АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 755/18296/17

провадження № 22-ц/796/4512/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
суддів за участю секретаря Кулікової С.В., Вербової І.М. Потапьонок К.В.,
учасників справи: представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року /суддя Гончарук В.П./

у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Худова Юлія Олександрівна про визнання договору довічного утримання недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вимогами про визнання недійсним договору довічного утримання, укладеного 03.02.2017 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_6, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Худовою Ю.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 82 /а.с. 1-4/

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року задоволено заяву ОСОБА_8 про забезпечення позову.

Накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі договору довічного утримання від 03.02.2017 року зареєстрованого в реєстрі за № 82. /а.с. 10-11/

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти постанову якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_8 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вказує, що відносно квартири АДРЕСА_1, зареєстровано два обтяження, які не скасовано, відтак жодних утруднень виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог виникнути не може, зважаючи на те, що відповідач не зможе вчинити дії по відчуженню квартири. Крім того, ОСОБА_8 звернулася до суду виключно з вимогами немайнового характеру про визнання недійсним договору довічного утримання від 03.03.2017 року, без заявлення вимог про застосування наслідків недійсності такого правочину, що унеможливлює застосування п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України /в ред. від 03.08.2017 року/.

ОСОБА_8, звернулась з відзивом на апеляційну скаргу, просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі, а оскаржувану ухвалу про забезпечення позову залишити без змін, як таку, що є абсолютно співрозмірною з позовними вимогами та спрямована на унеможливлення спроб відповідача відчужити квартиру за адресою: АДРЕСА_1, до закінчення судового розгляду. Вказала, що у відповідності до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, тому, у разі визнання оспорюваного договору недійсним, її майнові права та законні інтереси будуть відновлені та, в результаті проведення реституції, квартира померлого ОСОБА_10 стане частиною спадщини, яку ОСОБА_8 прийме як спадкоємиця останнього.

Представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 звернувся з відповіддю на відзив, в якому вказував на те, що не існує реальної загрози відчуження житла - предмета спору. Вказував на безпідставність заявлених позовних вимог взагалі, та повторно наголошував на доводах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, ч. 6 ст. 147 ЗУ &q?аї;Про судоустрій і статус суддів&q?ст;, п. 3 Розділу XII Перехідних положень ЗУ &q?ер;Про судоустрій і статус суддів&q?ст; до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, який з'явився у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовано керувався вимогами ст.151 ЦПК України про те, що забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь - якій стадії розгляду справ, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України про те, що позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; ч. 3 ст. 152 ЦПК України якою передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами; роз'ясненнями, викладеними у п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зважаючи на предмет спору у справі, суд першої інстанції надійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту.

Доводи апеляційної скарги, щодо наявності на квартирі АДРЕСА_1, двох зареєстрованих обтяжень, які не скасовано, колегією суддів не приймаються до уваги, як такі, що не мають відношення до даного провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем заявлено виключно вимоги немайнового характеру про визнання недійсним договору довічного утримання від 03.03.2017 року, без заявлення вимог про застосування наслідків недійсності такого правочину, що унеможливлює забезпечення позову саме у спосіб накладення арешту на квартиру, колегією суддів також не приймаються до уваги, оскільки, як вірно встановлено судом першої інстанції, саме такий спосіб забезпечення позову здатний забезпечити подальше виконання рішення суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: