БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/831/18
Провадження № 2/497/494/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2018 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря - Ковтун О.І.,

позивачів за первісним позовом, відповідачів за зустрічним позовом - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника позивачів за первісним позовом, відповідачів за зустрічним позовом - ОСОБА_4,

представника відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_7,

представника відповідачів за первісним позовом, позивачів за зустрічним позовом ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград, цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_7 про визнання права власності та розподіл нерухомого майна з виділом часток в натурі,

та за зустрічним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_7 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності та розподіл нерухомого майна з виділом часток в натурі,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом (т.1 а.с.1-5), та просять постановити рішення, яким:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/24 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8

- провести розподіл житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, виділив: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 3/24 частин вищезазначеного житлового будинку в натурі у спільне користування;

- визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 право власності на наступні приміщення та дворові споруди: із житлового будинку літ. "А 1 Ж": №5 - житлова кімната площею 8.1 кв.м., №6 - гардеробна площею 2.9 кв.м., №8 - житлова кімната площею 10.1 кв.м., № 9 - житлова кімната площею 12.6 кв.м.; - із прибудови літ "А1": № 10 - коридор площею 2.5 кв.м., № 11 - кухня площею 12.7 кв.м., №12 - санвузол площею 3.6 кв.м.; - із господарських споруд: частину вбиральні літ. «В», частину навісу літ. "Г", частину льоху літ. "Д"; - частину надвірних споруд.

Свої вимоги мотивують тим, що власниками домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 були подружжя ОСОБА_10 та ОСОБА_5. Після смерті ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 року відкрилася спадщина на належну йому ? частку названого домоволодіння, яку прийняли у рівних частках по 1/6 кожний: його дружина ОСОБА_5, син ОСОБА_9, донька ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, виданим 13.05.1992 року державним нотаріусом Ізмаїльської районної державної нотаріальної контори Одеської області.

ІНФОРМАЦІЯ_8 помер ОСОБА_9. Спадкоємцями за законом після його смерті є мати ОСОБА_5, дружина ОСОБА_2, та доньки ОСОБА_1 та ОСОБА_3. Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 16.01.2018 року за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано право власності по 1/24 частини вищезазначеного житлового будинку, а також встановлено юридичний факт постійного спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зі спадкодавцем.

Позивач ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину так, як на день смерті спадкодавця постійно проживала з ним в вищезазначеному житловому будинку та була зареєстрована. При зверненні до нотаріальної контори ОСОБА_1 було відмовлено в оформленні її спадкових прав у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на нерухоме майно і рекомендовано звернутися до суду.

Крім того, позивачі просять виділити їм в натурі 3/24 частки, якими вони саме користуються і володіють, а саме: наступними приміщеннями та дворовими спорудами:

із житлового будинку літ. «А1Ж, Аас»: №5- житлова кімната площею 8.1 кв.м., №6 - гардеробна площею 2.9 кв.м., №8 - житлова кімната площею 10.1 кв.м., № 9 - житлова кімната площею 12.6 кв.м.; № 10 - коридор площею 2.5 кв.м., № 11 - кухня площею 12.7 кв.м., №12 - санвузол площею 3.6 кв.м.; частиною з господарських будівель: літер «В» - вбиральня, літер «Г» - навіс, літер «Д» - льох та дворових споруд №1-5 на встановлену частку кожної будівлі та споруди.

У подальшому позивачі уточнили свої позовні вимоги (т.1 а.с.234-236), та просили постановити рішення яким:

- визнати за ОСОБА_1, право власності на 45/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1,

- здійснити поділ житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1, виділивши ОСОБА_1 в натурі 45/100 частин цього будинку, що складається з приміщень в житловому будинку літ. «А»: №5- житлова кімната площею 8.1 кв.м., №6 - гардеробна площею 2.9 кв.м., №8 - житлова кімната площею 10.1 кв.м., № 9 - житлова кімната площею 12.6 кв.м.; № 10 - коридор площею 2.5 кв.м., № 11 - кухня площею 12.7 кв.м., №12 - санвузол площею 3.6 кв.м.. Загальною площею 52.5 кв.м., житловою 30.8 кв.м. З господарських будівель: ? частину вбиральні літ. «В», ? частину навісу літ. «Г», ? частину льоху літ. «Д», ? частина дворових споруд №1-5.

Припинити за ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності на 1/24 частину житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1.

Припинити за ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 право власності на 1/24 частину житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1.

