Справа № 297/1219/18
08 серпня 2018 року м. Берегове
Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Фейір О. О., з участю секретаря судового засідання Кузьма Т.В., розглянувши у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон дитини в супроводі одного з батьків без згоди та супроводу другого з батьків,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме до Сполучених Штатів Америки, Канади, Австралії, країн-членів Європейського Союзу, а також до Чорногорії, Турецької Республіки, Арабської Республіки Єгипет, Республіки Туніс, Об'єднаних Арабських Еміратів, Держави Ізраїль та інших країн світу до досягнення дитиною 16-річного віку в супроводі її матері ОСОБА_1 без згоди та супроводу її батька - ОСОБА_2.
Позов мотивований тим, що рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 26.07.2011 року шлюб між сторонами розірвано. Під час шлюбу в подружжя народилася дочка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач зазначає, що після розлучення вона неодноразово намагалася отримати від відповідача дозвіл на виїзд дитини за кордон у її супроводі, однак відповідач відмовляє в наданні такого дозволу. У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 планує щороку їздити з донькою на відпочинок за кордон, крім того, отримання вищевказаного дозволу дасть їй можливість при необхідності безперешкодно везти дитину на лікування в Угорщину та інші країни Європейського Союзу, де рівень медицини значно кращий, ніж в Україні, ОСОБА_1 просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди та супроводу батька.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву про те, що просить розглянути справу без її участі (а. с. 15).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином за місцем реєстрації, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без його участі від нього не надходило (а. с. 18-19).
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Як вбачається з копії рішення Берегівського районного суду Закарпатської області № 2-524/11 від 26.07.2011 року шлюб між сторонами було розірвано (а. с. 6).
Сторони мають малолітню дочку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 07.02.2007 року (а. с. 8).
Як вбачається з позовної заяви, відповідач ОСОБА_2, будучи батьком малолітньої дитини ОСОБА_1, відмовляє позивачу в наданні дозволу на виїзд за кордон дитини.
Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, ї фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Частиною 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Відповідно до частини третьої статті 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Відповідно до п. 3, п. п. 2 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Враховуючи вищевикладене, те, що відповідач ОСОБА_2, будучи батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, дозвіл на її виїзд за кордон не надає, суд вважає, надати позивачу ОСОБА_1 дозвіл на виїзд дитини за кордон з метою забезпечення інтересів дитини, її належного виховання, фізичного, духовного і морального розвитку.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України зобов'язує сторін повинна довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, ОСОБА_1 просить суд надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, а саме до Сполучених Штатів Америки, Канади, Австралії, країн-членів Європейського Союзу, а також до Чорногорії, Турецької Республіки, Арабської Республіки Єгипет, Республіки Туніс, Об'єднаних Арабських Еміратів, Держави Ізраїль та інших країн світу. Однак, позивачем обґрунтовано тільки вимогу про надання дозволу на виїзд за кордон саме до країн-членів Європейського Союзу - з метою при необхідності лікування дитини, де рівень медицини вищий, ніж в Україні.
У зв'язку з наведеним, суд вважає задоволити позов частково та надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме до країн-членів Європейського Союзу (Австрії, Бельгії, Болгарії, грецької частини Кіпру, Чеської Республіки, Данії, Естонії, Фінляндії, Франції, Німеччини, Греції, Угорщини, Ірландії, Італії, Латвії, Литви, Люксембургу, Мальти, Нідерландів, Польщі, Португалії, Румунії, Словаччини, Словенії, Іспанії, Швеції, Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, Хорватії),в супроводі її матері ОСОБА_1 без згоди та супроводу її батька - ОСОБА_2, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною 16-річного віку.
За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню.
Суд також вважає, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача в користь позивача 704,80 гривень судового збору, що був сплачений позивачем при зверненні до суду.
Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. ст. 150, 155 СК України, ст. ст. 141, 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України,
Позов задоволити частково.
Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканці АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, дозвіл на виїзд за кордон дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до країн-членів Європейського Союзу (Австрії, Бельгії, Болгарії, грецької частини Кіпру, Чеської Республіки, Данії, Естонії, Фінляндії, Франції, Німеччини, Греції, Угорщини, Ірландії, Італії, Латвії, Литви, Люксембургу, Мальти, Нідерландів, Польщі, Португалії, Румунії, Словаччини, Словенії, Іспанії, Швеції, Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, Хорватії) без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання якого зареєстрованого в АДРЕСА_2, в супроводі матері ОСОБА_1, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною 16-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання якого зареєстрованого в АДРЕСА_2, в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканки АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок, що був сплачений позивачем при зверненні до суду.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Фейір О. О.