Справа №: 343/2235/18
Провадження №: 2/0343/878/18
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2018 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області в м.Долина справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на навчання, суд -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка, просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь додаткові витрати на навчання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 5975 грн 00 копійок, що становить 1/2 суми, сплаченої нею за навчання дочки в Івано-Франківському базовому медичному коледжі.

Стягнути з відповідача на її користь судовий збір та витрати за надання правової допомоги.

Свої вимоги мотивує тим , що із відповідачем, ОСОБА_3, вони перебували в офіційно зареєстрованому шлюбі, і в них 27.08.2003 року народилась дочка ОСОБА_4. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалось, тому шлюб між нами було розірвано. За рішенням суду дочка залишилась проживати з нею та перебуває на її вихованні та повному її утриманні.

23 жовтня 2009 року вона уклала шлюб із ОСОБА_5, після якого її прізвище було змінено на ОСОБА_5.

Відповідно до рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 12 серпня 2008 року відповідач сплачує аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 в розмірі 400 (чотириста) гривень щомісячно.

Вона має офіційну роботу та отримує заробітну плату в розмірі близько 4000 грн. Цієї суми, а також 400 гривень аліментів, які спланує відповідач, їй не вистачає для того, щоб забезпечити нормальні умови життя, розвитку та харчування неповнолітньої дочки, а будь-якої іншої допомоги відповідач не надає. Фінансова ситуація ускладнюється ще й тим, що їх дочка після закінчення 9-го класу навчається на платній основі в Івано-Франківському базовому медичному коледжі.

Таким чином, визначений судом розмір аліментів в сумі 400 грн., які сплачував відповідач протягом останніх 10-ти років був недостатнім для задоволення навіть мінімальних потреб дитини: калорійного харчування та забезпечення одягом відповідно до її віку та був недостатнім для повноцінного розвитку дочки. Вважає, що відповідач, як батько дитини, протягом всіх цих років повинен був більше цікавитись вихованням і матеріальним забезпеченням дитини. Проте його внесок у забезпечення дитини обмежувався лише 400 гривнями на місяць.

Зараз дитина пішла вчитися в коледж. За рік навчання вона заплатила 11950 грн., тому вважає, що є всі підстави половину із цих коштів стягнути з батька дитини.

Враховуючи те, що батько дитини і відповідач по справі вже не перший рік працює в Чеській ОСОБА_7, має там постійну роботу і стабільні доходи, що перевищують 20 000 грн. на місяць, є фізично здоровою людиною (не інвалід), вважає, що він і зобовязаний і може сплатити половину суми витрат, які сплачені нею за навчання дочки.

Навчання дочки в медичному коледжі з метою здобуття професії медика є якраз тою обставиною, коли дочка, навчаючись, має на меті розвинути свої здібності, повязані зі здобуттям професії.

27.12.2018 року в Долинський районний суд поступив відзив на позов з сторони відповідача ОСОБА_3 (а.с.28-36).Однак даний відзив поступив з пропущення строку на його подання, встановлений Законом.

Позивачка ОСОБА_1, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зіславшись на вищевикладені обставини, просила позов задоволити. Додатково пояснила, що крім дочки ОСОБА_6, у неї є ще неповнолітній син від другого шлюбу, якого вона також як мати зобов"язана утримувати. Дочка навчається на платній формі навчання, стипендії не отримує, будь-яких доходів немає. Крім цього, неповнолітня дочка ОСОБА_6 проживає на орендованій квартирі, за яку вона, ОСОБА_1 оплачує 1500 грн. щомісяця. Вона працює медичною сетрою в Тяпчанському НВК та отримує заробітну плату в розмірі біля 4000 грн. Цих коштів є недостатньо для утримання неповнолітніх дітей, оплату за начання. Просила позов задоволити.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_8 ( ордер а.с.15) в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, зіславшись на викладені в позовній заяві обставини.

Відповідач ОСОБА_3, та його представник адвокат ОСОБА_9 ( ордер а.с.37) в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Пояснили, що відповідач по справі офіційно не працює, інколи їздить на сезонні роботи за межі України в ОСОБА_7. Останній раз він був на сезонних роботах в травні 2018 року. Крім цього у нього на утриманні є малолітня дитина від іншого шлюбу. Останній раз відповідач ОСОБА_3 бачив свою дочку ОСОБА_6 приблизно 7 років назад. Відповідач справно сплачує аліменти визначені рішенням суду в розмірі 400 грн. Крім цього позивачкою у позові неправильно визначено позовні вимоги, вони просить стягнути 1/2 суми сплаченої за навчання дочки, а згідно вимог Закону, повинна бути вказана тверда грошова сума. Також вони вважають що навчання неповнолітньої дочки на платній формі навчання, не є тією особливою обставиною (розвиток здібностей дитини, її хвороба, каліцтво, тощо) , що давала б позивачці право на звернення до суду з вимогою про стягнення додаткових витрат. Просили відмовити у позові.

