Справа № 604/1142/18
Провадження № 2/604/521/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суду Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Сташківа Н.Б.

за участі

секретаря судового засідання: - Стадніцької З.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Підволочиськ в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, до ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду із позовом до ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою по АДРЕСА_1

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що є власниками квартири, що розташована в АДРЕСА_1, у відповідності до свідоцтвапро право власності на житло, виданого органом приватизації Підволочиської селищної Ради народних депутатів від 30 квітня 1993 року на підставі розпорядження (наказу) № 50 від 29 квітня 1993 року. Згідно будинкової книги для прописки громадян, за вказаною адресою зареєстровані їх родичі - відповідачі по справі, проте ОСОБА_13 проживає за іншою адресою понад 15 років, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 - понад 9 років, жодної участі в утриманні квартири по АДРЕСА_1не беруть, комунальних послуг не оплачують, допомоги у веденні підсобного господарства не надають. Будь-яких домовленостей щодо збереження за ними житлового приміщення не було, перешкод у користуванні житловим приміщенням їм ніхто не створював, реєстрація відповідачів у квартирі створює істотні незручності, оскільки на даний час виникли труднощі з оформленням субсидії, що призводить до надмірних матеріальних витрат по комунальних послугах. На даний час місце перебування відповідачів невідоме, добровільно знятися з реєстрації не бажають, а тому з метою захисту наших прав і законних інтересів просять позов задовольнити.

В судове засідання сторони не з'явилися.

Позивачі подали заяви з проханням справу слухати у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять задовольнити.

Відповідачі, будучи повідомленими про дату і час розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, причин неявки не повідомили, відзиву не подали.

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачі не заперечують проти такого вирішення справи.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення, виходячи з таких міркувань.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як вбачається з положень ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, п. 1 ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства, ст. 41 Конституції України та ст.ст. 321, 328, 330, 334 ЦК України, кожна фізична особа має право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном.

Право власності набувається на підставах не заборонених законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні крім у випадках і в порядку, встановлених законом. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 30 квітня 1993 року органом приватизації селищної Ради народних депутатів, квартира яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 дійсно належить на праві спільної сумісної власності в рівних частках ОСОБА_2 та членам її сім'ї: ОСОБА_14 (помер ІНФОРМАЦІЯ_17), ОСОБА_7(прізвище після одруження ОСОБА_7), ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_3 ОСОБА_16, ОСОБА_5, ОСОБА_9 (прізвище змінено на ОСОБА_9.).

Будинковою книгою для прописки громадян, що мешкають в квартирою по АДРЕСА_1 підтверджується факт реєстрації відповідача за вказаною адресою.

З довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 15 травня 2018 року № 920, виданої виконкомом Підволочиської селищної ради вбачається, що до складу сім'ї ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_18, яка зареєстрована в АДРЕСА_1 входить: дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, син ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_3, син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5,син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, дочка ОСОБА_7, онук ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_16, родич ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_14, родич ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_15

Згідно актів обстеження за адресою по АДРЕСА_1 від 12 січня 2018 року, 17 травня 2018 року, 12 березня 2018 року відповідачі по справі ОСОБА_13, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 за зазначеною адресою не проживають, зокрема ОСОБА_13, - понад 15 років, ОСОБА_12, ОСОБА_11 - понад 9 років.

За вказаних обставин судом встановлено, що відповідачі, які є родичами власників, не проживають у житловому приміщенні, що належить позивачам на праві приватної спільної сумісної власності, понад один рік без поважних причин.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються житловим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно зі ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно зі ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Конституційний принцип непорушності права власності означає неможливість втручання інших осіб у здійснення власником своїх повноважень, неможливість прояву свавілля відносно власника та відносно його прав, недопустимість будь-яких порушень його влади над своїм майном, а також недопустимість дій інших осіб всупереч інтересам власника та його волі. Непорушність права власності задекларована також статтею 321 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут). Житлове приміщення, яке вони мають право займати визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ч. 1 ст. 9, ст. 41 Конституції України, п. 1 ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. ст. 391, ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст. ст. 13, 141, 247, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2, (адреса проживання АДРЕСА_1), ОСОБА_3, (адреса проживання АДРЕСА_1), ОСОБА_4, (адреса проживання АДРЕСА_1), ОСОБА_5 (адреса проживання АДРЕСА_1), ОСОБА_6, (адреса проживання АДРЕСА_1),ОСОБА_7, (адреса проживання АДРЕСА_1), ОСОБА_8, (адреса проживання АДРЕСА_4), ОСОБА_9 (АДРЕСА_2), ОСОБА_10, (адреса проживання вАДРЕСА_3) до ОСОБА_11, (адреса реєстрації АДРЕСА_1, останнє відоме місце проживання АДРЕСА_5), ОСОБА_12 (адреса реєстрації АДРЕСА_1), ОСОБА_13 (адреса реєстрації АДРЕСА_1) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_14, паспорт серії НОМЕР_1, виданий Волочиським РВ УМВСУ 17 жовтня 2006 року, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_15, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Луцьким МУ Волинської області 17 березня 2009 року, ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_16, такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою по АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя - підпис

копія вірна:

Суддя Н.Б.Сташків