Справа № 188/555/18
Провадження № 2/188/330/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2018 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі Власенко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі позивач) звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідно до умов кредитного договору б/н від 14.02.2014 ОСОБА_3 отримав кредит в сумі 13200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно з умовами договору.

18.12.2016 позичальник ОСОБА_3 помер.

На виконання вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України 25.07.2017 позивачем була направлена претензія кредитора до першої Павлоградської державної нотаріальної контори.

15.08.2017 позивачем було отримано відповідь першої Павлоградської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємцем померлого ОСОБА_3, який звернувся із заявою про прийняття спадщини є відповідач.

11.09.2017 до відповідача як спадкоємця було направлено лист-претензію, у якій позивач пред'явив свої вимоги, які не були задоволені.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 14.02.2014 року становить 13324,25 грн., яка складається з такого: 12467,06 грн. - заборгованість за кредитом; 857,19 грн. - заборгованість за відсотками.

Позивач, посилаючись на статті 259, 526, 527, 530, 608, 1218, 1219, 1220, 1221, 1223, 1268, 1270, 1281, 1282 Цивільного кодексу (далі ЦК) України просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом, заборгованість за відсотками та судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, провести заочний розгляд справи без участі представника позивача та відповідача на підставі наданих суду доказів.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги позивача не визнав, подав додатково заперечення проти позовної заяви. Відповідач зазначає, що він подав заяву до нотаріуса, щоб вступити в права спадщини, але спадщину до цього часу не прийняв. Відповідач просить суд розглянути справу без його участі і відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача направив до суду відповідь на заперечення, в якому зазначив, що оскільки відповідач подав заяву про прийняття спадщини і не відкликав її, то він є таким, що вступив в право спадкування, тому відповідач зобовязаний сплатити позивачу заборгованість спадкодавця.

Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Існування договірних зобов`язань між позивачем і сином відповідача ОСОБА_4 підтверджується Анкетою-заявою від 14.02.2014 року, згідно з якою позивач надав ОСОБА_3 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості (а.с.6).

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Позивач надав розрахунок заборгованості ОСОБА_3 за договором б/н від 14.02.2014, відповідно до якого станом на 30.09.2017 року заборгованість за договором становить - 13324 грн. 25 коп., із яких: 12467 грн. 06 коп. - заборгованість за кредитом, 857 грн. 19 коп. - заборгованість за відсотками. Останнє нарахування заборгованості по тілу кредиту проведено 23.12.2016 року, а по відсоткам 10.01.2017 року (а.с.4-5).

ОСОБА_3 помер 18.12.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 719238, виданим Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.32).

Статті 1216, 1218 ЦК України передбачають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців передбачено ст. 1281 ЦК України.

Окрім того, статтею 1281 ЦК України передбачено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

16.07.2017 року позивач звернувся до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори з листом про отримання інформації про спадкоємців ОСОБА_3 (а.с. 35).

15.08.2017 позивач отримав лист Першої Павлоградської державної нотаріальної контори від 28.07.2017 № 2603/02-14, в якому зазначено, що після смерті ОСОБА_3 заведено спадкову справу № 56/2017 від 26.01.2017 на підставі заяви про прийняття спадщини за законом № 112 від батька померлого ОСОБА_2. Також надійшла заява № 504 від 17.03.2017, яка подана донькою померлого ОСОБА_5 про відмову від усієї спадщини (а.с. 36).

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Доказів, що відповідач, як спадкоємець, повідомив позивача про смерть боржника ОСОБА_3, суду не надано.

Позивач не зазначив, коли йому стало відомо про смерть боржника ОСОБА_3

Позивач стверджує, що 29.08.2017 направив відповідачу претензію з вимогою про сплату заборгованості ОСОБА_3 за договором б/н від 14.02.2014 в сумі 13324,25 грн. (а.с. 37).

Позивачем доказів про отримання відповідачем зазначеної претензії суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст. 1268 ЦК України).

Для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст. 1269 ЦК України).

Померлий ОСОБА_3 мав зареєстроване місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить копія його паспорта серії АЕ 628585, виданого 30.07.1997 року Павлоградським МВ УМВС України в Дніпропетровській області (а.с. 31).

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується листом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області № 2603/02-14 від 28.07.2017 року (а.с.36) та довідкою Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району № 229 від 07.05.2018 року (а.с. 53)

Отже, відповідач не проживав постійно разом зі спадкодавцем, а прийняв спадщину шляхом подання заяви до нотаріуса.

Відповідно до ч.1 ст. 12, ч.1 ст.13, ч.1 ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до п. 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Таким чином, спадкові права є майновим обєктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна,

але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 08.04.2015 року у справі № 6-33цс15.

Судом встановлено, що відповідач спадщину прийняв, однак факт наявності спадкового майна, його вартості та одержання його відповідачем в порядку спадкування після смерті сина ОСОБА_3 не доведений.

Позивач не надав доказів наявності спадкового майна,одержаного відповідачем у спадщину, складу і вартості спадкового майна та можливості погашення відповідачем зобов'язання спадкодавця перед кредитором за рахунок і в межах вартості цього майна.

Суд дійшов висновку, що саме з цих підстав має бути відмовлено у задоволені заявленого позову в повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати слід залишити на позивачу.

На підставі викладеного та ст.ст. 526, 527, 530, 1218, 1267, 1268, 1269, 1270, 1281, 1282, 1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 13, 76-81, 141, 263-265, 280-284, 288, 289, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», , який розташований за адресою: поштовий індекс 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, до ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою місця проживання: поштовий індекс 52742, вул. Шевченка, 86, с. Олефірівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Судові витрати залишити на позивачу ОСОБА_1 акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя ОСОБА_6