Ухвалою Долинського районного суду від 28.12.2018 року в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_9, яке підтримане відповідачем про притягнення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача його дружину ОСОБА_10 - відмовлено.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для її вирішення. Позов підставний і підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Ст. 141 СК України, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і від спільного проживання у них 27.08.2003 року народилася донька ОСОБА_9 (копія свідоцтва про народження серії І-НМ №128320 від 12.06.2009 року (а.с.7).

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-НМ №039702 від 16.10.2009 року , шлюб між ОСОБА_3, і ОСОБА_11, розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №3 від 16.10.2009 року (а.с.10).

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі проживають окремо, їх неповнолітня дочка ОСОБА_6, проживає разом з матірю та перебуває на її вихованні.

Згідно копії виконавчого листа від 12.08.2008 року в справі №2-830/2008 виданого 18.10.2016р. Долинським районним судом, з відповідача ОСОБА_3, призначено стягнення аліментів на користь ОСОБА_11, на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 400 грн., щомісячно . Стягнення аліментів розпочати з 22 липня 2008 року і проводити до повноліття дитини (а.с.11).

У відповідності до копії свідоцтва про шлюб серії І-НМ №071175 від 23.10.2009 року (а.с. 9), ОСОБА_11, після укладення шлюбу з ОСОБА_5, присвоєно прізвище ОСОБА_5, про що складено відповідний актовий запис №201.

Копія довідки №465 від 03.09.2018 року видана Івано-Франківським базовим медичним коледжом свідчить про те, що ОСОБА_4 з 01.09.2018 року навчається в Івано-Франківському базовому медичному коледжі (форма навчання денна) за спеціалізацією «Сестринська справа» на контрактній основі. Термін закінчення коледжу червень 2022 року (а.с.8).

Згідно договору №67 про підготовку молодшого спеціаліста ОСОБА_3, в Івано-Франківському базовому медичному коледжі, копія якого містяться в матеріалах справи, загальна вартість освітньої послуги становить 50350грн.: 1-й рік навчання - 11950грн.; 2-й рік навчання 12500 грн.; 3-й рік навчання 12950грн.; 4-й рік навчання 12950 грн. (а.с.6).

Як вбачається з копії квитанції №103.48.1/17401274 від 23.07.2018 року позивачкою сплачено 11950 грн. за навчання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 (а.с.5).

Відповідач заперечує щодо стягнення з нього половини понесених позивачкою додаткових витрат за навчання неповнолітньої дочки, в звязку з тим, що з нього проводиться стягнення аліментів, крім цього він не працює, має на утриманні іншу неповнолітню дитину, а отже немає змоги оплатити половину навчання.

Оскільки при зверненні до суду позивачка обґрунтувала свої позовні вимоги і подала докази понесення нею додаткових витрат на утримання дитини - оплату за навчання, яку суд визнає, як особливу обставину пов"язану з розвитком дитини, суд, з врахуваннямст.180 СК України, приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача в користь позивачки половини додаткових витрат, понесених нею у розмірі 5975 грн.

При цьому, суд розяснює відповідачу положення ст.185 СК України, відповідно до якої, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати не є додатковим стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються й додаткові.

Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Таким чином, суд приходить до переконання, що оскільки , той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами , в даному випадку платне навчання дочки ОСОБА_6, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на навчання підлягає до задоволення.

Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 141,180,181,185 СК України, керуючись статтями 141, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на навчання - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половину понесених нею додаткових витрат на навчання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у Івано-Франківському базовому медичному коледжі у розмірі 5975 (пять тисяч девятсот сімдесят пять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, 704,80 гривень сплаченого судового збору та 1500,00 гривень витрат за надання правової допомоги адвокатом згідно квитанцій.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач : ОСОБА_1, 12.04.1983р.н., ІПН НОМЕР_1, жителька с.Тяпче вул.Молодіжна,65 Долинського району Івано-Франківської, 77522.

Відповідач: ОСОБА_2, 14.07.1980р.н., ІПН НОМЕР_2, житель ІНФОРМАЦІЯ_2 Івано-Франківської, 77533.

Суддя Долинського районного суду В. А. Тураш