В заяві про уточнення позовних вимог стверджували, що Комунальним підприємтсвом «Болградське бюро технічної інвентаризації» визначено, що їх, позивачів частка у вказаному житловому будинку складає 45/100 частин, а частка відповідачів 55/100 частин. Позивач ОСОБА_1 з дозволу інших співвласників ОСОБА_2, ОСОБА_3 за рахунок своїх особистих коштів здійснила сучасні ремонтні роботи, переобладнала підсобні приміщення в житлові, облаштувала санвузол, придбала сантехніку та кухонне обладнання, тобто значно збільшила вартість своєї частки. З урахуванням того, що частка позивачів становить 45/100 часток всього будинку, то частка позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_12 складає 5/60 часток, тоді як частка ОСОБА_1 - 22/60 часток. Частка відповідачів 33/60 від усього цілого будинку. Тому частки ОСОБА_2 і ОСОБА_13 в розмірі по 5/60 є незначною і не може бути виділена в окремі приміщення для їх проживання з дотриманням технічних норм і санітарних правил.

Крім того, вони позивачі ОСОБА_2 і ОСОБА_13 на даний час фактично проживають в іншому житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2, де і зареєстровані, тобто забезпеченні своїм житлом і не потребують частки в спірному житловому будинку. Позивачі за спільною згодою оцінили вартість своїх часток, та отримали грошову компенсацію від позивача ОСОБА_1, а відтак не заперечували щодо припинення за ними права власності на їх частки.

28.09.2018 року відповідачі ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6, та ОСОБА_7 звернулися до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності та розподіл нерухомого майна з виділом часток в натурі (т.1 а.с.189-195), та просять постановити рішення яким:

- визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/24 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті сина ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8

- провести розподіл житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 виділивши ОСОБА_5 та ОСОБА_7 21/24 частину вищезазначеного житлового будинку в натурі у спільне користування.

- визнати за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 право спільної часткової власності на наступні приміщення та дворові споруди: з житлового будинку літер «А1Ж, Аас»: № 1 - коридор загальною площею 5,7 кв.м.; № 2 - коридор загальною площею 4,3 кв.м.; № 3 - житлова кімната загальною площею 7,6 кв.м.; № 4 - житлова кімната загальною площею 17,5 кв.м.; № 7 - житлова кімната загальною площею 7,5 кв.м.; № 13 - кухня загальною площею 3,5 кв.м.; № 14 - кухня загальною площею 9,7 кв.м.; № 15 - санвузол загальною площею 3,4 кв.м.; № 16 - коридор загальною площею 6,5 кв.м.; з господарських будівель: літер «В» - вбиральня, літер «Г» - навіс, літер «Д» - льох та дворових споруд №1-5 на встановлену частку кожної будівлі та споруди.

Ухвалою суду від 01.10.2018 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_5 та ОСОБА_7 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності та розподіл нерухомого майна з виділом часток в натурі та об'єднано з первісним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5 ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно, про встановлення розміру долі, про розподіл спадкового майна з виділом часток в натурі (т.1 а.с.208-209).

До початку розгляду справи по суті спору, позивачі за зустрічним позовом уточнили свої вимоги, виклавши прохальну частину дещо в іншій редакції, при цьому не змінювали предмет і підстави позову (т.2 а.с.1-3). Просили постановити рішення, яким:

- визнати за ОСОБА_5, ОСОБА_7 право спільної сумісної власності на 55/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

- провести розподіл житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 виділив ОСОБА_5 та ОСОБА_7 55/100 частин вказаного домоволодіння в натурі в складі наступних приміщень: із житлового будинку літер «А»: № 1 - коридор загальною площею 5,7 кв.м.; № 2 - коридор загальною площею 4,3 кв.м.; № 3 - житлова кімната загальною площею 7,6 кв.м.; № 4 - житлова кімната загальною площею 17,5 кв.м.; № 7 - житлова кімната загальною площею 7,5 кв.м.; № 13 - кухня загальною площею 3,5 кв.м.; № 14 - кухня загальною площею 9,7 кв.м.; № 15 - санвузол загальною площею 3,4 кв.м.; № 16 - коридор загальною площею 6,5 кв.м..

Загальна площа 65.7 кв.м, житлова - 32.6 кв.м..

З господарських будівель і дворових споруд: ? частину вбиральні літера «В», ? частину навісу літера «Г», ? частину льоху літера «Д», ? частину дворових споруд №1-5.

