Номер провадження: 22-ц/785/4229/18
Номер справи місцевого суду: 500/4375/17
Головуючий у першій інстанції Баннікова Н. В.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2018 року м. Одеса

Справа № 500/4375/17

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря - Дроганової Ю.С.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_4,

- відповідач - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Баннікової Н.В. 02 лютого 2018 рокув м. Ізмаїл Одеської області, у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу,

встановив:

У серпні 2017 р. ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 28.05.2013 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області.

ОСОБА_4 обґрунтовує свої вимоги тим, що з липня 2016 року фактичні та шлюбні стосунки між сторонами припинено.

Причиною бажання розірвати шлюб є зловживання відповідачем алкогольними напоями, застосування до неї фізичного насилля, взаємне непорозуміння, несхожість поглядів, несумісність характерів, а також втрата кохання один до одного. Все це призвело до припинення шлюбних стосунків, неможливості примирення між сторонами.

Подальше сумісне життя між сторонами неможливе, так як буде суперечити її інтересам. Між нею та відповідачем склались стосунки, які неможливо назвати подружніми, вона не має наміру поновлювати їх, у зв'язку з чим, на примирення не згодна.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.02.2018 р. вищевказаний позов ОСОБА_4 задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, зареєстрований 28.05.2013 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 227.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 залишено прізвище - «ОСОБА_4».

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що сторони знаходяться в шлюбі з 28.05.2013 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 227 (а. с. 4).

Шлюбно-сімейні стосунки у сторін припинено з липня 2016 року.

Ухвалою суду від 24.10.2017 р. сторонам було надано строк на примирення два місяці. Сторони не примирилися

Сторони однією сім'єю не проживають. Поновити шлюбно-сімейні стосунки позивачка наміру не має, категорично заперечує проти збереження шлюбу. Подальше збереження шлюбу вона вважає за неможливе, таким, що суперечить її інтересам, суд вважає за можливе шлюб розірвати (а. с. 35 - 37).

ОСОБА_5 в апеляційній скарзі оскаржує рішення в частині встановлених по справі обставин. Просить рішення суду першої інстанції змінити. Виключити з описової частини посилання на припинення спільного проживання з липня 2016 р., вказавши в описовій частині обставини, на які він посилається у запереченнях на позов від 20.10.2017 р. та від 02.02.2018 р., зокрема щодо початку спільного проживання з 2006 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в оскарженій частині рішення ухвалено судом першої інстанції при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

ОСОБА_5 вказує, що він не був повідомлений про розгляд справи. Невірно вказано початок спільного проживання та момент припинення спільного проживання. Безпідставно не було допущено його адвоката до участі у судовому засіданні від 02.02.2018 р..

Апелянт у судове засідання не з'явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомив. Заяв та клопотань не надав.

ОСОБА_4 відзиву на апеляційну скаргу не надала. У судовому засіданні вважала необхідним скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Вказує, що сторони спільно не проживають, шлюб між подружжям розпався остаточно.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у вирішені спору, думку учасників, які прийняли участь у судовому засіданні про можливість розгляду справи, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її інших учасників..

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та пояснень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції. Вважає, що суд першої інстанції, на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів, вірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов правильного вищезазначеного висновку про задоволення позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 24, 105, 110, 112 СК України) та процесуального (ст. ст. 263, 264 ЦПК України) права.

Між сторонами виникли правовідносини щодо розірвання шлюбу.

За правилами, передбаченими ст. ст. 24, 105, 110, 112 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірванню шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловік і жінка, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання.

Оскільки беззаперечно встановлено, що шлюб між сторонами остаточно розпався, носить формальний характер, його збереження неможливе, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин що є неприпустимим. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Таким чином, висновок суду першої інстанції про розірвання шлюбу є вірним.

Доводи апелянта про те, що він не був повідомлений про розгляд справи спростовуються наявними у справі відомостями про сповіщення (а. с. 13), наданням ним заперечень на позов.

Не приймаються до уваги доводи апелянта про безпідставне не допущення його адвоката до участі у судовому засіданні від 02.02.2018 р., оскільки наявні у справі докази не містять належних повноважень останнього (ордеру, довіреності).

Доводи апелянта щодо невірного зазначення судом в описовій частині початку та припинення спільного проживання не приймаються до уваги, оскільки в описовій частині вказуються тільки доводи сторін, а не встановлені судом обставини. Вимоги апелянта щодо зміни початку спільного проживання та закінчення є недоведеними.

Таким чином, апеляційна скарга є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів ОСОБА_5, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останнього у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 13 серпня 2018 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

С. О. Погорєлова