ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 678/988/18
Провадження № 22-ц/4820/597/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу №678/988/18 за апеляційною скаргою Меджибізької селищної ради Летичівського району Хмельницької областіна ухвалу Летичівського районного суду Хмельницької областівід 26 вересня 2018 року про повернення заяви (суддя Лазаренко А.В.) у справі за заявою Меджибізької селищної ради Летичівського району Хмельницької областіпро визнання спадщини відумерлою,

встановив:

У серпні 2018 року Меджибізька селищна рада Летичівського району Хмельницької областізвернулася з заявою про визнання спадщини відумерлою.

Ухвалою Летичівськогорайонного суду Хмельницької області від 26 вересня 2018 року заяву Меджибізької селищної ради Летичівського району Хмельницької областівизнано неподаною та повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі Меджибізька селищна рада Летичівського району Хмельницької областіпросить ухвалу суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення норм процесуального права. Зазначає, що представником заявника на виконання ухвали про залишення заяви без руху, у межах встановленого судом строку, було подано заяву з поясненнями по суті недоліків та додано примірник заяви про визнання спадщини відумерлою для ОСОБА_4 Зокрема, на виконання вимог ухвали заявником зазначено, що Меджибізька селищна рада володіє інформацією лише щодо мешканців даної територіальної громади, а тому не володіє інформацією щодо інших спадкоємців ОСОБА_5, зокрема у м.Дебальцеве. Крім того, до заяви додано витяг із спадкового реєстру, відповідно до якого спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилась, жоден із спадкоємців спадщину не прийняв. На думку представника апелянта, вимоги ухвали суду про усунення недоліків виконані заявником, а тому підстави для повернення заяви були відсутні.

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

____________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Лазаренко А.В.

Доповідач - Спірідонова Т.В. Категорія - ухвала

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що у серпні 2018 року Меджибізька селищна рада Летичівського району Хмельницької областізвернулася з заявою про визнання спадщини відумерлою.

Ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області від 07 вересня 2018 року вказану заяву залишено без руху з тих підстав, що вона не відповідає вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, а саме в заяві не зазначений заінтересованою особою ОСОБА_4 при тому, що із доданої до заяви довідки виконкому Требуховецької сільської ради вбачається, що спадкодавець проживала у сім'ї, яка складалася з семи осіб в т.ч. і ОСОБА_4, який у 1969 році вибув в м.Київ, не обґрунтована причина не залучення його до участі у справі та не додана для вручення йому копія заяви з додатками; у справі не зазначено щодо наявності інших спадкоємців, в т.ч. тих, які проживали із спадкодавцем у м.Дебальцеве, при тому, що саме сільська рада має володіти інформацією про їх наявність; не обґрунтовано чому саме Меджибізька селищна рада є заявником при тому, що спадщина відкрилася до введення, до 01.01.2004 року, ЦК України від 16.01.2003 року; до заяви додані довідки Требуховецької сільської ради і за підписом Требуховецького сільського голови на ім'я адвоката Мариняка М.В. У зв'язку з цим запропоновано представнику заявника у 10-денний строк з дня вручення копії ухвали усунути недоліки заяви.

24 вересня 2018 року представником Меджибізької селищної ради Летичівського району на виконання ухвали про залишення заяви без руху, у межах встановленого судом строку, було подано заяву з поясненнями по суті недоліків та додано примірник заяви про визнання спадщини відумерлою для ОСОБА_4 Зокрема, на виконання вимог ухвали заявником зазначено, що Меджибізька селищна рада володіє інформацією лише щодо мешканців даної територіальної громади, а тому не володіє інформацією щодо інших спадкоємців ОСОБА_5, зокрема у м.Дебальцеве. Посилається на те, що до заяви про визнання спадщини відумерлою було додано витяг із спадкового реєстру, відповідно до якого спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилась, жоден із спадкоємців спадщину не прийняв.

Ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області від 26 вересня 2018 року заяву Меджибізької селищної ради Летичівського району Хмельницької областіпро визнання спадщини відумерлою визнано неподаною та повернуто позивачу.

Визнаючи заяву неподаною та повертаючи її позивачу, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не усунуті недоліки, зазначені в ухвалі Летичівського районного суду від 07 вересня 2018 року.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви №6778/05, справа «МПП «Голуб» проти України», зазначив, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6 Конвенції про захист прав людини, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов'язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (справа «Golder v. The United Kingdom», рішення від 21 лютого 1975 року, cерія АN 18, ст. 13 - 18, п. 28 - 36). Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання. Проте, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження не будуть сумісними з пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо вони не мають легітимну мету та не є пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі «Brulla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року, п.33).

Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення у справі «Bellet v. France» від 4 грудня 1995 року, серія А, №333-Б, ст. 42 п. 36).

Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Крім того, суд у підготовчому засіданні може з'ясувати, чи надано учасниками справи докази, на які посилається заявник у заяві, а також вирішити питання про витребування додаткових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Вимоги щодо форми та змісту заяви про визнання спадщини відумерлою визначено у ст.335 ЦПК України. Так, у заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття.

Разом з тим, заява Меджибізької селищної ради Летичівського району Хмельницької областіпро визнання спадщини відумерлою містить зрозумілий зміст вимог і достатній виклад обставин, якими заявник обґрунтовує ці вимоги. Відповідно до вимог ст.335 ЦПК України у заяві зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом.

Зазначивши перелік документів, що додаються до заяви, представник Меджибізької селищної радивказав на письмові докази, які підтверджують викладені обставини.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про невиконання представником Меджибізької селищної ради Летичівського району Хмельницької областівказівок ухвали суду та повернення з цих підстав заяви.

При цьому, колегія суддів також враховує, що згідно з ч.2 ст.294 ЦПК України з метою з'ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Проте, суд першої інстанції на вищезазначене уваги не звернув та у порушення вимог цивільного процесуального законодавства постановив ухвалу про залишення заяви без руху, а в подальшому повернув заяву.

Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала судді постановлена з порушенням норм процесуального права і перешкоджає подальшому провадженню у справі, а тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду щодо вирішення питання про відкриття провадження у справі, відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Меджибізької селищної ради Летичівського району Хмельницької областізадовольнити.

Ухвалу Летичівського районного суду Хмельницької області від 26 вересня 2018 року про повернення заяви скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 грудня 2018 року.

Судді Т.В. Спірідонова

А.В. Купельський

Т.О. Янчук