Справа № 392/277/18
Провадження № 2/392/439/18
18 жовтня 2018 року м. Мала Виска
Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Березія Ю.А.,
при секретарі Красній Г.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
про стягнення боргу за договором позики,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 8 квітня 2016 року відповідач ОСОБА_2 позичила у нього гроші в сумі 800 доларів США під 4% щомісячно на строк до 10 серпня 2016 року та порушила зобовязання.
Позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 1046, частини 2 статті 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Судом встановлено, що 8 квітня 2016 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно якого позичальник ОСОБА_2 отримала в борг від позикодавця ОСОБА_1 гроші в сумі 800 доларів США до 10 серпня 2016 року, що підтверджується розпискою (а.с. 6).
Відповідач ОСОБА_2 порушила умови укладено договору і не повернула суму боргу у встановлені строки, тому відповідно вимог частини 1 статті 1050 ЦК України є законні підстави для стягнення з відповідача суми боргу в судовому порядку.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-63цс13 від 18.09.2013 року письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Відповідач не надала суду письмові докази, які підтверджують факт не отримання нею грошей, або повернення позики, що підтверджує факт порушення зобовязання.
Відповідно до частини 1 статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня.
Відповідно до роздруківки банківської установи про встановлення курсу купівлі-продажу іноземної валюти за гривню, станом на 15 лютого 2018 року курс долара США до гривні складав: за 100 доларів США 2665 гривень.
Відповідно до розписки позика була надана під 4 % щомісячно, тобто 800 долара х 4% = 32 долари в місяць.
Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.
Керуючись частиною 1 статті 192, статтею 1046, частиною 2 статті 1047, статтею 1048 ЦК України, статтями 259, 263 265 ЦПК України,
Позов задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.
Заява про перегляд заочного рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи:
позивач ОСОБА_1, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України ЕА 270598, ідентифікаційний номер НОМЕР_1;
відповідачОСОБА_2, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт громадянина України ЕВ 075852, дані ідентифікаційного номера не відомі.
Головуючий
суддя