В судовому засіданні позивачі за первісним позовом - відповідачі за зустрічним позовом підтримали свої первісні позовні вимоги та уточнення до них, наполягали на задоволенні. Кожен окремо надав аналогічні пояснення з підстав зазначених в позові.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_14 підтвердили, що вони є власниками часток по 1/24 кожна житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, яке оформлено належим чином. Тоді як ОСОБА_1, будучи спадкоємцем за законом першої черги після смерті свого батька ОСОБА_9 фактично спадщину прийняла шляхом постійного проживання і реєстрації зі спадкодавцем в одному домоволодінні, однак належним чином не оформила в зв'язку з відмовою нотаріуса.

Позивач ОСОБА_1 також пояснила, що вона є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька ОСОБА_9, мала намір оформити спадкові права, звернулася до нотаріуса з заявою, однак їй було відмовлено в зв'язку з відсутністю у неї оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно батька.

Крім того, пояснили, що вказаним будинком вони користуються спільно з відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_7, та протягом тривалого часу між ними склався певний порядок користування цим житловим будинком, а тому є необхідність належним чином закріпити визначений між сім'ями порядок користування цим будинком аби у подальшому уникнути суперечок. Просили визнати за ними право власності на 45/100 часток вказаного житлового будинку.

Позивачі не заперечували щодо задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_5, та ОСОБА_7, та уточнення до них.

Представник позивачів підтримав доводи своїх довірителів, та стверджував про наявність правових підстав для задоволення їх первісних позовних вимог з урахуванням заяви про їх уточнення.

Відповідачі за первісним позовом - позивачі за зустрічним позовом підтримали свої зустрічні вимоги, та уточнення до них.

Надали пояснення кожен окремо, які стосуються предмету спору, а саме, що ОСОБА_5 є спадкоємицею за законом першою черги після смерті свого сина ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на належну йому 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Спадкоємцями за законом першої черги після смерті спадкодавця є його мати ОСОБА_5, дружина ОСОБА_2, та доньки ОСОБА_1, ОСОБА_15,

На день смерті спадкодавця та по теперішній час ОСОБА_5 постійно проживала і була зареєстрована зі своїм сином в одному домоволодінні, а тому фактично спадщину у вигляді 1/24 частки вказано домоволодіння прийняла, однак не оформила свої спадкові права в силу свого похилого віку. Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 07.09.2017 року ОСОБА_5 була визнана недієздатною, а у подальшому 22.02.2018 року ОСОБА_6 було призначено опікуном над недієздатною ОСОБА_5

Тому позивачі за зустрічним позовом просили вимоги задовольнити і визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/24 частку спадкового домоволодіння.

Також позивачі за зустрічним позовом як і позивачі за первісним позовом підтвердили, що між їх сім'ям склався на протязі довготривалого часу певний порядок користування житловим будинком з господарськими будівлями та дворовими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. А саме, вони ОСОБА_5 та ОСОБА_7 користуються і володіють наступними приміщеннями та дворовими спорудами:

з житлового будинку літер «А1Ж, Аас»: № 1 - коридор загальною площею 5,7 кв.м.; № 2 - коридор загальною площею 4,3 кв.м.; № 3 - житлова кімната загальною площею 7,6 кв.м.; № 4 - житлова кімната загальною площею 17,5 кв.м.; № 7 - житлова кімната загальною площею 7,5 кв.м.; № 13 - кухня загальною площею 3,5 кв.м.; № 14 - кухня загальною площею 9,7 кв.м.; № 15 - санвузол загальною площею 3,4 кв.м.; № 16 - коридор загальною площею 6,5 кв.м.; частиною з господарських будівель: літер «В» - вбиральня, літер «Г» - навіс, літер «Д» - льох та дворових споруд №1-5 на встановлену частку кожної будівлі та споруди.

З метою усунення у подальшому будь-яких суперечностей просили виділити і закріпити за ними саме ці приміщення, які згідно довідки КП «Болградське БТІ» становить 55/100 часток.

Щодо первісних позовних вимог позивачів не заперечували, підтвердили обставини про які пояснювали позивачі.

Представник відповідачів за первісним позовом - позивачів по зустрічним позовом - ОСОБА_8 підтримав пояснення та доводи своїх довірителів, надав пояснення з правових підстав позову, вважав за можливе зустрічні позовні вимоги з урахуванням заяви про уточнення цих вимог - задовольнити.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про часткове задоволення як уточнених первісних позовних вимог, так і уточнених зустрічних позовних вимог за наступних підстав.

Відповідно до ч.5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належав подружжю ОСОБА_10 та ОСОБА_5 (т1 а.с.22).

28 вересня 1981 року помер ОСОБА_10 (а.с.19), та після його смерті відкрилася спадщина на належну йому ? частку названого домоволодіння, яку прийняли у рівних частках по 1/6 кожний: його дружина ОСОБА_5, син ОСОБА_9, донька ОСОБА_7, що вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 13.05.1992 року державним нотаріусом Ізмаїльської районної державної нотаріальної контори Одеської області.

Зазначене підтверджується:

- свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13.05.1992 року, виданим державним нотаріусом Ізмаїльської районної державної нотаріальної контори Одеської області, зареєстровано в реєстрі № 657 (т.1 а.с.21);

- свідоцтвом про право власності, виданим 13.05.1992 року державним нотаріусом Ізмаїльської районної державної нотаріальної контори Одеської області, зареєстровано в реєстрі № 656 (т.1 а.с.22);

- копією, засвідченою належним чином матеріалів інвентарної справи на дане домоволодіння, наданою КП «Болградське БТІ» (т.1 а.с.37-59).

- копією спадкової справи № 111/92 Одеського державного нотаріального архіву заведеної щодо майна померлого ОСОБА_10 (т.1 а.с.115-131).

- технічним паспортом на вказане домоволодіння (т.1 а.с.60-63).

ІНФОРМАЦІЯ_8 помер ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_5 (т.1 а.с.17).

Спадкоємцями за законом першої черги після його смерті є:

- мати ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про його народження серії НОМЕР_6 від 21.03.1957 року (т.1 а.с.16).

- дружина ОСОБА_2 згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 від 28.10.1978 року (т.1 а.с.11);

- донька ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 від 09.02.1980 року (т.1 а.с.14) та Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (т.1 а.с.15).

- донька ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_9 від 11.09.1984 року (т.1 а.с.7) та свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_10 від 20.08.2014 року (т.1 а.с.8).

З матеріалів спадкової справи №19-2015 заведеної щодо майна ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 вбачається (а.с.83-114), що позивач ОСОБА_1 27.04.2015 року подала заяву приватному нотаріусу Болградського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_17 про прийняття спадщини як спадкоємець за законом першої черги після смерті батька (а.с.84). Спадкоємці ОСОБА_1, ОСОБА_5 та спадкодавець ОСОБА_9 на день його смерті були зареєстровані і проживали в одному домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується як матеріалами спадкової справи, так і копією домової книги на вказане домоволодіння (т.1 а.с.23-36).

Втім, нотаріусом було відмовлено позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно (т.1 а.с.70).

На підставі рішення Болградського районного суду Одеської області від 16.01.2018 року, справа №497/1392/16-ц визнано право власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за кожною на 1/24 частку житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1, як за спадкоємцями за законом першої черги після смерті чоловіка (батька) ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 (т.1 а.с.64-67).

Вказане рішення виконано, та 17.03.2018 року зареєстровано право власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т.1 а.с.68-69).

В силу вимог ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, не оформленими залишились спадкові права позивача за первісним позовом ОСОБА_1, доньки спадкодавця (т.1 а.с.6-7), та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5, матері спадкодавця (т.1 а.с.16, 202).

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 07.09.2017 року, справа №497/1709/16-ц ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 визнана недієздатною (т.2 а.с.4-7), та на підставі рішення Болградського районного суду Одеської області від 22.02.2018 року, справа №497/4/18 встановлено опіку над недієздатною ОСОБА_5, та призначено опікуном ОСОБА_6 (т.1 а.с.203-204), яка наразі діє від імені ОСОБА_5.

18 липня 2018 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб, та змінила прізвище на «ОСОБА_6» (т.1 а.с.201).

Статтею 39 Закону України «Про нотаріат» визначено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» зазначено, що нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема видають свідоцтва про право на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Разом з цим, як позивачу за первісним позовом ОСОБА_1 приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Ажинтаревим В.В. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку з відсутністю у спадкоємця оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно (т.1 а.с.82-114)

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦК України.

У відповідності до статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з вимогами ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до ч.1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст.1270 ЦК України строк.

Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна.

Таким чином, має місце встановлення обставин, які свідчать про прийняття позивачем за первісним позовом ОСОБА_1, та позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_5 спадщини після смерті сина (батька) шляхом постійного проживання і реєстрації зі спадкодавцем в одному домоволодінні на час відкриття спадщини.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість первісних позовних вимог ОСОБА_1 і зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 в частині визнання за ними права власності на 1/24 частку за кожною на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, як за спадкоємцями першої черги за законом після смерті сина (батька) ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8.

Надалі, судовим розглядом також встановлено, що житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 користуються сторони наступним чином:

Позивачі за первісним позовом - відповідачі за зустрічним позовом:

ОСОБА_2 - будучи власником 1/24 частки, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 116482610 від 07.03.2018 року (а.с.68),

ОСОБА_3 - будучи власником 1/24 частки що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 116530900 від 07.03.2018 року (а.с.69),

ОСОБА_1 - як власник 1/24 частки, право власності на яку визнається цим рішенням в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8,

фактично користуються приміщеннями та дворовими спорудами: із житлового будинку літ. "А 1 Ж": №5 - житлова кімната площею 8.1 кв.м., №6 - гардеробна площею 2.9 кв.м., №8 - житлова кімната площею 10.1 кв.м., № 9 - житлова кімната площею 12.6 кв.м.; - із прибудови літ "А1": № 10 - коридор площею 2.5 кв.м., № 11 - кухня площею 12.7 кв.м., №12 - санвузол площею 3.6 кв.м.; - із дворових споруд: частина навісу літ. "Г", частина льоху літ. "Д"; - частина надвірних споруд.

Позивачі за зустрічним позовом - відповідачі за первісним позовом

ОСОБА_5 - як власник ? частки згідно свідоцтва про право власності від 13.05.1992 року (т.1 а.с.22, 205), 1/6 частки в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.05.1992 року (т.1 а.с.21, 206) і 1/24 частки, право власності на яку визнається цим рішенням в порядку спадкування після смерті сина ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8,

ОСОБА_7 - будучи власником 1/6 частки в порядку спадкування після смерті батька згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.05.1992 року (т.1 а.с.21, 206)

фактично користуються наступними приміщення та дворовими спорудами: з житлового будинку літер «А1Ж, Аас»: № 1 - коридор загальною площею 5,7 кв.м.; № 2 - коридор загальною площею 4,3 кв.м.; № 3 - житлова кімната загальною площею 7,6 кв.м.; № 4 - житлова кімната загальною площею 17,5 кв.м.; № 7 - житлова кімната загальною площею 7,5 кв.м.; № 13 - кухня загальною площею 3,5 кв.м.; № 14 - кухня загальною площею 9,7 кв.м.; № 15 - санвузол загальною площею 3,4 кв.м.; № 16 - коридор загальною площею 6,5 кв.м.; з господарських будівель: літер «В» - вбиральня, літер «Г» - навіс, літер «Д» - льох та дворових споруд №1-5.

Комунальним підприємством «Болградське бюро технічної інвентаризації» проведено розрахунок часток вказаного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 з урахуванням приміщень та їх площ, якими фактично користуються сторони по справі - власники домоволодіння, та встановлено наступне:

- ОСОБА_5 та ОСОБА_7 спільно користуються 55/100 частинами цього будинку, а саме приміщеннями з житлового будинку літер «А» приміщення: № 1 - коридор загальною площею 5,7 кв.м.; № 2 - коридор загальною площею 4,3 кв.м.; № 3 - житлова кімната загальною площею 7,6 кв.м.; № 4 - житлова кімната загальною площею 17,5 кв.м.; № 7 - житлова кімната загальною площею 7,5 кв.м.; № 13 - кухня загальною площею 3,5 кв.м.; № 14 - кухня загальною площею 9,7 кв.м.; № 15 - санвузол загальною площею 3,4 кв.м.; № 16 - коридор загальною площею 6,5 кв.м..

Загальна площа 65.7 кв.м, житлова - 32.6 кв.м., ? частини вбиральні літера «В», ? частини навісу літера «Г», ? частини льоху літера «Д», ? частини дворових споруд №1-5.

- ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 спільно користуються 45/100 частинами цього будинку, а саме: із житлового будинку літ. «А» приміщення: №5 - житлова кімната площею 8.1 кв.м., №6 - гардеробна площею 2.9 кв.м., №8 - житлова кімната площею 10.1 кв.м., № 9 - житлова кімната площею 12.6 кв.м.; - із прибудови літ "А1": № 10 - коридор площею 2.5 кв.м., № 11 - кухня площею 12.7 кв.м., №12 - санвузол площею 3.6 кв.м..

