Ухвала

26 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 212/4192/17

провадження № 61-48768ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 квітня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (далі - ПАТ «Криворізька теплоцентраль») до

ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за комунальні послуги.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 квітня

2018 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року позовні вимоги ПАТ «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за комунальні послуги задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення з жовтня 2013 року по травень 2017 року у сумі - 23 951 грн 23 коп., три відсотка річних - 790 грн 81 коп, інфляційні втрати - 5 480 грн 76 коп., а всього 30 222 грн 80 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У грудні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скаргапредставника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 квітня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року, в якій,заявник просив скасувати оскаржувані судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Крім того зазначив, що суд першої інстанції помилково відніс справу до категорії малозначних, оскільки становить значний суспільний інтерес та має для заявника виняткове значення.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 30 222 грн 80 коп. та станом на 01 січня

2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762*100=176 200).

Ураховуючи наведене, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Доводи касаційної скарги про те, що справа становить значний суспільний інтерес та має для заявника виняткове значення, є необгрунтованими та зводяться до незгоди заявника із ухваленими судовими рішеннями. Посилаючись на наявність зазначених обставин, заявник не навів обгрунтованих доводів, в чому полягає значний суспільний інтерес та виняткове значення для заявника, а сама по собі вказівка про це в касаційній скарзі не свідчить про наявність підстав для відкриття касаційного провадження.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обгрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня

1997 року).

З урахуванням того, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, відсутні підстави для висновку про те, що справа становить значний суспільний інтерес чи становить для заявника виняткове значення у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від

23 квітня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від

15 листопада 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за комунальні послуги відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик