Справа № 203/3915/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Дикаленко А.В.

за участі представника скаржника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі скаргу ОСОБА_2, заінтересована особа Центральний відділ державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання бездіяльності неправомірною, скасування та вилучення записів про обтяження та заборони відчуження,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена скарга, в обґрунтування якої скаржник посилався на те, що 05.09.2018 року звернувся до нотаріуса з приводу проведення державної реєстрації права власності на квартиру, під час чого дізнався про наявність в Державному реєстрі речових прав арештів та заборони відчуження його майна, накладених за постановами державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Звернувшись до вказаного відділу отримав відповідь, в якій повідомлялось про те, що в останньому на виконанні перебував виконавчий лист №2-361/2011, виданий 15.04.2011 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська, про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 кошті в сумі 84822 грн. 28 коп. 18.10.2011 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в звязку з виконанням в повному обсязі вимог виконавчого документу, а також припинено чинність арешту та скасовані ніші заходи примусового виконання. Разом з тим, до теперішнього часу державним виконавцем не було вжито жодних заходів щодо скасування та виключення обтяжень, зареєстрованих 31.05.2011 року. В звязку з цим, скаржник просив суд визнати відповідну бездіяльність державного виконавця неправомірною, а також скасувати та вилучити з Державного реєстру речових прав записи про обтяження його майна, зареєстровані 31.05.2011 року.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав подану скаргу та посилаючись на викладені в ній підстави просив задовольнити останню.

Представник заінтересованої особи - Центрального відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, до суду за викликом повторно не зявився, про причини своєї неявки не повідомив, що в силу ч.2 ст.450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали даної справи, а також цивільної справи №2-361/11, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що в рамках цивільної справи №2-361/11 Кіровським районним судом м.Дніпропетровська 23.02.2011 року було ухвалено заочне рішення, яким задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Вказане заочне рішення набрало законної сили та на його виконання судом 15.04.2011 року було видано виконавчий лист, який стягувачем предявлено для примусового виконання до Кіровського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції (на теперішній час Центральний відділ державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області).

В рамках вказаного виконавчого провадження державним виконавцем 27.05.2011 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а також про арешт та заборону відчуження майна боржника ОСОБА_2

18.10.2011 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження»,в звязку з фактичним виконанням вимог виконавчого документу.

Також вказаною постановою припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового ви конання рішення.

Поряд з цим, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої станом на 25.10.2018 року, вбачається, що до теперішнього часу в реєстрі заборон наявні записи про обтяження майна ОСОБА_2, зареєстровані 31.05.2011 року на підставі постанови державного виконавця від 27.05.2011 року.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обовязковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та обєктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Частиною 1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.447 ЦПК України передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами, права чи свободи яких порушено, до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент винесення постанови від 28.10.2011 року про закінчення виконавчого провадження) встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 28.10.20111 року) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

З постанови державного виконавця від 28.10.2011 року вбачається, що приймаючи рішення про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», останній у відповідності до вимог ст.50 вказаного Закону у постанові вирішив питання про знаття арешту з майна боржника ОСОБА_2 та скасування інших заходів примусового виконання.

Будь-яких даних, які б свідчили про те, що з боку державного виконавця в подальшому було допущено бездіяльність в частині скасування відповідних заходів примусового виконання під час розгляду справи не встановлено. А відповідно до положень ч.3 ст.50 Закону України «Пров виконавче провадження» саме на боржника покладався обовязок отримання копії відповідної постанови для її подальшого предявлення до реєстраційних органів, що ведуть реєстр заборон.

В звязку з цим, суд приходить до висновку про безпідставність та необхідність відмови в задоволенні скарги щодо визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця, що полягає у ненаправленні постанови про зняття арешту з майна боржника до відповідного органу реєстрації.

Поряд з цим, суд враховує, що згідно листа Центрального відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 26.10.2018 року на теперішній час виконавче провадження знищено, що перешкоджає можливості колишньому боржнику у виконавчому провадженні ОСОБА_2 отримати примірник постанови державного виконавця від 28.10.2011 року та скасувати записи про обтяження його майна у передбаченому законом порядку.

Згідно ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

З урахуванням вищенаведеного та у відповідності до ч.2 ст.451 ЦПК України, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_2 в іншій частині також підлягає частковому задоволенню щодо скасування записів про обтяження майна останнього.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1,2,74 Закону України «Про виконавче провадження» (в діючій редакції), ст.ст.49,50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла станом на 28.10.2011 року), ст.ст.2,4,5,258-260,447,449,451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2, заінтересована особа Центральний відділ державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання бездіяльності неправомірною, скасування та вилучення записів про обтяження та заборони відчуження задовольнити частково.

Скасувати записи про обтяження майна ОСОБА_2: №28144996 від 31 травня 2011 року, внесений на підставі постанови головного державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 27 травня 2011 року; №27856486 від 31 травня 2011 року, внесений на підставі постанови головного державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 27 травня 2011 року; №27855092 від 31 травня 2011 року, внесений на підставі постанови головного державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 27 травня 2011 року; №11235261 від 31 травня 2011 року, зареєстрований 31 травня 2011 року о 17:34:13 за №11235261 реєстратором Дніпропетровської філії Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, який міститься у розділі відмітка про перенесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України та може бути оскарження учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 26 грудня 2018 року.

Суддя С.Ю.Казак