Провадження № 2/200/4440/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 грудня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Лавренко Н.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

14 листопада 2017 року позивач ПАТ «Родовід банк» звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову вказав, що 12 грудня 2005 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід банк», найменування якого 17.06.2010 року на підставі Закону України «Про акціонерні товариства» було змінено на Публічне акціонерне товариство «Родовід банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 35/А-0029.05.2, згідно якого відповідачу було надано кредит в сумі 11930,00 доларів США, а позичальник зобовязався повернути кредит не пізніше 11.12.2010 року та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, передбачених кредитним договором. Відповідач не виконував належним чином свої зобовязання за договором, в звязку з чим за позовом ПАТ «Родовід банк» Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська було винесено рішення від 25.02.2014 року про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором на суму: прострочена заборгованість за сумою основного боргу 4756,73 доларів США; прострочена заборгованість за нарахованими процентами -1328,69 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 5020,88 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення процентів по кредиту 1531,75 доларів США; три проценти річних від суми простроченого кредиту 537,95 доларів США; три проценти річних від суми прострочених процентів по кредиту 164,40 доларів США. Рішення суду набрало законної сили, однак відповідачем воно не виконано. За період з 31.10.2013 року по 31.10.2017 року утворилась заборгованість з пені та заборгованість за період з 04.12.2013 по 31.10.2017 року 3% річних у розмірі: сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом (з 31.10.2016 по 31.10.2017) 1334,92 доларів США, еквівалент 35814,96 грн.; сума пені за несвоєчасне погашення процентів за кредитом (з 31.10.2016 по 31.10.2017) 372,88 доларів США, еквівалент 10004,14 грн.; три проценти річних від суми простроченого кредиту (з 04.12.2013 по 31.10.2017) 557,91 доларів США; три проценти річних від суми прострочених процентів по кредиту (з 04.12.2013 по 31.10.2017) 155,84 доларів США.

З урахуванням викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача суми боргу та пені в розмірі: сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом (з 31.10.2016 по 31.10.2017) 1334,92 доларів США, еквівалент 35814,96 грн.; сума пені за несвоєчасне погашення процентів за кредитом (з 31.10.2016 по 31.10.2017) 372,88 доларів США, еквівалент 10004,14 грн.; три проценти річних від суми простроченого кредиту (з 04.12.2013 по 31.10.2017) 557,91 доларів США; три проценти річних від суми прострочених процентів по кредиту (з 04.12.2013 по 31.10.2017) 155,84 доларів США. Покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства ««Родовід банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 10 травня 2018 року.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2018 року визначено здійснювати судовий розгляд справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін з призначенням судового засідання на 11 червня 2018 року, встановлено відповідачу десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, відзиву на позовну заяву не надав, в звязку з чим суд вирішує спір за наявними у справі доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2018 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено наступне.

12 грудня 2005 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід банк», найменування якого 17.06.2010 року на підставі Закону України «Про акціонерні товариства» було змінено на Публічне акціонерне товариство «Родовід банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 35/А-0029.05.2, згідно якого відповідачу було надано кредит в сумі 11930,00 доларів США, а позичальник зобовязався повернути кредит не пізніше 11.12.2010 року та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, передбачених кредитним договором (а.с.4-8).

Факт надання позивачем відповідачу кредиту в обумовленій договором сумі підтверджується випискою з особового рахунку (а.с. 9-19).

Відповідач не виконував належним чином свої зобовязання за договором, в звязку з чим за позовом ПАТ «Родовід банк» Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська було винесено заочне рішення від 25.02.2014 року у справі № 200/17477/13-ц, яким з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 35/А-0029.05.2 від 12.12.2005 року у розмірі 13340,40 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 106589,79 грн., де: загальний залишок по тілу кредиту 4756,73 доларів США; залишок за процентами -1328,69 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 5020,88 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення процентів по кредиту 1531,75 доларів США; три проценти річних від суми простроченого кредиту 537,95 доларів США; три проценти річних від суми прострочених процентів по кредиту 164,40 доларів США.

Рішення суду набрало законної сили 11.03.2014 року.

Разом з тим, жодних доказів, які б підтверджували ту обставину, що станом на теперішній час відповідач у повному обсязі виконав рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.02.2014 року у справі № 200/17477/13-ц, та повернув позивачу встановлену даним рішенням суму заборгованості у розмірі 13340,40 доларів США, матеріали справи не містять.

Звертаючись з вказаним позовом до суду та обґрунтовуючи свої вимоги невиконанням відповідачем вищенаведеного рішення суду, позивач заявляє свої вимоги щодо стягнення з відповідача на свою користь пені за період з 31.10.2016 по 31.10.2017 року та суми 3% річних за період з 04.12. 2013 року по 31.10.2017 року.

Так, відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Водночас, у відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Приписами ст. 1050 ЦК України закріплено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Як передбачено ч.2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також, як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.17 своєї постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року №5, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання суд, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК України.

Тобто, за змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних на суму боргу входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої палати Верховного Суду від 16.05.2018 року по справі № 686/21962/15-ц та від 10.04.2018 року по справі №910/10156/17,постановах Верховного Суду України від 06.06.2012 року у справі №6-49цс12, від 24.10.2011 року у справі №6-38цс11, а також від 01.10.2014 року у справі №6-113цс14.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення законодавства, а також зважаючи на те, що обставини щодо невиконання відповідачем своїх грошових зобов'язань перед позивачем знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд, з урахуванням положень ст. 13 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства, вважає, що вимоги позивача про відшкодування йому відповідачем трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених ст. 625 ЦК України, є правомірними, а тому за період з 04.12. 2013 року по 31.10.2017 року з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення три проценти річних від суми простроченого кредиту 557,91 доларів США; три проценти річних від суми прострочених процентів по 155,84 доларів США.

Суд також вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені за період з 31.10.2016 по 31.10.2017 року, з огляду на наступне.

Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання.

У відповідності з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Судом перевірено розрахунки, надані позивачем, та визнано їх вірними.

Відповідач заперечень чи спростувань щодо наданих позивачем розрахунків не надав, як не надав доказів того, що вказана сума боргу ним сплачена повністю або частково.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень ч. 1 ст.141 ЦПК України, з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача сплачена ним сума судового збору.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (м. Дніпро, ж/м Тополя-1АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» (, МФО 321712, кореспондентський рахунок № 1 у ГУ НБУ України по м. Києву та Київській області, МФО 321024) суми боргу та пені в розмірі: сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом (з 31.10.2016 по 31.10.2017) 1334,92 доларів США, еквівалент 35814,96 грн.; сума пені за несвоєчасне погашення процентів за кредитом (з 31.10.2016 по 31.10.2017) 372,88 доларів США, еквівалент 10004,14 грн.; три проценти річних від суми простроченого кредиту (з 04.12.2013 по 31.10.2017) 557,91 доларів США; три проценти річних від суми прострочених процентів по кредиту (з 04.12.2013 по 31.10.2017) 155,84 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_1 (м. Дніпро, ж/м Тополя-1АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» (код , МФО 321712, кореспондентський рахунок № 1 у ГУ НБУ України по м. Києву та Київській області, МФО 321024), Україна, м. Київ, вул. Ковпака, 29, МФО 300023, п/р 0001, ) судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Е.В. Женеску