Справа № 732/1767/18
Провадження № 2/732/843/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2018 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді КарпинськоїН.М., секретарі Дударенко О.А., за участі відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Городня в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, діючи на підставі довіреності № 8501-К-Н-О від 11.09.2017 року та в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», звернувся до суду з позовом та просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ „Приватбанк заборгованість у розмірі 12061 гривень 91 копійка за кредитним договоро № б/н від 29.03.2011 та понесені банком судові витрати в сумі 1762 гривні.

З позову виходить, що 29.03.2011 відповідач з метою отримання банківських послуг підписала заяву № б/н, згідно якої отримала кредит в розмірі 3100.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Дія договору підтверджується фактом користування Відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобовязанням, що відображено у розрахунку заборгованості за договором. Пунктом 2.1.1.5.5 Договору сторонами погоджено, що зобовязання Клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобовязаннями. Сторони узгодили, що у разі виникнення прострочених зобовязань за кредитом згідно п.2.1.1.12.2.1 Договору Клієнт сплачує банку проценти у подвійному розмірі від зазначених у тарифах, що діють на дату нарахування. При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п.2.1.1.12.6.1 Договору на суму від 100 гривень Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. Пеня нараховуються в день нарахування відсотків за кредитом. Крім того, банк посилається на те, що відповідно до ч.1,2 ст. 549 ЦК України та п.2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 25.10.2018 року має заборгованість в сумі 12061 гривня 91 копійка, з яких: 3522,10 грн. нараховано відсотків за користування кредитом, 7489,24 грн. нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. штраф (фіксована частина), 550,57 грн. штраф (процентна складова). Позивач посилається і на те, що при предявленні позову до суду сплачено судовий збір в сумі 1762 гривні, що підлягає поверненню шляхом стягнення цієї суми з відповідача на користь банку.

У судове засідання представник позивача не зявився, оскільки подав до суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, з проханням задовольнити позовні вимоги та у випадку неявки відповідача у судове засідання провести заочний розгляд справи (а.с.33).

Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Підтвердила, що отримувала кредит на вказану банком суму, у подальшому проценти сплачувала нерегулярно, оскільки не мала постійного заробітку. Наданий час не працевлаштована, хворіє вона і дитина, а тому погасити заборгованість не має реальної можливості.

Суд дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, прийшов до наступного.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Судом встановлено і цей факт підтверджується матеріалами справи, що 29.03.2011 року відповідач з метою отримання банківських послуг підписала заяву, згідно якої отримала кредит в розмірі 3100.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Дія договору підтверджується фактом користування Відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобовязанням, що відображено у розрахунку заборгованості за договором. Пунктом 2.1.1.5.5 Договору сторонами погоджено, що зобовязання Клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобовязаннями. Сторони узгодили, що у разі виникнення прострочених зобовязань за кредитом згідно п.2.1.1.12.2.1 Договору Клієнт сплачує банку проценти у подвійному розмірі від зазначених у тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до частин 1,2 ст. 549 ЦК України та п.2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову.

Згідно приписів ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

У відповідності до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно положень ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами /з розстроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За приписами ст.598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом, а згідно ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У свою чергу з остаточного розрахунку заборгованості по кредитному договору (а.с.5-8) вбачається, що розмір заборгованості за кредитним договором від 29.03.2011 року станом на 25.10.2018 року складає: нараховані відсотки 3522,10 грн., нарахована пеня 7489,24 грн., заборгованість по судовим штрафам: 1050, 57 грн..

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені та штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд враховує положення статті 61 Конституції України, у відповідності до якої ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне і те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, суд приходить до висновку, що стягнення одночасно пені і штрафу нарахованих за порушення строків проведення сплати коштів за кредитом, не відповідає вимогам Закону та є подвійним стягненням, тому у задоволенні пені слід відмовити.

Нарахування процентів передбачено умовами Договору, тому за відсутності доказів їх добровільної сплати з відповідача слід стягнути 3522 гривні 10 копійок як заборгованість за відсотками, вказану у розрахунку заборгованості. Ціна позову складає 3522 грн 10 коп.

Коригуванню підлягає сума штрафу (процентної складової). Така процентна складова становить 176 гривень 10 копійка (3522, 10 х5:100). Фіксована частина залишається незмінною.

Зясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» ґрунтуються на законі та укладеному договорі і висунуті позовні вимоги, підлягають задоволенню частково з урахуванням вище вказаного.

Стороною позивача при подачі позову до суду сплачено судовий збір який підлягає стягненню з відповідача, відповідно до приписів ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.11, 16, 536, 549, 625, 1048-1050, 1052, 1054 ЦК України та на підставіст.ст.12-13, 43, 82, 89, 128, 130, 131, 141, 211, 247, 259, 263-265, 268, 353-354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, вул.ім. ОСОБА_3, 73 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, вул.ім. ОСОБА_3, 73 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, заборгованість станом на 25.10.2018 за кредитним договором № б/н від 29.03.2011 в сумі 4198 (чотири тисячі сто девяносто вісім) гривень 20 (двадцять) копійок, з яких: 3522 грн 10 коп відсотки за користування кредитом, 500 гривень штраф (фіксована частина) та 176 грн 10 коп штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, вул.ім. ОСОБА_3, 73 на користь Акціонерного товариства «ПриватБанк» у відшкодування судових витрат 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні.

У задоволенні вимог банку про стягнення з ОСОБА_1 пені в сумі 7489 грн 24 коп відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Карпинська Н.М.