Постанова

Іменем України

20 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 569/13692/16-ц

провадження № 61-32004св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

ОлійникА. С. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргуОСОБА_4 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 24 березня 2017 року у складі судді Панас О. В. та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 13 червня 2017 року у складі колегії суддів: Шеремет А. М., Хилевича С. В., Шимківа С. С.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до досуду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»(далі - ПАТ КБ «Приватбанк») про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним, а саме анкети - заяви. Просив визнати кредитний договір недійсним та нікчемним, та стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 120 000,00 грн та майнову шкоду - 118 506,60 грн.

Позов мотивовано тим, що кредитний договір укладений у вигляді анкети - заяви під впливом обману та внаслідок нечесної підприємницької діяльності з боку ПАТ КБ «Приватбанк».

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 24 березня 2017 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті провадження в частині визнання анкети-заяви як кредитного договору недійсним та нікчемним.

Ухвалу мотивовано тим, що в провадженні Рівненського міського суду перебуває цивільна справа між тими ж сторонами, про той же предмет спору і з тих самих підстав в частині оскарження договору.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 13 червня 2017 року апеляційну скаргу відхилено, ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 24 березня 2017 року залишено без змін.

Ухвалу мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у провадженні Рівненського міського суду перебуває цивільна справа між тими ж сторонами, про той же предмет спору і з тих самих підстав у частині оскарження договору, а тому правомірно відмовив у відкритті провадження в частині визнання недійсним та нікчемним кредитного договору, а саме анкети - заяви.

У липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_4

07 липня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_4

У травні 2018 року справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційну скаргу, мотивовано тим, що в оскаржуваних ухвалах не визначено та не викладено мотивів стосовно подібності предмету та підстав позову у вказаних справах. Суд апеляційної інстанції не звернув уваги на факт обману з боку банку, чим позбавив його можливості захисту своїх прав у суді.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваної судової ухвали, обговоривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 26 червня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

07 червня 2016 року ОСОБА_4 звернувся із зустрічним позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним, уточнивши позовні вимоги, просив визнати анкету-заяву як кредитний договір недійсним та нікчемним.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 10 серпня 2016 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з позовом ПАТ КБ «Приватбанк».

25 жовтня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним, а саме анкети - заяви. Просив визнати анкету - заяву як кредитний договірнедійсним та нікчемним, стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 120 000,00 грн та матеріальну шкоду - 118 506,60 грн.

Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно з статтею 3 ЦПК України 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відмовляючи у відкритті провадження у вказаній справі, суд першої інстанції виклав відповідні мотиви, зазначивши, що у провадженні Рівненського міського суду перебуває цивільна справа за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором» та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання анкети - заяви як кредитний договір недійсний та нікчемний.

Ухвалою суду першої інстанції від 10 серпня 2016 року зустрічний позов ОСОБА_4 об'єднано з позовом ПАТ КБ «Приватбанк». Справа призначена до розгляду на 12 квітня 2017 року, що підтверджує право ОСОБА_4 на доступ до суду.

Верховний Суд зауважує, що матеріалами справи підтверджується, що зустрічний позов ОСОБА_4 ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 10 серпня 2016 року у справі № 569/9090/16-ц прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ПАТ КБ «Приватбанк».

ІзЄдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що справа за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ПАТ «КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним (справа № 569/13692/16-ц) розглядається в суді першої інстанції. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 16 серпня 2017 року судом задоволено клопотання ОСОБА_4 про витребування доказів, а саме копію акта про знищення печатки Рівненської філії ПАТ КБ «Приватбанк», відтиск якої є на анкеті - заяві ОСОБА_4 від 22 травня 2012 року.

Доводи касаційної скарги є необгрунтованими, не спростовують встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини про те, що у провадженні Рівненського міського суду Рівненської області є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Верховний Суд зауважує, що оскарження кредитного договору у різних провадженнях є неефективним способом захисту порушеного права, а цивільний процесуальний закон передбачає відмову у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (пункт 3 частина друга статті 122 ЦПК України 2004 року, чинного на час вчинення судом процесуальних дій).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди із судовими рішеннями і не свідчать, що судами порушено право заявника на доступ до суду.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 24 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 13 червня 2017 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

В.О. Кузнєцов

Г.І. Усик