Справа № 199/2515/16-ц
УХВАЛА

іменем України

29.10.2018 м. Дніпро

справа №199/2515/16

провадження № 4с/199/33/18

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Подорець О.Б.

за участю секретаря Терентієвої Я.О.

за участю учасників справи:

представника заявника (боржника) - адвоката ОСОБА_1,

державного виконавця Божко Р.І.,

заінтересованої особи (стягувача) ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 представника боржника ОСОБА_3 на дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4, де заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4.

Свою скаргу обґрунтовує тим, що заочним рішенням від 18.10.2016 в цивільній справі № 193/2615/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська вирішив змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, встановлених рішенням Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 03 жовтня 2013 року за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів; стягувати з відповідача на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_7, аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 квітня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття; в задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

На виконання вказаного судового рішення судом 20.07.2017 видано виконавчий лист №199/2515/16 2/199/1430/16.

За заявою стячувача від 20.07.2017 державним виконавцем Амур- Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_4 Іллічем 21.07.2017 відкрито виконавче провадження № 54362152 про примусове виконання зазначеного виконавчого листа.

15 травня 2018 року на адресу боржника в одному поштовому конверті (упакуванні) ВДВС надіслав боржнику разом із відповідними супровідними листами: копію постанови від 13.04.2018 про арешт майна боржника; копію постанови від 20.04.2018 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України; копію постанови від 20.04.2018 про тимчасове обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними знаряддями несмертельної дії; копію постанови від 20.04.2018 про тимчасове обмеження боржника у праві полювання; копію постанови від 20.04.2018 про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

В порушення п.210 Інструкції з діловодства у державній виконавчій службі України, що затверджена наказом від 18.04.2013 №19/2 Державної виконавчої служби України, на конверті не проставлені реєстраційні індекси документів, які містяться у конверті.

Вказані документи отримані боржником 18.05.2018, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення яке знаходиться в матеріалах виконавчого провадження.

Відповідно ч.5 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно абз.3 ч.1 ст.28 Закону документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

У звязку з тим, що зазначені вище постанови державного виконавця надіслані боржнику не своєчасно то відсутня провина боржника в пропуску процесуального строку на їх оскарження.

Самі постанови мотивовані тим, що боржник понад шість місяців не сплачує аліменти, проте висновки державного виконавця не ґрунтуються на доказах, а боржник регулярно сплачує аліменти та заборгованості по ним не має.

Враховуючи вище викладене скаржник просить суд поновити ОСОБА_3 процесуальний строк на оскарження постанов, що винесені державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_4 у виконавчому провадженні № 54362152, а саме: постанови від 13.04.2018 про арешт майка боржника; постанови від 20.04.2018 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України; постанови від 20.04.2018 про тимчасове обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними знаряддями несмертельної дії; постанови від 20.04.2018 про тимчасове обмеження боржника у праві полювання; постанови від 20.04.2018 про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та визнати неправомірними і скасувати вищезазначені постанови державного виконавця.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 скаргу підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у скарзі, просив суд задовольнити вимоги в повному обсязі.

Державний виконавець Божко Р.І. в судовому засіданні заперечував проти скарги, просив суд відмовити в задоволенні скарги, оскільки всі прийняті ним рішення відповідають чинному законодавству України.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому засіданні проти скарги заперечувала та просила відмовити заявнику у задоволенні скарги в повному обсязі.

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши наявні докази по справі, дослідивши у судовому засіданні матеріали виконавчого провадження №54362152, приходить до наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; водночас основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання, правовий статус працівників органів державної виконавчої служби та умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законами України «Про державну виконавчу службу» та «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру.

