Справа № 274/1948/18
Провадження № 2/0274/1630/18
Рішення
18.12.2018 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Вдовиченко Т.М., з участю секретаря судового засідання Рудич М.О., позивача, представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Бердичівської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком та припинення стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -
В с т а н о в и в :
В квітні 2018 року позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить визначити місце проживання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним та припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідачки згідно виконавчого листа № 274/4530/13-ц від 03.10.2013 року.
В обґрунтування пред"явлених вимог посилається на те, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 18.07.2013 року шлюб між ним та відповідачкою був розірваний. Від шлюбу у них є син: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з ним. Позивач самостійно і повністю утримує сина та виховує його. Син навчається в школі-гімназії-ліцеї № 10 м. Бердичева, має там друзів та не бажає змінювати місце проживання. Відповідачка з ними не проживає з моменту розірвання шлюбу. На даний час вона мешкає у Вінницькій області, однак з ними не спілкується, не цікавиться долею свого сина, його станом здоров`я, не приймає участі у його вихованні, будь-яких стосунків із сином не підтримує. Позивач самостійно утримує сина, без будь-якої допомоги відповідачки. Також регулярно сплачує на користь відповідачки аліменти згідно виконавчого листа № 274/4530/13-ц від 03.10.2013 року. На прохання позивача відкликати виконавчий лист, відповідачка відмовила, посилаючись на те, що вона не працює і їй потрібні кошти на прожиття. Позивач зазначає, що відповідачка протягом більше п`яти років ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина.
В судовому засіданні позивач та представник позивача ОСОБА_1 позов підтримали з підстав, зазначених в ньому. Просили суд задоволити.
Відповідачка в судове засідання не з"явилась, на адресу суду скерувала письмову заяву, згідно якої просить справу розглядати у її відсутності у зв"язку з тим, що вона не може з"явитись в судове засідання за станом здоров"я. Щодо задоволення позову заперечує повністю.
Представник третьої особи - орган опіки та піклування Бердичівської міської ради - Осіпова В.М. на адресу суду надала клопотання про розгляд справи без участі представника, при розгляді справи просять врахувати висновок від 03.09.2018 року.
Заяви долучені до матеріалів справи.
Суд, заслухавши пояснення учасників справи, свідків, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що згідно копії рішення Бердичівського міськрайонного суду від 18.07.2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірваний (а.с. 21-22).
Від шлюбу у сторін є син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 23).
Як вбачається з довідки № 621 від 16.02.2018 року, виданої МК ВЖРЕП №7, позивач ОСОБА_2 , 1979 р.н., разом із сином ОСОБА_4 , 2010 р.н., зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12), право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_5 (батько позивача) (а.с.11).
Згідно акту обстеження умов проживання органу опіки та піклування від 12.02.2018 року, судом встановлено, що в обстежуваному будинку ( АДРЕСА_1 ), який складається з 4-х кімнат, умови проживання задовільні. В будинку зроблено сучасний ремонт, він мебльований необхідними меблями та побутовою технікою. Для ОСОБА_4 виділено окрему кімнату, яка облаштована необхідними меблями. Висновки комісії: матеріально-побутові умови відповідають санітарно-гігієнічним нормам (а.с. 18).
Позивач є працевлаштованим у військовій частині НОМЕР_1 , займає посаду військовослужбовця, щомісячно отримує грошове забезпечення (а.с. 12).
Згідно службової характеристики ОСОБА_2 за час проходження служби зарекомендував себе з позитивної сторони, дисциплінований, неухильно виконує покладені на нього обов"язки, з відповідальністю ставиться до виконання поставлених завдань і наказів, зарекомендував себе грамотним, мужнім та хоробрим військовослужбовцем (а.с.24).
Згідно характеристики директора НВК № 10, учень ОСОБА_6 навчається у 2-Б класі. За час навчання зарекомендував себе як старанний, здібний, активний, вихований учень, товариський, веселий, дружелюбний. Вихованням ОСОБА_7 займається батько ОСОБА_2 , який відвідує батьківські збори, цікавиться навчанням і поведінкою сина. Дмитро охайний, завжди доглянутий, забезпечений шкільним приладдям, шкільною формою та спортивним одягом. Мати ОСОБА_8 з сім"єю не проживає, не цікавиться навчанням і поведінкою сина (а.с. 13).
Згідно психологічної характеристики директора НВК №10, у ОСОБА_4 спостерігається позитивна динаміка мотивації до навчання. Учень має нормальну адекватну самооцінку та впевненість у собі (а.с. 14).
