Справа № 199/5080/18
(2/199/2356/18)
РІШЕННЯ

Іменем України

17.12.2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., за участі представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя, третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя. У підтвердження позовних вимог посилається на те, що 20.01.2007 року між сторонами було укладено шлюб, який було розірвано 11 серпня 2015 року. 07 листопада 2011 року відповідач уклав договір купівлі-продажу квартири, згідно до якого була придбана квартира, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Висоцького, 4/249.

Позивач просила суд визнати квартиру, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Висоцького, 4/249, спільним сумісним майном сторін та здійснити поділ спільного сумісного майна наступним шляхом: виділити у власність позивачу ? частину квартири, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Висоцького, 4/249; виділити у власність відповідача. ? частину вказаної квартири.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки у судове засідання не повідомив.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2007 року, який розірвано 11 серпня 2011 року.

Відповідно договору купівлі-продажу від 07 листопада 2011 року сторонами було придбано квартиру АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстровано за відповідачем.

Відповідно до вимог ч.3ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1ст.61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Зі змісту п. п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї.

Таким чином, враховуючи, що спірна квартира набута сторонами за час шлюбу, то така є обєктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у звязку з чим суд доходить висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, виділивши в власність за позивачем та відповідачем по 1/2 частини квартири.

Відповідно до ст.141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 4604,80 грн.

Керуючись ст.ст. 60,69-71 СК України, ст. ст. 200, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя,- задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Поділити спільну сумісну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а саме визнати за ОСОБА_3 (місто Дніпро, вулиця Висоцького, 4/249, РНОКПП НОМЕР_1) право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2 загальною площею 65,5 кв.м., житловою площею 39,1 кв.м.

Залишити у власності ОСОБА_2 (місто Дніпро, вулиця Висоцького, 4/249, РНОКПП НОМЕР_2) ? частину квартири АДРЕСА_2 загальною площею 65,5 кв.м., житловою площею 39,1 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 (місто Дніпро, вулиця Висоцького, 4/249, РНОКПП НОМЕР_2) на користь ОСОБА_3 (місто Дніпро, вулиця Висоцького, 4/249, РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 4604,80 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня складання повного рішення апеляційної скарги.

Суддя: