ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» грудня 2018 року

м. Харків

справа № 635/8677/15-ц

провадження № 22ц/818/722/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Кіся П.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Асавалюк О.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1, представник позивача - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3, представник відповідача - ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 14 вересня 2017 року в складі судді Назаренко О.В.,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про припинення права власності та визнання права власності на ? частину житлового будинку, який в подальшому уточнила.

Позовна заява мотивована тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить в ? частині їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 19 серпня 1995 року № 1-1488, а в ? частині - ОСОБА_3 на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 17 червня 2014 року.

Згідно відомостей, зазначених в технічному паспорті на цей будинок, до складу спірного житлового будинку без урахування самочинних будівель входять: будинок літ. «А-1» загальною площею 43,50 кв. м., житловою площею 24,70 кв. м., веранда літ. «а1», ганок літ. «а2», навіс літ. «а3», господарські будівлі та споруди - погріб літ. «В», вбиральня літ. «Ж», літній душ літ. «Д», огорожі №№ 1-3, ворота № 4.

Зазначила, що починаючи з 1969 року тільки вона самостійно користувалась спірним житловим будинком в цілому, проводила його поточні ремонти, в 2001-2002 роках капітально відремонтувала фундамент будинку, дах та веранду, встановила нові огорожу та ворота, самостійно здійснила підведення газу до будинку, сплачує всі комунальні та страхові платежі.

Вказала, що на цей час з боку відповідача стали виникати постійні претензії з питань користування будинком, надвірними будівлями та земельною ділянкою. Він бажає користуватися належною йому часткою спірного майна, але, в цьому питанні вони не можуть дійти згоди, оскільки не можуть самостійно розділити спірний будинок та визначити, хто з них та якою часткою може користуватися.

Зазначила, що відповідно до експертизи даний житловий будинок розподілу або визначенню порядку користування не підлягає, технічний стан житлового будинку не дозволяє проведення розподілу або визначення порядку користування ним, проведення будь-яких ремонтно-будівельних робіт, що необхідні при переплануванні будинку, також неможливо. Також, порядок користування земельною ділянкою за спірною адресою не визначається, у зв'язку з неможливістю розподілу житлового будинку. Переобладнання даного будинку не пропонується також, у зв'язку з неможливістю розподілу житлового будинку.

Відповідно до висновку цієї експертизи встановлена ринкова вартість спірного житлового будинку загальною площею 43,50 кв. м., житловою площею 24,70 кв. м. з господарськими будівлями та спорудами, яка складає в цінах станом на серпень 2016 року 121 030,00 грн., тому грошова компенсація за ? частину будинку, згідно його ринкової вартості складає 60515,00 грн.

Зазначила, що ідеальні частки співвласників не можуть бути виділені в натурі, тому цей будинок є неподільним. У них з відповідачем різні сім'ї, а проживання з ним спільно в будинку, який складається з однієї житлової кімнати, взагалі є неможливим.

Вважала, що таке припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та членам його родини, оскільки вони в цьому будинку не проживають. Він має інше житло в цьому ж населеному пункті, де постійно проживає зі своєю родиною.

Нею внесено на депозитний рахунок суду вартість ? частини спірного будинку в розмірі 60515,00 грн.

Просила припинити право власності ОСОБА_3 на ? частину у житловому будинку АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1, житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 43,50 кв. м., житловою площею 24,70 кв. м., з верандою літ. «а1», ганком літ. «а2», навісом літ. «а3», з господарськими будівлями та спорудами - погребом літ. «В», вбиральнею літ. «Ж», літнім душем літ. «Д», огорожами №№ 1-3, воротами № 4.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 14 вересня 2017 року позов ОСОБА_1 - задоволено, припинено право власності ОСОБА_3 на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1, визнано за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1, житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 43,50 кв. м., житловою площею 24,70 кв. м., з верандою літ. «а1», ганком літ. «а2», навісом літ. «а3», з господарськими будівлями та спорудами - погребом літ. «В», вбиральнею літ. «Ж», літнім душем літ. «Д», огорожами №№ 1-3, воротами № 4.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що ринкова вартість спірного будинку складає 376 405,00 грн.; що його частка не може вважатися незначною, оскільки вона складає ? частину, тобто половину, і є такою самою (рівновеликою), як і позивача, отже у даному випадку обсяг прав власності сторін є рівними, частки на майно також є рівними, і це виключає обставини незначної частки; що він офіційно зареєстрований в спірному будинку; що його не було належним чином повідомлено про дату та місце судових засідань.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області Бровченка І.О. від 20 вересня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області в складі колегії суддів Бровченка І.О., Бурлака І.В., Яцини В.Б. від 20 вересня 2018 року призначено справу до розгляду.

Підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Згідно з пунктом 8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29 грудня 2017 року № 452/2017 постановлено ліквідувати Апеляційний суд Харківської області та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

На підставі Указу Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 судді, які здійснювали правосуддя в Апеляційному суді Харківської області переведені до новоутвореного Харківського апеляційного суду.

03 жовтня 2018 року повідомлення про початок роботи Харківського апеляційного суду оприлюднено в газеті «Голос України» № 185 (6940).

03 жовтня 2018 року справу передано до Харківського апеляційного суду.

16 жовтня 2018 року за допомогою автоматизованого розподілу справ між суддями на суддю судової палати з розгляду цивільних справ Бурлака І.В. розподілено цивільну справу № 635/8677/15-ц (22ц/818/722/18) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права власності та визнання права власності на ? частину житлового будинку.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 18 жовтня 2018 року в складі колегії суддів Бурлака І.В., Кіся П.В., Яцини В.Б. справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

14 листопада 2018 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона вважала рішення суду законним, а апеляційну скаргу -необґрунтованою.

При цьому посилалася на те, що спірний будинок має 63% зносу; що технічний стан житлового будинку не дозволяє проведення розподілу або визначення порядку користування ним; що проведення будь - яких ремонтно- будівельних робіт, що необхідні при переплануванні будинку, також неможливо; що ринкова вартість житлового будинку визначалась станом на серпень 2016 року.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно задовольнити, рішення суду - скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки частка є незначною і припинення права власності на частку у спільному майні не завдасть шкоди інтересам іншого власника, позов підлягає задоволенню.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ? частина житлового будинку АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 19 серпня 1995 року № 1-1488, а інша ? частина будинку - ОСОБА_3 на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 17 червня 2014 року.

Згідно відомостей, зазначених в технічному паспорті на цей будинок, до складу спірного житлового будинку без урахування самочинних будівель входять: будинок літ. «А-1» загальною площею 43,50 кв. м., житловою площею 24,70 кв. м., веранда літ. «а1», ганок літ. «а2», навіс літ. «а3», господарські будівлі та споруди - погріб літ. «В», вбиральня літ. «Ж», літній душ літ. «Д», огорожі №№ 1-3, ворота № 4.

Основна частина житлового будинку літ. «А-1» складається з наступних приміщень: кухня «1-4» площею 18,80 кв. м., житлова кімната «1-5» площею 24,70 кв. м. Загальна площа приміщень в основній частині житлового будинку складає 43,50 кв. м.

З дослідницької частини висновку судової будівельно-технічної експертизи № 3093/9210/9211 складеного 14 вересня 2016 року Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса вбачається, що згідно з даними технічного паспорту фізичний знос житлового будинку літ. «А-1» за станом на 25 квітня 2016 року складає 63%, тобто проводити будь-які ремонтно-будівельні роботи в житловому будинку, які необхідні при переплануванні житлового будинку в зв'язку з варіантами розподілу та порядку користування, не можливо.

Враховуючи, що житловий будинок літ. «А-1» з дерев'яними стінами має знос 63%, то даний житловий будинок розподілу або порядку користуванню не підлягає. Технічний стан житлового будинку не дозволяє проведення розподілу або визначення порядку користування зазначеним житловим будинком. Отже, розподілити житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями між співвласниками не надається можливим.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 3093/9210/9211, складеного 14 вересня 2016 року Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса виділити в натурі частки співвласників згідно їх ідеальних часток по ? частині кожному без урахування самовільних будівель та споруд не надається можливим з причин, вказаних у дослідницькій частині висновку.

Варіанти виділу часток співвласників у праві спільної часткової власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1, не надаються, так як розподіл житлового будинку не можливий. Грошова компенсація у зв'язку з розподілом не розраховувалась, так як розподіл житлового будинку неможливий.

Грошова компенсація за ? частину будинку по АДРЕСА_1, згідно ринкової вартості житлового будинку складає 60 515,00 грн. Ринкова вартість житлового будинку по АДРЕСА_1 станом на серпень 2016 року складає 121 030,00 грн.

В суді апеляційної інстанції експерт пояснила, що вартість житлового будинку вона визначала візуально.

