Єдиний унікальний номер 725/3487/17
Номер провадження 2/725/720/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2018 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Галичанського О.І.,

при секретарі Симик І.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (м.Чернівці, вул.Головна, 69/4) до ОСОБА_2 (м.Чернівці, вул.Кармелюка, 110б/26), ОСОБА_3 (м.Чернівці, вул.Кармелюка, 110б/26), ОСОБА_4 (65076, м.Одеса, вул.Генерала Петрова, 48 а/619), треті особи Перша чернівецька державна нотаріальна контора , Відділ державної реєстрації речових прав на неруховме майно Чернівецької міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до Першотравневого районного суду м. Чернівці з вищевказаним позовом, уточнюючи позовні вимоги , посилалася на те, що 06 серпня 2015 року померла її мати , Після її смерті відкрилася спадщина на двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1. За життя спадкодавець залишила заповіт від 10 жовтня 2012 року за реєстровим № 2580, яким усе своє майно після своєї смерті заповіла їй. Інших спадкоємців як за законом, так і за заповітом, в тому числі спадкоємців, що мають право на обов'язкову частку в спадщині відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає.

Стверджує, що 09 грудня 2016 року звернулася до Першої чернівецької державної нотаріальної контори з метою видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері. Проте нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки вона не надала документів, що посвідчують право власності спадкодавця ОСОБА_5 на квартиру та документів, які підтверджують їх державну реєстрацію прав власності.

Згідно з інформаційною довідкою №93163279 від 28.07.2017 року з Реєстру прав власності на нерухоме майно, спірна квартира належить власникам ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на праві приватної спільної сумісної власності. Підставою виникнення права власності у кожного з власників в реєстрі зазначене свідоцтво про право власності, С АС/510913, від 04.01.2009 p.. видане Департаментом ЖКГ Чернівецької міської ради, згідно з розпорядженням №48205 від 04.01.2009 року.

Додає , що у договорі про поділ спадкового майна від 21 червня 2010 року виділено частку померлого батька як 1/3 частини квартири. Подальших виділів часток між її братом та матір'ю, які померли, не було. Таким чином, частки у праві власності на квартиру між батьком, матір'ю та братом були рівними, тобто по 1/3 у кожного. Після смерті батька, її брат успадкував 1/3 частини квартири, що підтверджується договором про поділ спадкового майна та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21 червня 2010 року, після чого його частка у квартирі мала становити 2/3, проте він не зареєстрував право власності в органах державної реєстрації. Після смерті брата, її матір прийняла спадщину від нього за законом, тобто вона стала єдиним спадкоємцем квартири та не зареєструвала своє право власності у органах державної реєстрації. Згодом померла .

На підставі вказаного , зменшуючи розмір позовних вимог просить суд визнати за нею право власності на 1/2 (одну другу) частку квартири за адресою: АДРЕСА_2.

У судове засідання позивачка та її представник не з»явилися, надіслали до суду заяву про слухання справи без їх участі. В даній заяві також вказали на те, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити зменшені позовні вимоги.

Представник відповідачів також у судове засідання не з»явилася , надала до суду заяву про розгляд справи без її участі . Також вказала, що підтримує доводи, викладені у відзиві на позовну заяву , згідно якого: спадкоємці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 успадкували після сперті ОСОБА_6 по 1/6 частини квартири, а ОСОБА_2 - 2/6 частин квартири (в зв'язку з відмовою ОСОБА_8 від прийняття спадщини на його користь). Крім того, ОСОБА_5 належало 1/3 частка квартири на підставі Свідоцтва про право власності від 04.01.2009р. Державний нотаріус Прядко 1.1. всупереч вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не витребував у спадкоємців оригінал правовстановлюючого документу на спірну квартиру, а отже передчасно виніс Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.12.2016р. Таким чином, відповідачі жодним чином не порушували прав позивачки.

Представники третіх осіб у судове засіданні не з»явилися. Про причини неявки до суду не повідомили.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що зменшені позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише уразі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України, ч.1 ст.4 ЦПК України).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Судом встановлено , 24 березня 2016 року та 09 грудня 2016 року до Першої чернівецької державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_1 з питання видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_5, яка померла 06 серпня 2015 року.

Із матеріалів зазначеної спадкової справи вбачається, що ОСОБА_5 усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, заповідала на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за заповітом, посвідченим ОСОБА_9, приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу 10 жовтня 2012 року за реєстровим № 2580.

Відповідно до змісту поданої спадкоємцем ОСОБА_1 заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за вказаним вище заповітом до складу спадкового майна входить 1/2 (одна друга) частка квартири номер десять (№ 10), що розташована за адресою: Чернівецька область, місто Чернівці, вулиця Кобилянської Ольги, будинок номер тридцять дев'ятий (№ 39), яка належить померлій ОСОБА_5, із якої 1/3 частка зазначеної квартири належить їй особисто ОСОБА_5 та 2/12 часток вказаної вище квартири, що належали синові померлої ОСОБА_6, який помер 13 жовтня 2013 року, спадкоємцем якого була його мати ОСОБА_5, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 (одну другу) частку квартири номер десять (№ 10), що розташована в місті Чернівці по вулиці Кобилянської Ольги в житловому будинку під номером тридцять дев'ятим (№ 39), яка належала її матері ОСОБА_5, оскільки вона не надала державній нотаріальній конторі документів, що посвідчують право власності спадкодавця ОСОБА_5 на цю квартиру чи її частку, та документів, які підтверджують їх державну реєстрацію прав власності, як це передбачено ст.ст. 68, 69 Закону України „Про нотаріат", та п. 4.14 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Згідно ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом;

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У судовому засіданні встановлено, що позивачка не має змоги отримати свідоцтво про право власності на 1/2 частку спірної квартири, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на неї.

На підставі наведеного вище, враховуючи положення ст. 264 ЦПК України, відповідно до якої під час ухвалення рішення суд , окрім іншого вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити , беручи до уваги , що відповідачі не заперечували проти визнання за позивачкою права власності на 1/2 частку спірної квартири, суд вважає за можливе прийняти рішення про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 319,328 ЦК України та керуючись ст.ст. 81-89, 247, 258-259,264, 354,ЦПК України, суд. -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 Павліною право власності на 1/2 (одну другу) частку квартири за адресою: АДРЕСА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. І. Галичанський