Справа № 154/1643/18 Головуючий у 1 інстанції: Вітер І.Р.
Провадження № 22-ц/802/241/18 Категорія: 27 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Русинчука М.М., Федонюк С.Ю.,

з участю секретаря - Лимаря Р.С.,

представника позивача - Ліпкевича І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 липня 2018 року

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ПАТ « Дельта Банк » звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором та звернення стягнення на заставне майно. Разом з позовною заявою від позивача надійшла заява про забезпечення вищевказаного позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки CHEVROLET , модель EVANDA, 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_3, транзитний номерний знак НОМЕР_4, попередній реєстраційний номер НОМЕР_1, що належав ОСОБА_2 , а на даний час належить ОСОБА_3, обґрунтовуючи її тим, що автомобіль марки CHEVROLET, модель EVANDA, 2005 року випуску, кузов НОМЕР_3, попередній реєстраційний номер НОМЕР_2 вибув із володіння боржника ОСОБА_2, і місце перебування його невідоме. Відповідно до відомостей отриманих із листа начальника ТСЦ 0744 від 27.01.2017 року № 31/3/4/-116, 17.08.2016 року, вищевказаний автомобіль був зареєстрований на ОСОБА_3 і присвоєно транзитний номерний знак НОМЕР_4, попередній реєстраційний номер НОМЕР_1. Вказаний транспортний засіб являється забезпеченням по кредитному договору. Іншого майна належного боржникові ОСОБА_2 на праві власності немає, у зв'язку з чим виконання можливого рішення суду про задоволення позову буде утрудненим.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 липня 2018 року з метою забезпечення позову Публічного акціонерного товариства « Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором та звернення стягнення на заставне майно, вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне ОСОБА_3, яка проживає за адресою: Львівська обаласть, Кам'янка-Бузький район, село Сокіл на праві власності нерухоме майно, а саме: на автомобіль марки CHEVROLET, модель EVANDA, 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_3, транзитний номерний знак НОМЕР_4, попередній реєстраційний номер НОМЕР_1, що належав ОСОБА_2, а на даний час належить ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати ухвалу суду та постановити нове рішення яким відмовити у задоволенні заявлених вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, є обґрунтованими, а вид забезпечення позову таким, що відповідає вимогам ст.150 ЦПК України та з врахуванням обставин справи.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними ґрунтуються на дійсних обставинах справи та відповідних нормах процесуального закону, а тому з ними повністю погоджується і колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що 26.01.2006 року між ПАТ «Кредит промбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 33/005/06Анкл за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 99705 грн. на строк до 25.01.2013 року. Виконання Позичальником зобов'язань за цим договором забезпечено заставою відповідно до укладеного між ПАТ «Кредит промбанк» та ОСОБА_2 Договору застави № 33/005/301/06-Аклн від 26.01.2006 року, згідно з яким предметом застави є транспортний засіб-автомобіль: марки CHEVROLET, модель EVANDA, 2005 року випуску, кузов НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_2. У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору Позичальником ПАТ «Дельта Банк» у червні 2018 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором та звернення стягнення на заставне майно, а саме: автомобіль марки CHEVROLET, модель EVANDA, 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_3, транзитний номерний знак НОМЕР_4, попередній реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується в тому числі і накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається із змісту заяви та матеріалів справи, позивач просить вжити заходів забезпечення позову шляхом арешту нерухомого майна, відчуження якого оспорюється позивачем. Спірний транспортний засіб є забезпеченням по кредитному договору, а відповідач ОСОБА_3 як власник цього автомобіля, з метою уникнення виконання рішення суду може відчужити спірне майно, що в свою чергу може утруднити виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог.

Судом першої інстанції зроблено правильний висновок, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду у разі задоволення даного позову.

Вжиті заходи щодо забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно є співмірними з заявленими позовними вимогами.

Доводи апеляційної скарги зводяться до викладення обставин придбання автомобіля ОСОБА_3 у продавця ОСОБА_2 та реєстрації транспортного засобу і в основному стосуються суті спору, а не питання про забезпечення позову в даній справі.

Ухвалою суду про забезпечення позову в даній справі права відповідача ОСОБА_3 не порушені.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшло свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що викладені в ухвалі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та зібраним доказам. Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 липня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді