Справа № 482/1859/18
Номер провадження 2/482/632/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2018 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого - судді - Демінської О.І., секретар судового засідання - Шведова Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, законним представником якої є ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Новоодеської РДА Миколаївської області, ОСОБА_3, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житловим будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ :

В жовтні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа - Орган реєстрації Новоодеської міської ради Миколаївської області, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житловим будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

05.10.2018 року позивачем до суду надана уточнена позовна заява до відповідача ОСОБА_2, законним представником якої є ОСОБА_3, третя особа - Орган реєстрації Новоодеської міської ради Миколаївської області, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житловим будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_5, власником якого вона є.

На обґрунтування позову вказала, що відповідач, що є її онукою, та не є членом її сім'ї, місце проживання якої зареєстроване за вказаною адресою. Посилаючись на те, що особистих речей відповідача у даній квартирі немає, вона повністю втратила зв'язок з квартирою, оскільки з 2003 року фактично проживає разом зі своїми батьками в іншому житлі на території іншої держави, вона як власник майна не може в повній мірі скористатися наданими їй правами щодо розпорядження належною власністю, несе додаткові витрати по утриманню житла.

Ухвалою суду від 08.10.2018 року відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- Орган опіки та піклування Новоодеської РДА Миколаївської області, ОСОБА_3, у залученні до участі у справі в якості третьої особи - Орган реєстрації Новоодеської міської ради Миколаївської області, відмовлено.

У підготовче судове засідання, призначене на 01.11.2018 року, позивач та представник третьої особи не з'явились.

У підготовче судове засідання, призначене на 01.11.2018 року, відповідач не з'явилась, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлялась належним чином, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила.

23.11.2018 року через канцелярію суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4, про проведення підготовчого судового засідання без участі позивача та його представника.

Ухвалою суду від 26.11.2018 року закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

10.12.2018 року на адресу суду надійшла заява від законного представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, в якій вона просить розглянути справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги визнає.

В судове засідання, призначене на 28.12.2018 року, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4, не з'явився, надав до суду заяву про проведення судового засідання без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

В судове засідання, призначене на 28.12.2018 року, представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- Орган опіки та піклування Новоодеської РДА Миколаївської області, не з'явилась, надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутністю, з наданням висновку щодо вирішення спору у справі, в якому, враховуючи, що встановлені та досліджені фактичні обставини справи свідчать про те, що неповнолітня дитина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично не проживає в житловому будинку АДРЕСА_6, оскільки з 2003 року спільно зі своєю матір'ю - ОСОБА_3, виїхали в Росію з усіма особистими речами та на протязі 15 останніх років до місця своєї реєстрації не з'являються без будь-яких визначених законом поважних причин і будинком не користуються, передбачених законодавством правових підстав для збереження житла та прав користування ним за цією неповнолітньою дитиною не виявлено. На даний час ОСОБА_2 отримала паспорт громадянки Росії та проживає разом з батьками в Чеховському районі Московської області. Враховуючи вищевикладене, не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житловим будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися до зали судового засідання.

Вивчивши доводи позовної заяви, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_5, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, реєстраційний номер: 1186262, номер витягу: 618193 від 23.05.2003 року, підстава виникнення права власності: договір дарування від 22.04.2003 року, посвідченим державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори Магдою Г.В.

Довідкою № 32830 від 24.07.2018 року виконавчого комітету Новоодеської міської ради підтверджено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, - онука позивача ОСОБА_1, є зареєстрованою у АДРЕСА_7, але фактично не проживає. Також згідно з вказаною довідкою про склад сім'ї зареєстрованими за вказаною адресою: АДРЕСА_8, є ОСОБА_7, - чоловік позивача, ОСОБА_1 - власник.

Згідно з актом обстеження по факту проживання від 24.07.2018 року, при обстеженні по факту проживання сім'ї, проживаючої за адресою: АДРЕСА_9, власником якого є ОСОБА_1, встановлено, що за вказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_1 - власник житла, ОСОБА_7 - чоловік, ОСОБА_2 - онука, та фактично проживають: ОСОБА_1 та ОСОБА_7 На день обстеження встановлено, що за даною адресою зареєстрована, але фактично не проживає онука власниці ОСОБА_2, у зв'язку зі зміною місця проживання, яка фактично мешкає разом зі своїми батьками в Росії.

Як вбачається з наданого Органом опіки та піклування Новоодеської РДА Миколаївської області висновку від 07.12.2018 року за №386/45-34/02 щодо вирішення спору у справі, враховуючи, що встановлені та досліджені фактичні обставини справи свідчать про те, що неповнолітня дитина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично не проживає в житловому будинку АДРЕСА_6, оскільки з 2003 року спільно зі своєю матір'ю - ОСОБА_3, виїхали в Росію з усіма особистими речами та на протязі 15 останніх років до місця своєї реєстрації не з'являються без будь-яких визначених законом поважних причин і будинком не користуються, передбачених законодавством правових підстав для збереження житла та прав користування ним за цією неповнолітньою дитиною не виявлено. Також зазначено, що на даний час ОСОБА_2 отримала паспорт громадянки Росії та проживає разом з батьками в Чеховському районі Московської області. У зв'язку з чим, Орган опіки та піклування не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житловим будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Згідно рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 25 серпня 2010 року позов ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинку за адресою: АДРЕСА_10, задоволено. Вказаним рішенням встановлено, що ОСОБА_3 втратила право на житло за вказаною адресою, оскільки виїхала на постійне місце проживання до іншої місцевості разом зі своєю дочкою ОСОБА_2

Викладені в позові обставини щодо не проживання відповідача у належному позивачу будинку, не заперечувалися законним представником відповідача, яка подала заяву про визнання позову.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.ст. 317, 319, 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

За змістом ст. 156 ЖК УРСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Згідно із ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Положеннями ст.. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

За змістом п.2 ч.1 ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут.

Враховуючи той факт, що відповідач ОСОБА_2, місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_11, за вказаною адресою не проживає у зв'язку із відмовою від права користування цим житловим будинком, що визнано його законним представником, та про не заперечення позову подано заяву, вона є особою, що втратив право користування цим будинком.

Отже, відповідно до положень ст. 391 ЦК України позивач як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, оскільки відповідач добровільно відмовився від користування належним позивачу на праві власності будинком, право відповідача на користування чужим майном ( житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч.2 ст. 406 ЦК України.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12,76,141, 259, 264,265,273, 285 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, законним представником якої є ОСОБА_3, треті особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Новоодеської РДА Миколаївської області, ОСОБА_3, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житловим будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,- задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні житловим будинкомНОМЕР_2, розташованим за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП - НОМЕР_1, шляхом визнанняОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1, такою, що втратила право користування зазначеним житловим будинком.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених участині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення складено 28 грудня 2018 року.

Суддя Новоодеського районного суду

Миколаївської області О.І.Демінська