У справі «Горнсбі проти Греції» ЄСПЛ зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Крім того, слід наголосити, що невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, а згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положенням Закону України «Про виконавче провадження» зобов'язано виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Із змісту наведених положень закону випливає, що метою виконавчого провадження є захист інтересів стягувачів шляхом здійснення сукупності передбачених законом заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб, а посадові особи державної виконавчої служби при здійсненні виконавчого провадження наділені широким колом повноважень та зобов'язані неухильно дотримуватись прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

06.02.2018 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», яким внесено зміни до ряду законодавчих актів, в тому числі і в Закон України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» у новій редакції за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Статтю 11 Закону України «Про виконавче провадження» було доповнено частиною четвертою, відповідно до якої строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частин дев'ятої, дванадцятої статті 71 цього Закону, обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Виходячи із змісту наведеної правової норми, у випадку виникнення заборгованості зі сплати аліментів закон зобов'язує державного виконавця виносити постанови про тимчасові обмеження прав боржника.

Одночасно, відповідно до п. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі:

1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування;

2) використання боржником транспортного засобу у зв'язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю;

3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції;

4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Отже, у разі незгоди боржника із застосованим до нього тимчасовим обмеженням у праві керувати транспортними засобами, він має довести в суді наявність хоча б однієї з вищезазначених підстав.

Судом встановлено, що в Амур-Нижньодніпровському відділі державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на виконанні перебуває виконавче провадження №54362152 щодо виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.10.2016 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

У зв'язку із наявністю заборгованості у ОСОБА_3 по сплаті аліментів на 01.04.2018 в розмірі 16022,63 грн., на 31.05.2018 17018,13 грн., державним виконавцем 20.04.2018 прийнято постанови про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про тимчасове обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними знаряддями несмертельної дії; про тимчасове обмеження боржника у праві полювання; про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, а 31.05.2018 зазначені постанови внесено до Єдиного реєстру виконавчих проваджень.

Посилаючись в судовому засіданні на обмеження прав боржника ОСОБА_3 у праві користування транспортним засобом, представник ОСОБА_3 ОСОБА_1 не надав жодного доказу наявності у власності або користуванні ОСОБА_3 транспортного засобу і того, що обмеження у праві користування транспортним засобом порушує права боржника, позбавляє його джерела доходу, погіршує його матеріальне становище та шкодить його інтересам та інтересам дитини, на утримання якої він сплачує аліменти.

Пункт 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначає обставини, за наявності яких тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано. На підтвердження цим обставинам також доказів суду не надано.

Що стосується обмеження виїзду за кордон, що може порушувати права боржника, в тому числі і на працю, то доказів того, що боржник працює за межами України, як то робоча віза, посвідка на проживання тощо, суду не надано.

Доводи скарги про відсутність заборгованості є безпідставними, не ґрунтуються на досліджених матеріалах виконавчого провадження. Доказів на спростування наявності заборгованості зі сплати аліментів, суду не надано. Щодо інших постанови, то вони прийняти державним виконавцем на виконання чинного законодавства України.

Враховуючи вище викладене суд вважає поновити ОСОБА_1 представнику боржника ОСОБА_3 строк на оскарження дій державного виконавця, який пропущено з поважних причин та відмовити у задоволенні скарги, оскільки при здійсненні виконавчого провадження суд не вбачає порушень державним виконавцем норм Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до його повноважень, визначених цим законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.452 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Проте, Закон України «Про судовий збір» містить вичерпний перелік заяв та скарг за подання яких до суду справляється судовий збір. В даному переліку відсутні скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, у звязку з чим суд позбавлений можливості визначити розмір судового збору в даному випадку, а тому судові витрати розподілу не підлягають і відносять на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 447-452, 259, 262, 268, 272 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 представнику боржника ОСОБА_3 строк на оскарження дій державного виконавця.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 представника боржника ОСОБА_3 на дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4, де заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_2, - відмовити у повному обсязі.

Судові витрати розподілу не підлягають та відносяться на рахунок держави.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська.

Копію судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин видати учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення.

Повний текст судового рішення буде складено 02 листопада 2018 року.

Суддя О.Б.Подорець