ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1701/18 Справа № 201/1351/17 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Свистунової О.В.

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання недійсними умов кредитного договору, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2017 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання недійсними умов кредитного договору.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання недійсними умов кредитного договору - задоволено.

Визнано недійсними умови кредитного договору №691-Ф від 28.09.2006р., укладеного між Закритим акціонерним товариством «ТАС ІНВЕСТБАНК» та ОСОБА_1, а саме:

-підпункт 7.4.1. (7.41) пункту 7.4 кредитного договору про сплату комісії за надання кредиту

- підпункт 7.4.2 пункту 7.4 кредитного договору про сплату комісії за управління кредитом

-підпункт 7.4.4. пункту 7.4 кредитного договору в редакції п.1.2 Додаткового договору №1 про сплату комісії за внесення змін структури застави за ініціативою позичальника у розмірі 200,00 грн, що сплачується в гривнях по курсу НБУ на день сплати

-підпункт 7.4.5. пункту 7.4 кредитного договору в редакції пункту 1.3. Додаткового договору №2 про сплату комісії за надання кредиту

-підпункт 7.4.6 пункту 7.4. кредитного договору в редакції пункту 2 Додаткового договору №3 про сплату комісії за управління кредитом в частині зміни графіку погашення основного боргу за ініціативою позичальника

-пункт 4.1 кредитного договору про сплату комісії за дострокове повернення кредиту

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» просить рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2018 року у справі № 201/1351/17 - скасувати, в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання недійсними умов кредитного договору - відмовити в повному обсязі.

У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2018 року просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» залишити без задоволення, а рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2018 року за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання недійсними умов кредитного договору без змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції дійшов до висновку, що встановлення відповідачем в кредитному договорі та додаткових договорах обовязку позичальника по сплаті комісії за надання кредиту, комісії за управління кредитом та інших ніж плата за користування кредитними коштами є несправедливими та незаконними.

Але з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 вересня 2006 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК» (правонаступником ПАТ «ОмегаБанк») був укладений кредитний договір №691-Ф, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в розмірі 298500 дол.США зі строком повернення 27.09.2026 року та сплатою процентів в розмірі 13% річних(а.с.№ 8).

10 січня 2007 року між ними був укладений Додатковий договір №1 до кредитного договору, яким було доповнено пункт 7.4 кредитного договору новим підпунктом 7.4.4., умови якого визначали встановити комісію за внесення змін структури застави за ініціативою позичальника в розмірі 200 грн, що сплачується в гривнях по курсі НБУ на день сплати (а.с. № 12).

27 червня 2007 року був укладений Додатковий договір №2 до кредитного договору, згідно якого було збільшено на 50000 дол. США розмір кредиту, цільове призначення кредиту: придбання приміщень та споживчі потреби, а також доповнено пункт 7.4 кредитного договору новим підпунктом 7.4.5., умови якого визначали встановити комісію за надання кредиту у розмірі 1% від суми збільшення кредиту, що становить 500 дол. США і сплачується у день надання коштів кредиту за курсом НБУ» (а.с. № 13).

30 січня 2009 року між ними було укладено Додатковий договір №3, згідно якого було затверджено новий графік погашення кредиту, доповнено пункт 7.4. новим підпунктом 7.4.6, а саме, позичальник сплачує комісію за управління кредитом в частині зміни графіку погашення основного боргу за ініціативою позичальника в розмірі 0,05% щомісячно від суми основного боргу по кредиту, по якому вносяться зміни, що становить 56,94 дол. США, що сплачується у гривнях за курсом НБУ в день підписання додаткового договору.

Згідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно до ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У відповідності до розяснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 листопада 2017 року до канцелярії районного суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» надійшло клопотання стосовно пропуску строку позовної давності.

В обґрунтування вищезазначеного клопотання, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» зазначає, що строк позовної давності сплив 28.09.2019 року, або якщо враховувати від дати внесення основних змін, а саме з укладання Додаткового договору №3 від 30.01.2009 року до кредитного договору №691-Ф від 26.08.2006 року строк для звернення із відповідним позовом сплив 30.01.2012 року.

Відмовляючи в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» щодо стосовно пропуску строку позовної давності, суд першої інстанції враховував, що позивач при укладанні кредитного договору та додаткових угод до нього, не мав спеціальних знань та належного розуміння умов кредитного договору, які йому пропонувалися, а отже при укладанні договору не міг об'єктивно оцінити умови договору в частині, які ним оскаржуються та бути обізнаним про негативні наслідки до нього. Окрім того, враховано доводи позивача про те, що він дізнався, що банк стягує щомісячну комісію за обслуговування кредиту після винесення апеляційним судом Дніпропетровської області рішення від 04.12.2014 року, яким було встановлено, що ТОВ «Кредитні ініціативи» стягує щомісячну комісію.

Однак, при укладенні кредитного договору №691-Ф від 26.08.2006 року та в подальшому і додаткових угод до нього позивача ніхто не примушував, як і не обмежував його права на консультацію із кваліфікованими юристами при укладанні договору, а саме в 2006 році.

Посилання позивача на те, що він лише у 2017 році звернувся за юридичною допомогою є нікчемним, оскільки із 2013 року сторонами по справі перебувають у судових тяжбах та у позивача є представники, що періодично змінюються.

Крім того, позивач міг дізнатися про порушення його прав ще у 2013 році при розгляді справи за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором №691-Ф від 26.08.2006 року, після розгляду якої було ухвалено рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.06.2014 року, яке було змінено рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.12.2014 року (а.с. 15-24).

Таким чином, ОСОБА_1 дізнався про порушення своїх прав у 2006 році - при укладанні кредитного договору, у 2007 році - при укладанні Додаткових угод № 1 та №2 до кредитного договору, у 2009 році - при Додаткової угоди №3 до кредитного договору, у 2013 році - при отриманні вимоги про досудове врегулювання спору, з 2012-2014 роки - в межах розгляду судової справи про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом. А з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання недійсними умов кредитного договору, він звернувся лише 28 січня 2017 року, тобто з пропуску позовної давності.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» необхідно задовольнити, а рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2018 року скасувати і винести нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання недійсними умов кредитного договору відмовити.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2018 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання недійсними умов кредитного договору відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

ОСОБА_2