого провадження, які мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, належать також представники сторін за законом чи договором, які діють від їх імені.

Відповідно до ч.1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з ч.1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Статтею 62 ЦПК України встановлено вимоги до документів, що підтверджують повноваження представників. Так, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Частина 8 статті 62 ЦПК України закріплює положення, що у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Як вбачається з тексту скарги саме представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність начальника Заводського ВДВС м.Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області, при цьому до матеріалів скарги не було додано відповідну довіреність.

Під час відкриття провадження, підготовки справи до розгляду судом було оглянуто матеріали справи № 487/1147/14-ц, відповідно до яких ОСОБА_3 приймав участь у розгляді справи, що підтверджується копіями довіреності (арк.спр. 118, 125). Проте даних щодо чинності зазначеної вище довіреності та обсягу його повноважень на час розгляду скарги відсутній.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст.257 ЦПК України суд постановлює ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 ані при подачі скарги, ані в судовому засіданні не підтверджено власні повноваження щодо ведення справи, суд приходить до переконання неможливість продовження розгляду скарги.

Крім того, в матеріалів справи наявні докази належного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи за його скаргою (зворотні повідомлення з відміткою про вручення). Таким чином, скаржник, будучи належним чином повідомленим про дати судових засідань, без поважних причин на них не зявлявся.

Пунктом 17 Постанови передбачено, що у разі повторної неявки до суду заявника чи його представника, які належним чином повідомлені про дату судового засідання, без поважних причин скарга залишається без розгляду відповідно до пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК (п.3 ч.1 ст.257 ЦПК в редакції від 15.12.2017 р.), що не перешкоджає заявникові повторно звернутися до суду на загальних підставах.

На підставі викладеного, керуючись ст. 257, 447, 450 ЦПК України, суд

УХАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 (54051, АДРЕСА_1) на бездіяльність начальника Заводського відділу ДВС міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області (м.Миколаїв, вул.Робоча, 1), стягувач по справі - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс" (м.Київ, вул.Константинівська, 25-А) залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя І.В.Боброва