Ухвала

03 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 343/1974/17

провадження № 61-39853ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

30 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27 червня 2017 року постановлено стягувати з відповідача на її користь по 1 000 грн аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Під час розгляду справи про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів ОСОБА_2 приховав свої реальні доходи, зокрема доходи від оренди нежитлових приміщень та доходи від підприємницької діяльності, які він фактично перераховує на депозити свого батька у кредитній спілці «Злет», а в даний час на утримання дітей, забезпечення їх нормального фізичного та духовного розвитку раніше визначеної суми аліментів не вистачає, її фінансове становище не дозволяє самостійно утримувати дітей, просила ухвалити рішення про збільшення розміру аліментів до 3000 грн на кожну дитину.

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2018 року - без зміни.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24 травня 2018 року і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, і такі судові рішення не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Частиною четвертою статті 19 ЦПК України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Ціна позову у даній справі становить 24 000 грн (позивачем було заявлено позовні вимоги щодо збільшення розміру аліментів з 1 000 грн до 3 000 грн на кожну дитину), тобто суму, яка станом на 01 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762, 00 грн * 100 = 176 200, 00 грн).

Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга, є малозначною.

У касаційній скарзі не містяться посилання на винятки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Верховний Суд також не встановив наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктами 1, 2 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников