ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1621/18 Справа № 183/2421/18 Суддя у 1-й інстанції - Городецький Д.І. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроволодар"

на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2018 року

по справі за позовом Фермерського господарства "Дар" до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроволодар" про визнання недійсним договору оренди землі, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2018 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «Агроволодар» (, місзне знаходження: поштовий індекс 49000, м. Дніпро, вул. Володимира Моссаковського, будинок № 8) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована та проживає за адресою: поштовий індекс 51242, АДРЕСА_1), окрім Фермерського господарства «Дар» (, місцезнаходження: поштовий індекс 51242, Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Попасне) виконувати будь-які сільськогосподарські роботи на земельній ділянці загальною площею 3,650 га, кадастровий номер :02:073:0543 із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новостепанівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області та належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована та проживає за адресою: оштовий індекс 51242, АДРЕСА_2), на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 348948,виданого Новомосковською районною державною адміністрацією 12.04.2006 року, до ухвалення рішення по справі та набрання ним законної сили. В задоволенні іншої частини заяви відмовлено. Зустрічне забезпечення не застосовано.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ТОВ "Агроволодар" просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити у задоволенні клопотання про забезпечення позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що, забороняючи відповідачам виконувати будь-які сільськогосподарські роботи на земельній ділянці, судом першої інстанції фактично вирішено спір по суті. В державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень зареєстроване похідне право оренди за ТОВ Агроволодар. З квітня 2017 року земельну ділянку ніхто інший не обробляє, всі засіяні агрокультури належать ТОВ Агроволодар, всі роботи по обробці земельної ділянки проведені також ТОВ Агроволодар.

Передбаченим ст.360 ЦПК України правом на подання відзиву учасники справи не скористались.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в квітні 2018 року Фермерське господарство «Дар» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроволодар» про визнання недійсним договору оренди землі та заявою про забезпечення зазначеного позову, в якій просив заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Агроволодар», а також іншим фізичним та юридичним особам, окрім Фермерського господарства «Дар» (), виконувати будь-які сільськогосподарські роботи на земельній ділянці загальною площею 3,650 га, кадастровий номер :02:073:0543 із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новостепанівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області та належить ОСОБА_1 (РНОКПП) на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 348948, виданого Новомосковською районною державною адміністрацією 12.04.2006 року, до ухвалення рішення по справі та набрання ним законної сили.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, представник позивача посилається на те, що 03 серпня 2009 року між Фермерським господарством «Дар», як орендарем, та ОСОБА_1, як орендодавцем, був укладений договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:073:0543, площею 3,650 га, яка розташована на території Новостепанівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Позивач належним чином виконував умови договору оренди, в тому числі своєчасно сплачував орендну плату. Після закінчення договору оренди земельної ділянки Фермерське господарство «Дар» продовжує безперешкодно і справно використовувати земельну ділянку ОСОБА_1, проти чого остання заперечувала. Однак Фермерське господарство «Дар» 24.04.2018 року дізналося з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що 26.04.2017 року ОСОБА_1 відносно наданої господарству в оренду земельної ділянки кадастровий номер :02:073:0543, уклала ще один договір оренди з Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроволодар», який зареєстрований відповідно до рішення державного реєстратора індексний номер 35035091 від 04.05.2017 року, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень внесено запис про інше речове право № 20243135. Даний договір укладено на строк до 26.04.2024 року. Восени 2017 року Фермерське господарство «Дар» здійснило посів озимої пшениці на орендованих у фізичних осіб земельних ділянках, а в даний час триває період весняно-польових робіт. У звязку з цим вважає, що існує реальна загроза, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Агроволодар» здійснить збір врожаю, посіяного Фермерським господарством «Дар», на земельних ділянках, які перебувають в користуванні останнього та є очевидною небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам Фермерського господарства «Дар», для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та понести великі втрати.

Частково задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком з огляду на наступне.

В силу ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ст.ст.149-153 ЦПК України, при вирішенні питання забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Згідно умов ст.151 ЦПК, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини її звернення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Однк зі змісту заяви про забезпечення позову не вбачається, яким чином проведення відповідачами сільськогосподарських робіт на земельній ділянці на підставі спірного договору оренди може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Враховуючи відсутність обґрунтованих ризиків невиконання можливого рішення суду та приймаючи до уваги, що визначені судом заходи забезпечення позову без застосування зустрічного забезпечення можуть завдати значної шкоди господарській діяльності юридичної особи, колегія суддів вважає за необхідне скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроволодар" задовольнити.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2018 року скасувати та відмовити у задоволенні заяви Фермерського господарства "Дар" про забезпечення позову Фермерського господарства "Дар" до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроволодар" про визнання недійсним договору оренди землі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий О.П.Варенко

Судді О.В.Лаченкова

ОСОБА_2