Проте, із звіту про визначення ринкової вартості майна № 1444630_14112016_658, а саме житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами загальною площею квартири 58,6 кв. м., житловою площею 24,7 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на праві приватної власності вбачається, що станом на 14 листопада 2016 року ринкова вартість об'єкту оцінки складає 376 405,00 грн.

Із зазначеної експертизи вбачається, що визначити порядок користування житловим будинком по АДРЕСА_1, виділивши ОСОБА_3 ? частину житлової площі і корисної площі, та виділити ? частину житлової кімнати 1-5 площею 24,70 кв. м. не надається можливим, так як технічний стан конструктивних елементів будинку не дозволяють проводити будь-які ремонтно-будівельні роботи в житловому будинку, які необхідні при переплануванні житлового будинку у зв'язку з варіантами порядку користування.

Порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 не визначається, у зв'язку з неможливістю розподілу житлового будинку.

Запропонувати варіант виділу часток співвласників, при якому при виділі житлової кімнати 1-5 площею 24,70 кв. м. та кухні 1-4 площею 18,80 кв. м. передбачається розділ житлової кімнати перегородкою, облаштуванням входу та залишення в загальному користуванні кухні 1-4 площею 18,80 кв. м., не надається можливим з причин, вказаних у дослідницькій частині висновку.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За правилом статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

У статті 13 Конституції України закріплено, що власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Аналогічні положення містяться у статті 319 ЦК України. Власність не тільки надає переваги, а й покладає певні обов'язки на власників майна. Це конституційне положення гарантує дотримання принципу забезпечення балансу між інтересами власника, суспільства та інших власників і користувачів об'єктами власності. Власність зобов'язує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, усього суспільства.

Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власника з боку держави, фізичної чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків.

Особи користуються рівними умовами захисту права власності. Володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоча ці порушення й не призвели до позбавлення володіння майном, а також вимагати відшкодування завданих цим збитків.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Проте, реалізуючи свої права, власник зобов'язаний не порушувати права, свободи, гідність та охоронювані законом інтереси громадян, суспільства, не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не погіршувати природну якість землі, води, інших об'єктів природи. Під час здійснення своїх прав і виконання обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства.

У частинах першій, другій статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Одночасно за правилами статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Відповідний правовий висновок висловлений у постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-81цс11, від 02 липня 2014 року у справі № 6-68цс14, від 15 травня 2013 року у справі № 6-37цс13.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім'ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном.

Як вбачається з матеріалів справи, виділити в натурі частки співвласників згідно їх ідеальних часток по ? частині кожному без урахування самовільних будівель та споруд не надається можливим, визначити порядок користування спірним житловим будинком, виділивши ОСОБА_3 ? частину житлової площі і корисної площі, та виділити ? частину житлової кімнати 1-5 площею 24,70 кв. м. не надається можливим, так як технічний стан конструктивних елементів будинку не дозволяють проводити будь-які ремонтно-будівельні роботи в житловому будинку, які необхідні при переплануванні житлового будинку у зв'язку з варіантами порядку користування, тобто спірний будинок є неподільним.

Проте, із змісту статті 365 ЦК України вбачається, що умови припинення права власності за частинами 1 та 4 розглядаються у їх сукупності, а саме, частка повинна бути незначною і не може бути виділена в натурі.

Однак, матеріали справи свідчать про те, що частка відповідача рівноцінна частці позивача, тобто сторонам належить по ? частки спірного будинку, тому вважати її незначною підстав немає.

Інша умова в сукупності з першою полягає в тому, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Як вбачається з матеріалів справи ринкова вартість спірного будинку оцінена у 121 030,00 грн., однак, згідно звіту про визначення ринкової вартості майна ринкова вартість об'єкту оцінки складає 376 405,00 грн.

Проте, на депозитний рахунок суду внесено тільки 60 515,00 грн., що завдає істотну шкоду інтересам відповідача.

Задовольняючи позов про припинення права власності відповідача на ? частку спірного будинку з виплатою ОСОБА_3 вартості частки в розмірі 60 515,00 грн., суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, порушивши при цьому норми процесуального права та неправильно застосувавши норми матеріального права.

У зв'язку з чим відповідно до статті 376 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову позивачу у задоволенні позову.

Статтею 141 ЦПК України визначено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню 730, 80 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 14 вересня 2017 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 730, 80 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді П.В. Кісь

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 29 грудня 2018 року.