Загальна площа 52.5 кв.м, житлова - 30.8 кв.м., ? частини вбиральні літера «В», ? частини навісу літера «Г», ? частини льоху літера «Д», ? частини дворових споруд №1-5.

Саме таким чином сторони просять здійснити фактичний розподіл їх житлового будинку, виділивши перелічені приміщення кожному в натурі.

Вирішуючи спір в частині розподілу будинку саме таким чином, судом було встановлено, що ОСОБА_5 17.04.1992 році склала заповіт, яким розпорядилася належною їй на праві приватної власності частиною житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 заповівши ОСОБА_9 та ОСОБА_7 - порівну, все належне в будинку майно заповіла ОСОБА_7, який посвідчений державним нотаріусом Ізмаїльської районної нотаріальної контори Одеської області, зареєстрований в реєстрі за №558 (т.1 а.с.207).

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 (т.1 а.с.17).

Його доньки, ОСОБА_1, ОСОБА_3, та дружина ОСОБА_2, які є потенційними спадкоємцями за законом в порядку права представлення у разі смерті ОСОБА_5, письмовою розпискою, написаною у присутності усіх сторін по справі, відмовилися від будь-яких намірів прийняття спадщини у майбутньому після смерті ОСОБА_5, оригінал якої наданий суду, та долучений до матеріалів справи (т.2 а.с.13).

Кожний із позивачів за первісним позовом підтвердили зазначені обставини, та відповідачі з цим погодилися.

Згідно положень ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Стаття 356 ЦПК України визначено право спільної часткової власності.

Так, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до ст.357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

За положеннями статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України усі громадяни є рівними у своїх правах, усім забезпечуються рівні умови здійснення своїх, у тому числі майнових прав, а відтак правовий режим спільної часткової власності визначається з урахуванням інтересів усіх співвласників.

Загальні засади цивільного законодавства, зокрема засади справедливості, добросовісності та розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), спонукають суд при вирішенні зазначених спорів ураховувати також інтереси обох сторін та встановлювати: чи дійсно є неможливим виділ частки в натурі; чи допускається такий виділ згідно із законодавством; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на усе спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар тощо.

Стаття 358 ЦК України врегульовано порядок здійснення права спільної часткової власності, а саме:

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (ч.1).

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю (ч.2).

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (ч.3).

Таким чином, учасники права спільної часткової власності, як і індивідуальні власники, наділяються правами володіння, користування та розпорядження майном. Але оскільки право кожного співвласника не обмежується якоюсь чітко визначеною частиною, а поширюється на усе спільне майно, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Здійснення права на засадах спільної згоди учасників має розглядатися як загальне правило, винятки з якого можуть встановлюватись законом. Так, за ст. 361 ЦК кожен співвласник наділений правом самостійного розпорядження часткою у праві спільної часткової власності.

В судовому засіданні сторони підтвердили і визнали, що між ними склався певний порядок користування житловим будинком з господарськими будівлями і дворовими спорудами, а саме: позивачі за первісним позовом-відповідачі за зустрічним позовом користуються 45/100 частинами, а відповідачі за первісним позовом-позивачі за зустрічним позовом 55/100 частинами.

Крім того, кожна сторона користується чітко визначеними приміщеннями, що підтверджується їхніми поясненнями та довідкою КП «Болградське БТІ» (т.1 а.с.230).

А відтак, як позивачам так і відповідачам спірний житловий будинок належить на праві спільної часткової власності, з певним визначенням часток.

В силу зазначених положень ЦК України, суд вважає за можливе визнати за сторонами право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 згідно усталеного фактичного порядку користування цим будинком між сторонами, а саме у спільну часткову власність:

- ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 45/100 частин, до складу яких входять приміщення: із житлового будинку літ. «А»: №5 - житлова кімната площею 8.1 кв.м., №6 - гардеробна площею 2.9 кв.м., №8 - житлова кімната площею 10.1 кв.м., № 9 - житлова кімната площею 12.6 кв.м.; № 10 - коридор площею 2.5 кв.м., № 11 - кухня площею 12.7 кв.м., №12 - санвузол площею 3.6 кв.м..

Загальна площа 52.5 кв.м, житлова - 30.8 кв.м..

З господарських будівель і дворових споруд: ? частину вбиральні літера «В», ? частину навісу літера «Г», ? частину льоху літера «Д», ? частину дворових споруд №1-5.

