Ухвала
Іменем України

29 грудня 2018 року
місто Київ

справа № 2-246/06
провадження № 61-48932ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову Апеляційного суду Рівненської області від 17 квітня 2018 року за заявою командира Військової частини НОМЕР_1 про скасування судового наказу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20 січня 2006 року у справі за заявою ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів взамін неотриманого речового майна у розмірі 5 092, 42 грн з військової частини НОМЕР_2 м. Дубно,
ВСТАНОВИВ:
Командир військової частини НОМЕР_1 звернувся до Дубенського міськрайонного суду Рівненської області із заявою про скасування судового наказу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20 січня 2006 року у справі за заявою ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів взамін неотриманого речового майна у розмірі 5 092, 42 грн з військової частини НОМЕР_2 м. Дубно.
Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 31 жовтня 2017 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Рівненської області від 17 квітня 2018 року, заяву командира Військової частини НОМЕР_1 про скасування судового наказу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20 січня 2006 року у справі за заявою ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів взамін неотриманого речового майна у розмірі 5 092, 42 грн з Військової частини НОМЕР_2 , м. Дубно, залишено без розгляду.
Військова частина НОМЕР_1 17 грудня 2018 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову суду апеляційної інстанції, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Апеляційного суду Рівненської області від 17 квітня 2018 року, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 .
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд зробив висновок про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки скаргу подано на судові рішення, ухвалені у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.
За правилом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини дев`ятої наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» передбачено, що у 2018 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2018 року (на час подання касаційної скарги) 1 762, 00 грн.
Ціна вимог заяви у цій справі щодо стягнення грошових коштів становить 5 092, 42 грн, яка станом на 01 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762, 00 грн х 100 = 176 200, 00 грн).
Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правил пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в ньому, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.
Касаційна скарга не містить посилання на винятки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків не встановив, заявник їх наявність не обґрунтував.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі«Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року, заява №26737/95, згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Оскільки оскаржувана заявником постанова Апеляційного суду Рівненської області від 17 квітня 2018 року ухвалена у малозначній справі, а отже, не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Верховний Суд наголошує на тому, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
Верховний Суд додатково роз`яснює заявнику, відповідно до пункту третього частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», право на подання заяви про повернення сплаченого судового збору.
Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на постанову Апеляційного суду Рівненської області від 17 квітня 2018 року за заявою командира Військової частини НОМЕР_1 про скасування судового наказу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20 січня 2006 року у справі за заявою ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів взамін неотриманого речового майна у розмірі 5 092, 42 грн з військової частини НОМЕР_2 м. Дубно відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний