Справа № 589/2724/18
Провадження № 2/589/1453/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Литвинко Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Афанасенко Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

26 червня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що разом з дочкою ОСОБА_3 мають на праві спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_1.

27 травня 2009 року після відбування покарання в Шосткинський ВК №66 повернувся до м. Шостка її брат ОСОБА_2 та звернувся до неї з проханням зареєструвати його в нележаній їй квартирі. Фактично відповідач до квартири не вселявся, не приносив речей і ніколи не проживав в ній.

Не знайшовши роботи в м. Шостка, ОСОБА_2 поїхав на заробітки до м. Києва. На неодноразові прохання ОСОБА_1 в телефонному режимі останній відмовився приїжджати до м. Шостка та зніматись з реєстрації.

На даний час постало питання щодо оформлення субсидії, але при зверненні до соціального органу ОСОБА_1 повідомили, про необхідність подачі довідок про доходи усіх зареєстрованих осіб, навіть якщо вони не проживають в квартирі.

Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу в її відсутність.

Відповідач у судове засідання не з'явився.

На підстав вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів.

Дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. ст. 386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 16 лютого 2004 року та витягом № 8407341 від 21 вересня 2005 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 7-8, 9).

Згідно довідки про склад сім'ї від 15 червня 2018 року в вищезазначеній квартирі зареєстровані: наймач ОСОБА_1, донька ОСОБА_3 та брат ОСОБА_2.(а.с. 10).

Відповідно до витягу з протоколу №20 від 13 травня 2016 року складеного комісією по встановленню фактів тимчасової відсутності мешканців міста розглянуто заяву ОСОБА_1 та встановлено факт тимчасової відсутності ОСОБА_2, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 (а.с.11).

Згідно акту посвідченого КП «Укржитлкомфорт» від 14 червня 2018 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2 з травня 2009 року по теперішній час не проживає (а.с. 12).

З огляду на вищенаведене, позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню, оскільки позивачем доведено, що відповідач не проживає в належній їй квартирі, понад рік, а його реєстрація створює перешкоди у реалізації права власності.

Керуючись ст. ст.16, 316, 317, 319, 321, ч.2 ст. 405 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1, ІПН : НОМЕР_1), таким, що втратив право користування житлом, а саме: квартирою АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області Т.В.Литвинко