- ОСОБА_5 та ОСОБА_7 55/100 частин, до складу яких входять приміщення:

із житлового будинку літер «А»: № 1 - коридор загальною площею 5,7 кв.м.; № 2 - коридор загальною площею 4,3 кв.м.; № 3 - житлова кімната загальною площею 7,6 кв.м.; № 4 - житлова кімната загальною площею 17,5 кв.м.; № 7 - житлова кімната загальною площею 7,5 кв.м.; № 13 - кухня загальною площею 3,5 кв.м.; № 14 - кухня загальною площею 9,7 кв.м.; №15 - санвузол загальною площею 3,4 кв.м.; № 16 - коридор загальною площею 6,5 кв.м..

Загальна площа 65.7 кв.м, житлова - 32.6 кв.м..

З господарських будівель і дворових споруд: ? частину вбиральні літера «В», ? частину навісу літера «Г», ? частину льоху літера «Д», ? частину дворових споруд №1-5.

Проте, уточнені позовні вимоги як позивачів за первісним позовом, так і позивачів за зустрічним позовом в частині виділу перелічених приміщень в натурі - задоволенню не підлягають.

В силу положень стаття 183 ЦПК України речі діляться на подільні та неподільні. Подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Юридично неподільним визнаються речі, фізичний поділ яких прирівнюється до знищення речі або нерозумного зменшення її цінності. Неподільною може бути як проста річ (музичний інструмент, скульптура тощо), так і складна річ (картина, автомобіль, будівля, споруда тощо). Подільними визнаються речі, фізичний поділ яких лише пропорційно зменшує вартість отриманих в результаті поділу частин: земельна ділянка ... Подільними речами є речі, визначені родовими ознаками.

Класифікація речей на подільні та неподільні має практичне значення ще й в аспекті поділу спільної власності і виділення часток із неї. Подільні речі можуть бути поділені між співвласниками з виділом кожному із них його частки в натурі.

Згідно з п.п.6, 7 роз'яснень Постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 року, виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані відокремлені квартири.

Разом з цим, враховуючи довідку КП «Болградське БТІ» від 19.11.2018 року за №316 щодо визначення часток співвласників згідно встановленого фактичного порядку користування спірним домоволодінням за адресою: АДРЕСА_1, та приймаючи до уваги що в спільному користуванні сторін залишаються господарські будівлі і дворові споруди: вбиральня літера «В», навіс літера «Г», льох літера «Д», дворові споруди №1-5, а також вивченням технічного паспорту з приводу розташування всіх будівель та споруд, суд дійшов висновку щодо відсутності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом, яка відповідає розміру їх часток у приватній власності а також відсутність технічної можливості переобладнання будинку у фактично відокремлені частини.

Щодо вимоги позивачів за первісним позовом в частині визнання права власності на 45/100 частин домоволодіння за ОСОБА_1, та припинення права власності за ОСОБА_2, ОСОБА_3 на їх частки.

В судовому засіданні встановлено, що після спливу певного часу після смерті батька ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_8 в спірному житловому будинку зі згоди інших співвласників: ОСОБА_2, ОСОБА_3, позивач ОСОБА_1 здійснювала сучасні ремонтні роботи, реконструкцію приміщень шляхом переобладнання деяких підсобних приміщень в житлові, облаштувала санвузол, придбала необхідну сантехніку та встановила її, змінила все кухонне обладнання, в зв'язку з чим значно збільшилась вартість належного їм майна.

Частка ОСОБА_1 значно більша та становить 22/60, у порівнянні з частками ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - 1/12 (1/24+1/24) або 5/60.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не заперечують, що їх частки є незначними, та за згодою між ними, позивач ОСОБА_1 сплатила їм компенсацію за їх частки, що підтверджується наданими суду розписками (т.1 а.с.237, 238).

Крім того, згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Болградське БТІ» від 09.04.2008 року позивач ОСОБА_2 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.244), загальною площею 50.3 кв.м., житловою площею 38.9 кв.м. (т.1 а.с.239-243). ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані і фактично проживають у вказаному житловому будинку, що підтверджується домовою книгою (т.1 а.с.245-249).

Стаття 357 ч.3 ЦК України - співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Положення статті 365 ЦК України регулюють випадки припинення права власності на частку у спільному майні за вимогою позивача - співвласника майна, який домагається позбавлення права власності на частку майна інших співвласників.

Виплата компенсації у цьому випадку допускається за наявності умов, визначених пунктами 1 - 4 частини першої зазначеної статті, та за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Отже, із системного аналізу зазначеної норми матеріального права можна дійти висновку, що положення статті 364 ЦК України застосовуються до правовідносин щодо вимоги співвласника частки у майні, що знаходиться у спільній частковій власності, про отримання компенсації вартості своєї частки, у зв'язку з неможливістю виділення її в натурі.

