Апеляційний суд Житомирської області
Справа №283/310/18 Головуючий у 1-й інст. Ярмоленко В. В.
Категорія 48 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №283/310/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 14 травня 2018 року, яке ухвалене під головуванням судді Ярмоленка В.В. у м. Малині,

в с т а н о в и в:

У лютому 2018 року ОСОБА_1, звернувшись до суду із позовом до ОСОБА_2, просила у порядку поділу майна подружжя розділити спільно придбане майно, залишивши їй: дерев'яну шафу вартістю 1 000 грн., кухонну коричневу шафу вартістю 1000 грн., дерев'яне ліжко вартістю 1 000 грн., газову плиту вартістю 900 грн., газовий балон вартістю 150 грн., дерев'яний стіл вартістю 800 грн., два крісла вартістю 300 грн. за кожне, диван «Малютка» вартістю 2 000 грн., п'ятдесят тарілок вартістю 5 грн. за кожну, дві упаковки вовняних ниток вартістю 200 грн. за кожну, бензопилу «Штиль» вартістю 1500 грн., причіп до легкового автомобіля вартістю 5 000 грн., холодильник «Кристал» вартістю 1 500 грн., тобто на загальну суму 16 100 грн., а відповідачу залишити: кухонну шафу вартістю 300 грн., сервант вартістю 1 000 грн., газову плиту вартістю 900 грн., газовий балон вартістю 150 грн., дерев'яний стіл вартістю 800 грн., два крісла вартістю по 300 грн. за кожне, дерев'яний диван вартістю 1 000 грн., п'ятдесят тарілок вартістю 5 грн. за кожну, електропилу вартістю 1 500 грн., болгарку вартістю 800 грн., електродриль вартістю 1 500 грн, двигун ВАЗ 21011 вартістю 1 000 грн., два оцинкованих листи вартістю 100 грн. за кожний, холодильник «Донбас» вартістю 2 000 грн., тобто на загальну суму 12 000 грн. До рівності часток стягнути з неї на користь відповідача 4 100 грн. Також легковий автомобіль марки седан-В, державний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, вартістю 100 000 грн. виділити їй (позивачу) за заповітом її рідного брата - ОСОБА_3 Свої вимоги обґрунтовувала тим, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, за час якого нею із колишнім чоловіком спільно придбано вищезазначене рухоме майно на загальну суму 128 100 грн., яке вона бажає розділити у рівних долях.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 14 травня 2018 року позов задоволено частково. Виділено ОСОБА_1: дерев'яну шафу, сервант, кухонну коричневу шафу, газову плиту, газовий балон, два дерев'яних стола, чотири крісла, диван «Малютка», дерев'яний диван, сто тарілок, дві упаковки вовняних ниток, бензопилу «Штиль», електропилу, болгарку, двигун ВАЗ 21011, два оцинкованих листи, причіп до легкового автомобіля, холодильники «Кристал» та «Донбас», а ОСОБА_2 залишено: деревне ліжко, кухонний буфет, газову плиту. В решті вимог позову відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення по суті позовних вимог. У скарзі позивач посилається на те, що все рухоме майно на загальну суму 128 100 грн., яке вона просить поділити, придбано відповідачем та нею за час їх шлюбу. При цьому легковий автомобіль НОМЕР_2, зареєстрований на відповідача.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зокрема наголошує на тому, що позивачем не надано правовстановлюючих документів, які б підтверджували її право на транспортний засіб, набуте у порядку спадкування, а копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та заповіту не підтверджують таких обставин.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову щодо автомобіля, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надала правовстановлюючих документів, які б підтверджували право останньої на транспортний засіб, набуте в порядку спадкування після смерті її рідного брата, а тому прийшов до висновку, що вона не довела вимог у частині автомобіля. Також зазначається про неправильно обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, оскільки, на думку суду першої інстанції, ОСОБА_1 належить звертися із позовом про компенсацію їй половини вартості автомобіля або виділ їй автомобіля зі сплатою відповідачу половини його вартості, а таких вимог у даній справі не заявлено.

Апеляційний суд не може погодитися із мотивами та висновками суду першої інстанції в частині автомобіля з наступних міркувань.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Народицького районного суду Житомирської області від 06 вересня 2017 року розірваний шлюб між сторонами, який був зареєстрований 20 квітня 1969 року (а.с.17). Моментом припинення шлюбу є день набрання чинності рішенням суду про його розірвання (частина друга ст.114 СК України).

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша ст.69 СК України).

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними (зі змісту частини першої ст.70 СК України).

Отже, статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). При цьому не має значення на ім'я кого з подружжя (колишнього подружжя) воно було придбано.

Із листа Територіального сервісного центра №1841 від 25 липня 2018 року №1427 вбачається, що транспортний засіб Chery Amulet, д.н.з. НОМЕР_1, з 07 листопада 2007 року зареєстрований за ОСОБА_2 (лист приєднаний до матеріалів справи).

Отож, матеріалами справи доведено, що спірний автомобіль набутий у період шлюбу сторін. Та обставина, що він зареєстрований на відповідача, не спростовує висновку суду апеляційної інстанції про те, що спірний автомобіль належить сторонам на праві спільної сумісної власності, оскільки належними та допустимими доказами ними не доведено, що будь-хто із них придбав його за свої особисті кошти або набув на нього право власності в порядку спадкування (частина перша ст.57 СК України).

Із огляду на вищевикладене суд першої інстанції безпідставно не включив спірний автомобіль до переліку майна, яке належить сторонам на праві спільної сумісної власності, а доводи суду першої інстанції щодо неналежного способу захисту в частині автомобіля є надуманими, виходячи із фактичних обставин справи, норм права, які регулюють спірні правовідносини та заявлених вимог.

Разом із тим транспортний засіб є неподільною рухомою річчю. Згідно з частиною другою ст.71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сторонами домовленості з приводу поділу автомобіля не досягнуто. Також жодна із сторін не довела, що використовувала автомобіль у своїх професійній діяльності.

У пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4,5 ст.71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільні частковій власності.

Відповідач не надавав згоди на отримання грошової компенсації за половину спірного автомобіля та й позивач попередньо не внесла відповідної грошової суми половини вартості транспортного засобу на депозитний рахунок суду, а тому суд апеляційної інстанції визнає за кожною із сторін право власності на ? ідеальну частку автомобіля НОМЕР_3, який є неподільним майном, залишаючи рухомість у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що враховуючи особливі обставини даної справи вирішує заявлений спір про поділ майна подружжя в частині автомобіля по суті.

У задоволенні позову щодо поділу автомобіля шляхом залишення його позивачу або виділу на праві власності у порядку спадкування відмовляється за безпідставністю.

За таких обставин, апеляційний суд відповідно до положень ст.376 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та постановляє у цій частині нове судове рішення.

У задоволеній частині, тобто щодо поділу іншого майна, рішення суду першої інстанції не переглядається, оскільки зі змісту апеляційної скарги слідує, що оскаржується рішення суду першої інстанції фактично у частині, яка стосується автомобіля.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 14 травня 2018 року в частині відмови у задоволенні позову скасувати та постановити у цій частині нове судове рішення.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на 1/2 ідеальну частку автомобіля НОМЕР_3, за кожним.

У задоволенні решти позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 10 серпня 2018 року.