Справа № 346/4603/18
Провадження № 2/346/2147/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2018 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
в складі: головуючого судді Беркещук Б.Б.,
секретаря Матушевської Г.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратили право на користування житлом,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом в котрому зазначила, що вона є власником будинку №21 в селі Короліка по вул. Двірська, Коломийського району Івано-Франківської області, що підтверджується договором дарування, який зареєстрований у Коломийському МБТІ на праві приватної власності.
В даному будинку зареєстрований, однак не проживає її син, відповідач по справі, ОСОБА_2, що підтверджується довідкою про склад сім»ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №235 від 03 липня 2018 року. Вказує, що у зв»язку з важким матеріальним становищем її син, ОСОБА_2, виїхав на роботу до Італії. Місце проживання відповідача їй невідоме, оскільки він працюючи за кордоном часто змінює місце проживання у різних регіонах. Зазначає, що спілкується із сином лише за допомогою соціальної мережі, неодноразово повідомляла відповідача щодо необхідності зняття з реєстрації, однак через роботу по контракту він не має можливості приїхати додому. На даний час позивач бажає оформити субсидію на комунальні послуги, однак, через реєстрацію відповідача має певні труднощі. Зазначає, що відповідач більше 5 років не проживає в її будинку, не сплачує комунальні платежі, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участі у спільному побуті, особистих речей відповідача в її будинку немає. Оскільки відповідач без поважних причин відсутній по місцю реєстрації більше 5 років то він втрачає право користування цим житлом. Просить суд позов задовільнити та визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом в с. Королівка вул. Двірська,21, Коломийського району, Івано-Франківської області.
В судове засідання позивач не з»явилась, представник позивача подала заяву, в якій просила справу заслухати в її та позивача відсутності, та позов задовільнити.
Відповідач в судове засідання не з»явився без поважних причин, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлена шляхом публікації оголошення на сайті «Судова влада України, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи подану заяву представника позивача по справі, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновків.
У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно із ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи бути обмеженим в його здійсненні.
У відповідності до ст.325 ЦК України фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна.
У відповідності до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право.
У пункті 39 ППВССУ від 07 лютого 2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина 1 статті 405 ЦК). Таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК, тому стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним застосовуються положення статті 405 ЦК. Відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом, і у цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають.
В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку №21 в селі Королівка по вул. Двірська, Коломийського району Івано-Франківської області, що підтверджується копією договору дарування від 22 грудня 1985 року(а.с.5-6). Даний будинок зареєстрований в Коломийському МБТІ на праві приватної власності за позивачем ОСОБА_1 (а.с.7).
У вказаному будинку зареєстрований син позивача: ОСОБА_2, що підтверджується довідкою про склад сім»ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №235 від 03 липня 2018 року (а.с.11).
Однак, відповідач ОСОБА_2 не проживає у спірному житловому приміщенні протягом тривалого часу (декілька років), що підтверджується Актом обстеження житлових умов заявника від 03 липня 2018 року (а.с. 12).
Отже, в спірному будинку на даний час зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який протягом тривалого часу (декілька років) у будинку не проживає, не бере будь-якої участі в утриманні житла, не дбає про його схоронність, не сплачує комунальних послуг.
Факт не проживання відповідача в спірному будинку №21 по вул. Двірська в м. Коломия підтверджується також письмовим поясненням ОСОБА_3 від 93.12.2018 року, який ствердив, що ОСОБА_2 по місцю реєстрації у будинку матері не проживає протягом дев»яти років, особистих речей ОСОБА_2 у помешканні немає, та письмовим поясненням ОСОБА_4, який ствердив, що ОСОБА_2 по місцю реєстрації у будинку матері не проживає протягом дев"яти років та особистих речей останнього в будинку немає.
Наявність зареєстрованого відповідача у вищезгаданому спірному житлі позивача, не дає останній належним чином користуватись, володіти та розпоряджатись цим житлом.
Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України, ст.48 закону «Про власність»).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст ст.16, 386, 391 ЦК України.
Згідно ст. 405 ч. 2 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити та визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом в с. Королівка вул. Двірська,21, Коломийського району, Івано-Франківської області.
На підставі наведеного та ст. 405 ЦК України, керуючись ст.ст., 247, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України,-
В И Р І Ш И В:
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житлом за адресою: с.Королівка вул. Двірська,21, Коломийського району, Івано-Франківської області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи
Найменування та ім'я сторін, їх місцезнаходження та проживання:
Суддя Беркещук Б. Б.