А відтак, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості уточнених первісних позовних вимог в цій частині та їх задоволення.

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України).

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.

При розгляді даної справи предмет доказування доведений як позивачами за первісним позовом, так і позивачами за зустрічним позовом відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв'язку у їх сукупності.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачів за первісним позовом та позивачів за зустрічним позовом є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню, оскільки вони є спорідненими, та доповнюють один одного.

На підставі вищенаведеного та керуючисьст.ст.2, 4, 10, 13, 76-81, 83, 95, 229, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 315, 354, 355 ЦПК України,суд -

У Х В А Л И В:

Первісні уточнені позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_7 про визнання права власності та розподіл нерухомого майна з виділом часток в натурі - задовольнити частково.

Припинити право власності за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт НОМЕР_11, виданий Болградським РВ УМВС України в Одеській області від 27.12.2001 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на 1/24 частку житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1.

Припинити право власності за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії НОМЕР_12, виданий 01.11.2002 року Болградським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на 1/24 частку житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати право власності за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_13 виданий Болградським РС ГУ ДМС України в Одеській області від 09.09.2014 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на 45/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1, до складу яких входять такі приміщення:

із житлового будинку літ. «А»: №5 - житлова кімната площею 8.1 кв.м., №6 - гардеробна площею 2.9 кв.м., №8 - житлова кімната площею 10.1 кв.м., № 9 - житлова кімната площею 12.6 кв.м.; № 10 - коридор площею 2.5 кв.м., № 11 - кухня площею 12.7 кв.м., №12 - санвузол площею 3.6 кв.м..

Загальна площа 52.5 кв.м, житлова - 30.8 кв.м..

З господарських будівель і дворових споруд: ? частину вбиральні літера «В», ? частину навісу літера «Г», ? частину льоху (погрібу) літера «Д», ? частину дворових споруд №1-5.

Уточнені зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_7 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності та розподіл нерухомого майна з виділом часток в натурі - задовольнити частково.

Визнати право власності за:

- ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_14 виданий Болградським РВ УМВС України в Одеській області від 15.04.2002 року на 55/200 частин житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 до складу яких входять такі приміщення:

із житлового будинку літер «А»: ? № 1 - коридор загальною площею 5,7 кв.м.; ? № 2 - коридор загальною площею 4,3 кв.м.; ? № 3 - житлова кімната загальною площею 7,6 кв.м.; ? № 4 - житлова кімната загальною площею 17,5 кв.м.; ? № 7 - житлова кімната загальною площею 7,5 кв.м.; ? № 13 - кухня загальною площею 3,5 кв.м.; ? № 14 - кухня загальною площею 9,7 кв.м.; ? № 15 - санвузол загальною площею 3,4 кв.м.; ? № 16 - коридор загальною площею 6,5 кв.м..

Загальна площа 65.7 кв.м, житлова - 32.6 кв.м..

З господарських будівель і дворових споруд: ? частину вбиральні літера «В», ? частину навісу літера «Г», ? частину льоху (погрібу) літера «Д», ? частину дворових споруд №1-5.

- ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_15, виданий Болградським РВ УМВС України в Одеській області від 24.07.2001 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 на 55/200 частин житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 до складу яких входять такі приміщення:

із житлового будинку літер «А»: ? № 1 - коридор загальною площею 5,7 кв.м.; ? № 2 - коридор загальною площею 4,3 кв.м.; ? № 3 - житлова кімната загальною площею 7,6 кв.м.; ? № 4 - житлова кімната загальною площею 17,5 кв.м.; ? № 7 - житлова кімната загальною площею 7,5 кв.м.; ? № 13 - кухня загальною площею 3,5 кв.м.; ? № 14 - кухня загальною площею 9,7 кв.м.; ? № 15 - санвузол загальною площею 3,4 кв.м.; ? № 16 - коридор загальною площею 6,5 кв.м..

Загальна площа 65.7 кв.м, житлова - 32.6 кв.м..

З господарських будівель і дворових споруд: ? частину вбиральні літера «В», ? частину навісу літера «Г», ? частину льоху (погрібу) літера «Д», ? частину дворових споруд №1-5.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Болградський районний суд Одеської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст судового рішення виготовлено 29.12.2018 року.

Суддя С.В.Кодінцева