Ухвала

Іменем України

27 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 603/354/15-ц

провадження № 61-47428ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 19 жовтня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_5 до Задарівської сільської ради Монастирського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від

26 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 до Задарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно задоволено.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на спадкове майно, а саме на:

- земельну ділянку площею 0,38 га, розташовану на території Задарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

- земельну ділянку площею 0,14 га, розташовану на території Задарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

- земельну ділянку площею 0,06 га, розташовану на території Задарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 оскаржила її в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 21 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 26 червня 2015 року залишено без руху та надано строк, для усунення недоліків, а саме ? оплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 365,40 грн.

12 жовтня 2018 року ОСОБА_4 надіслала до суду заяву, у якій зазначила, що вона є особою, на яку поширюються пільги щодо сплати судового збору у відповідності до пункту 10 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» та додала посвідчення свого чоловіка - ОСОБА_8,

серії НОМЕР_1 від 16 травня 2011 року про те, що він був інвалідом першої групи, та посвідчення серії НОМЕР_2, що ОСОБА_8 був особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи I категорії.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 19 жовтня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовлено. Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від

26 червня 2015 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що посилання заявника, наведені в клопотанні про звільнення від сплати судового збору, є необґрунтовані, та оскільки заявник не виконав вимог ухвали апеляційного суду Тернопільської області від 21 вересня 2018 року, тому апеляційна скарга підлягає поверненню.

22 листопада 2018 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 19 жовтня 2018 року та передати справу до апеляційного суду для продовження розгляду, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції при вирішенні питання щодо відмови у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору та щодо повернення апеляційної скарги заявнику, порушено право ОСОБА_4 на вільний доступ до правосуддя та неправильно застосовано правові норми Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про судовий збір».

До касаційної скарги ОСОБА_4 додано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, посилаючись на те, що копію ухвали Тернопільського апеляційного суду від 19 жовтня 2018 року отримано ОСОБА_4 через засоби поштового зв'язку 26 жовтня 2018 року. На підтвердження вказаного заявником надано копію конверта, направленого апеляційним судом, за штрихкодованим ідентифікатором № 109.

У частині другій статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Заява ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Тернопільського апеляційного суду від 19 жовтня 2018 року підлягає задоволенню, оскільки причини пропуску строку на касаційне оскарження є поважними.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 8 частині першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім'ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти і прирівняні до них у встановленому порядку особи.

Відповідно до пункту 10 частині першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі ? громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи;

За змістом частини другої статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов'язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов'язаних з розглядом цих питань.

За змістом частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Повертаючи апеляційну скаргу заявнику, апеляційний суд виходив з того, що наявність у чоловіка ОСОБА_4 ? ОСОБА_8 статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи Iкатегорії та визнання його інвалідом Iгрупи, не є підставою для надання його дружині ? ОСОБА_4 пільг щодо сплати судового збору, оскільки пільги щодо сплати судового збору передбачено лише громадянам, віднесеним до 1 та 2 категорії, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Оскільки ОСОБА_4 оскаржує судове рішення у справі про визнання права власності на спадкове майно, а цей спір виник не з приводу захисту соціальних прав ветеранів війни, членів їх сімей, тому апеляційний суд дійшов правильного висновку, що ОСОБА_4 не може бути звільнено від сплати судового збору на підставі пункту 8 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» та частини другої статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що ОСОБА_4 не усунено недоліки апеляційної скарги, а саме не оплачено судовий збір за подання апеляційної скарги, дійшов обґрунтованого висновку про застосування положень статтей 185, 357 ЦПК України.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 260, 390, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Тернопільського апеляційного суду від 19 жовтня

2018 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження ухвали Тернопільського апеляційного суду від 19 жовтня 2018 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 19 жовтня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_5 до Задарівської сільської ради Монастирського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М. Коротун

М. Є. Червинська