Також судом встановлено, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 18.09.2013 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Бердичева, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 липня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 19-20).
Згідно виконавчого листа № 274/4530/13-ц від 03.10.2013 року, з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Бердичева, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_2 стягуються на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 липня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 16).
Згідно довідки Бердичівського МРВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області від 16.02.2018 року, заборгованість по виконавчому листу № 274/4530 від 03.10.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , станом на 16.02.2018 року відсутня (а.с. 17).
Відповідно до висновку органу опіки та піклування Бердичівської міської ради від 03.09.2018 року, беручи до уваги той факт, що дитина проживає з батьком, який займається вихованням, навчанням та утриманням сина, враховуючи інтереси малолітньої дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_2 .
Також судом встановлено, що згідно довідки Бердичівської ЦМЛ № 339 від 27.11.2018 року, ОСОБА_3 , 1980 р.н., знаходиться на обліку в психоневрологічному диспансерному відділенні поліклініки з діагнозом "Невротичний розлад" з 02.09.2015 року. З 2016 року за психіатричною допомогою не зверталась.
Відповідно до довідки Томашпільської ЦРЛ за № 1766 від 06.12.2018 року, ОСОБА_3 , 1980 р.н., перебуває на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті з приводу важкого психічного захворювання.
Допитані в судовому засіданні свідки - ОСОБА_2 ( позивач) , ОСОБА_9 ( бабуся хлопчика), ОСОБА_2 ( дядько хлопчика) , кожен окремо, під присягою, суд вказав на те, що дитина з 2016 року з серпня місяця постійно проживає з батьком. На протязі 2016-2018 року хлопчик двічі був в гостях у своєї матері, залишатися в неї він не бажає. Протягом двох років відповідачка матеріально допомогу дитині не надає, не купує йому одяг, продукти харчування, речі потрібні для навчання в школі, хоча утримує на нього аліменти, які витрачає на особисті потреби. Лише двічі вона надавали дитині гроші в певних сумах. Також відповідачка не піклується про здоров"я сина, не займається цього вихованням, не дбає про його розвиток, інколи дитина спілкується з нею по телефону.
Згідно ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно приписів частини другої статті 150 та частини другої статті 157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Відповідно до статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Крім того, статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно статей 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі змісту ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.
Поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.
Крім того, сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, з яких дитині краще проживати з батьком ніж з матір`ю.
Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ст. 18 Конвенції "Про права дитини").
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Згідно приписів ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Згідно ч. 2 ст. 161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що мати ОСОБА_3 має зареєстроване місце проживання, але не працює, перебуває на обліку в психоневрологічному диспансерному відділенні та на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті з приводу важкого психічного захворювання, тому їй не може бути передана дитина для проживання.
ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 , який працевлаштований, щомісячно отримує заробітну плату, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, здійснює догляд за малолітньою дитиною.
Тому суд прийшов до висновку про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_2 , що є більш доцільним для його виховання та співпадає з бажанням самої дитини.
Крім того, суд враховує, що згідно рішення Бердичівського міськрайонного суду від 18.09.2013 року з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягуються на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тому, визначаючи місце проживання дитини разом із батьком, суд вважає за необхідне припинити стягнення аліментів із позивача за вищевказаним рішенням суду.
Згідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідачка не надала суду жодного доказу належного, допустимого та достовірного у відповідності до ст.ст. 77-79 ЦПК України щодо заперечень проти позову.
Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.
За таких обставин, суд доходить висновку, що вимоги позивача базуються на нормах закону, обґрунтовані та доведені дослідженими у судовому засіданні доказами, також беручи до уваги, перш за все, інтереси дитини, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1409,60 грн (а.с. 4, 5).
Повернути ОСОБА_2 судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., сплачений згідно квитанції № 211 від 27.02.2018 року та судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., згідно квитанції № 140 від 19.04.2018 року, як такий що сплачений ним помилково, оскільки позивач згідно Закону України " Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Бердичівської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком та припинення стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задоволити.
Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з його батьком - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою : АДРЕСА_1 .
Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , 2010 р.н., в розмірі 1/4 частки від його заробітку ( доходу) , але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що здійснюється на підставі виконавчого листа № 274/4530/13-ц від 03.10.2013 року, виданого Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Повернути ОСОБА_2 судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., сплачений згідно квитанції № 211 від 27.02.2018 року та судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., згідно квитанції № 140 від 19.04.2018 року.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1409,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть подаватися учасниками справи до або через відповідні суди.
Повний текст рішення виготовлено 21 грудня 2018 року.
Головуючий Т.М. Вдовиченко