Постанова

Іменем України

26 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 456/3976/14-ц

провадження № 61-44394св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - будинкоуправління № 1 м. Стрий квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова Міністерства оборони України,

представник позивача - Орищин Мар'яна Іванівна,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

представник ОСОБА_5 - ОСОБА_7,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7, на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 січня 2018 року в складі судді Бораковського В. М. та постанову Апеляційного суду Львівської області

від 03 липня 2018 року в складі колегії суддів: Ніткевича А. В., Бойко С. М., Копняк С. М.,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2014 року будинкоуправління № 1 м. Стрий квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова Міністерства оборони України (далі - будинкоуправління № 1 м. Стрий КЕВ м. Львова МОУ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за неоплачені послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Позовна заява мотивована тим, що будинок АДРЕСА_1 знаходиться на балансі будинкоуправління № 1 м. Стрий КЕВ м. Львова МОУ. У квартирі № 7 даного будинку проживають ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 Між сторонами встановилися зобов'язальні правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, вони є споживачами наданих будинкоуправлінням № 1 житлово-комунальних послуг і зобов'язані оплачувати ці послуги у строки, встановлені договором або законом. Всупереч передбаченому обов'язку відповідачі невчасно і не в повному обсязі здійснювали оплату житлово-комунальних послуг, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 01 березня 2013 року становить 1 496,29 грн.

З урахуванням викладеного, будинкоуправління № 1 м. Стрий квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова Міністерства оборони Українипросило суд стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за неоплачені послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 1 496,29 грн.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 січня

2018 року позов будинкоуправління № 1 м. Стрий КЕВ м. Львова МОУ задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь будинкоуправління № 1 м. Стрий КЕВ м. Львова МОУ заборгованість за неоплачені послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 1 496,29 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що згідно з Законом України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 03 липня 2018 року рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 січня

2018 року змінено в частині судових витрат.

Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_4, ОСОБА_5,

ОСОБА_6 на користь будинкоуправління № 1 м. Стрий КЕВ

м. Львова МОУ понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_5 в дохід держави 365,40 грн за розгляд апеляційної скарги.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині судового збору, апеляційний суд виходив із того, що відповідно до статей 541, 543 ЦК України солідарна відповідальність передбачена лише за виконання обов'язку, який встановлений законом або договором.

У вересні 2018 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_7, подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що представник позивача, а також відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_6 не були належним чином повідомлені про дату та час судового розгляду, тому справу розглянуто за відсутності відповідачів та представника.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Повістки про виклик до Апеляційного суду Харківської області на 03 липня

2018 року, надсилалися на адресу ОСОБА_4, ОСОБА_6

20 червня 2018 року. Проте листи повернулися без вручення адресату з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Таким чином, матеріали справи не містять доказів про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 були належним чином повідомлені про розгляд справи судом апеляційної інстанції, оскільки не отримали повістки про виклик до суду та не були присутніми у судовому засіданні, а повернуті листи без їх вручення адресату не свідчать про фіксацію факту належного його повідомлення.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також грубим порушенням вимог статей 128-130, 372 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом

Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Частиною першою статті шостої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Згідно з частиною першою статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Відомості про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 були належним чином повідомлені судом апеляційної інстанції про дату, час і місце розгляду справи в суді апеляційної інстанції в матеріалах справи відсутні.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Таким чином, суд апеляційної інстанції порушив право ОСОБА_4 та ОСОБА_6 знати про час і місце судових засідань (частина друга статті 6 ЦПК України 2004 року), що є порушенням права на доступ до правосуддя та порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Віктор Назаренко проти України» від 03 жовтня 2017 року та у справі «Лазаренко та інші проти України» від 27 червня 2017 року).

Такий висновок суду відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленому у постанові від 20 вересня 2018 року № 14-280цс18.

Апеляційний суд, у порушення вимог пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України, розглянув справу за відсутності відповідача, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання, про що останній зазначає у касаційній скарзі.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7, задовольнити частково.

Постанову Апеляційного суду Львівської області від 03 липня 2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П. Курило

М. Є. Червинська