Постанова

Іменем України

17 грудня 2018 року

місто Київ

справа № 532/1311/16-ц

провадження № 61-29912св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 06 березня 2017 року у складі судді Пилипчук Л. І.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 13 липня 2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів за борговою розпискою у розмірі 16 700, 00 євро, що на момент звернення до суду з позовом відповідно до офіційного курсу НБУ становило 469 103, 00 грн.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Додатковим рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13 січня 2017 року стягнуто із ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 4 1385, 83 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 звернувся до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 06 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08 листопада 2016 року залишено без руху, надано строк для усунення недоліків протягом п'яти днів з дня отримання ухвали.

Ухвала апеляційного суду обґрунтовувалась тим, що під час подання апеляційної скарги не сплачено судовий збір. Апеляційний суд встановив, що за подання позовної заяви, з урахуванням розміру позовних вимог, сплаті підлягав судовий збір у розмірі 4 691, 03 грн, а тому під час подання апеляційної скарги на зазначене рішення суду сплаті підлягає 5 160, 13 грн (4 691, 03 грн*110 %).

У касаційній скарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ засобами поштового зв'язку у березні 2017 року, ОСОБА_4 просив змінити ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 06 березня 2017 року в частині розрахунку судового збору з 5 160, 03 грн до 4 691, 03 грн.

Касаційна скарга обґрунтовувалась тим, що апеляційний суд неправильно розрахував та визначив розмір судового збору, без урахування дійсних обставин справи та розміру і суті заявлених позовних вимог, що потягло за собою значне завищення розміру судового збору, що фактично позбавляє заявника можливості оскарження рішення суду першої інстанції. Заявник зазначає, що під час подання позову сплаті підлягав судовий збір у розмірі 4 691, 03 грн. На переконання заявника, апеляційний суд не врахував наведеного та допустив неправильний розрахунок суми судового збору.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 серпня 2017 року поновлено ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 06 березня 2017 року, відкрито касаційне провадження у справі.

ОСОБА_5 у відзиві на касаційну скаргу просить закрити касаційне провадження, оскільки вважає касаційну скаргу неправомірною, необґрунтованою, поданою з пропуском пропуску процесуального строку, без наведення порушень апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України (у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII), судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з підпунктом 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, далі - ЦПК України), касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справу разом з матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду у травні 2018 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом правил частини першої та третьої статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи проводиться колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають до застосування правила статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 213 ЦПК України (в редакції Закону України від 18 березня 2004 року № 1618-IV, далі - ЦПК України 2004 року), відповідно до яких рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Верховний Суд вислухав суддю-доповідача, перевірив доводи касаційної скарги та матеріали цивільної справи, за результатами чого зробив висновок, що оскаржувані судові рішення відповідають вимогам законності та обґрунтованості, визначеним у статті 213 ЦПК України 2004 року, касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Верховний Суд в оцінці доводів касаційної скарги врахував, що ціна позову у справі складає 16 700, 00 євро, що на день подання позову відповідно до офіційного курсу іноземних валют до української гривні НБУ складало 469 103, 00 грн.

За правилом абзацу другого частини першої статті 6 Закону України «Про судовий збір» (у редакції Закону України від 03 вересня 2015 року № 670-VIII) за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Зважаючи на наведене за подання позову судовий збір у справі складав 4 691, 03 грн, тобто 1 відсоток ціни позову, що є не менше 0, 4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (пункт 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції Закону України від 03 вересня 2015 року № 670-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

За частиною першою статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду апеляційної скарги на судові рішення.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції Закону України від 07 вересня 2016 року № 1491-VIII) ставки судового збору за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду встановлюються у такому розмірі - 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Визначаючи належний до сплати розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок, що судовий збір підлягає сплаті у розмірі 5 160, 13 грн (4 691, 03 грн*110 %). Такий висновок відповідає вимогам законодавства про судові витрати у цивільних справах.

Заявником не зазначено, у чому полягають порушення норм матеріального чи процесуального права, які, на його переконання, допущені апеляційним судом. Рішення суду в частині визначення розміру судового збору, який підлягав сплаті позивачем під час подання позову, не оскаржується.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Наведені доводи у відзиві на касаційну скаргу про закриття касаційного провадження відхилені Верховним Судом. Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції дослідив питання дотримання строку на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду та задовольнив клопотання заявника про поновлення процесуального строку. Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 серпня 2017 року оскарженню не підлягає.

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (§ 42 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» № 3236/03).

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також встановлені судами обставини щодо подвійного направлення заявнику та його представнику копії ухвали суду про залишення без руху апеляційної скарги, а також відсутність наданих заявником доказів, які б свідчили про добросовісне здійснення ним своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов'язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасне виконання судових рішень, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи касаційної скарги про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, є безпідставними.

Висновки судів відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону та узгоджуються з нормами права, які апеляційним судом правильно застосовані.

З огляду на наведене, Верховний Суд визнає касаційну скаргу необґрунтованою, оскільки правильне застосовування норми права є беззаперечним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

У частині першій статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 17 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик