Справа №345/5359/18
Провадження № 2/345/2173/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.12.2018 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Мигович О.М.

секретаря Бабійчук Л.В.

розглянувши у заочному відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Калуші в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 МРВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області про припинення арешту на майно, суд

в с т а н о в и в:

що позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що на виконанні у міського відділ державної виконавчої служби ОСОБА_2 міськрайонного управління юстиції правонаступником якого є ОСОБА_2 міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1491 від 24.06.2009 р. виданого Калуським міськрайонним судом «про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь ВАТ «Ерсте Банк» 275867,17 грн. боргу та 1950,00 грн. судових витрат.

17.09.2010 року Калуським МВ ДВС МРУЮ в Івано-Франківській області було винесено постанову якою відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-1491 від 24.06.2009р. «про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Ерсте Банк» 275867,17 грн. боргу та 1950,00 грн. судових витрат».

В межах виконавчого провадження, з одночасним винесенням Головним державним виконавцем МВ ДВС Калуського МРУЮ в Івано-Франківській області Бодлаком Б.З. постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.09.2010 року у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на час вчинення виконавчих дій, з метою повного та фактичного виконання рішення суду, на належне позивачу нерухоме майно в межах суми боргу накладено арешт з забороною його відчуження.

В подальшому Міським відділом ДВС ОСОБА_2 міськрайонного управління юстиції виконавчий документ було повернуто стягувачу без виконання з підстав відмови стягувача в прийняті майна боржника не реалізованого на торгах звернення стягнення на яке було проведено.

Виконавчий документ № 2-1491 від 24.06.2009р. «про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Ерсте Банк» 275867,17 грн. боргу та 1950,00 грн. судових витрат» було повторно предявлено стягувачем до примусового виконання МВ ДВС ОСОБА_2 МРУЮ в Івано-Франківській області.

22.07.2011 року Постановою про відкриття виконавчого провадження, серія та номер: 27782350, виданий 22.07.2011 міським відділом ДВС ОСОБА_2 міськрайоного управління юстиції одночасно з відкриттям провадження повторно накладено арешт на все майно позивача ОСОБА_3.

По вказаному виконавчому провадженню державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, який діяв на час вчинення дій), арешт на майно боржника/скаржника: ОСОБА_1 який був накладений постановою про відкриття виконавчого провадження в той же час знятий державним виконавцем не був.

Підставою закінчення виконавчого провадження стала заява ПАТ «ФКБ Банк» (правонаступник АТ «ЕРСТЕ БАНК») від 23.12.2013 року в порядку п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (редакції, що діяла на час виконання рішення).

ОСОБА_2 МРВ ДВС ГТУЮ в Івано-франківській області від 23.11.2018 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 02.11.2018 року яка була зареєстрована 12.11.2018 року, про знаття арешту з майна, відмовлено заявнику в її задоволенні.

Позивач вважає дії та бездіяльність ОСОБА_2 МРВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області щодо відмови в звільненні майна з-під арешту такими, які порушують його право приватної власності та чинять перешкоди в користуванні таким майном, тому з даним позовом звернувся до суду.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.12.2018 року було відкрито спрощене позовне провадження, запропоновано відповідачу у п'ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову.

У судове засідання представник позивача подав заяву про те, що позов підтримує, та просить його задоволити, справу просить розглянути у його відсутності. Не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_2 МРВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав, хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи.

За письмовою заявою представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у МВ ДВС ОСОБА_2 міськрайонного управління юстиції правонаступником якого є ОСОБА_2 МРВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області знаходилось виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1491 від 24.06.2009р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Ерсте Банк» 275 867,17 грн. боргу та 1950,00 грн. судових витрат.

В процесі примусового виконання рішення відповідачем МВ ДВС ОСОБА_2 МРУЮ правонаступником якого є ОСОБА_2 МРВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області накладено обтяження/арешт на майно позивача:

- 17.09.2010 року постановою Головного державного виконавця МВ ДВС ОСОБА_2 МРУЮ № 21495427

- 22.07.2011 року постановою Головного державного виконавця МВ ДВС ОСОБА_2 МРУЮ № 21495427

23.12.2013 року до ВДВС ОСОБА_2 МРУЮ стягувачем ПАТ «ФКБ Банк» (правонаступник А «ЕРСТЕ БАНК») було подано заяву про закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого листа без виконання на підставі п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції яка діяла на час виконання рішення) у звязку з фактичним виконанням рішення суду в повному обсязі згідно з виконавчим документом (а.с.13).

По вказаному виконавчому провадженню державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, який діяв на той час), хоча підставою закінчення даного провадження була заява стягувача в порядку п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом).

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Окрім того, положеннями частини третьої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції яка діяла на час виконання рішення) передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне добровільне виконання боржником рішення суду державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим законом. Виконавчий збір та витрати, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Однак незважаючи на те, що борг, у звязку із виникненням якого було накладено арешт на майно позивача, добровільно погашено у повному обсязі, арешт з майна не знято, що порушує законні права та інтереси позивача щодо розпорядження майном, власником якого він є.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Арешт майна накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення під час та на стадії його виконання органами виконавчої служби України.

Порядок звільнення майна з-під арешту в рамках виконавчого провадження регулюється Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) та Інструкцією з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкція).

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

- винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах;

- винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї;

- винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

- проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у звязку із завершенням виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 3.17 Інструкції, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу який його видав, державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

З наведеного вбачається, що законодавець «привязав» стягнення виконавчого збору виключно до фактичного виконання рішення, а тому «немає стягнення немає виконавчого збору». Обовязковими умовами для стягнення виконавчого збору є фактичне виконання судового рішення в порядку його примусового виконання.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Аналогічні норми закріплені в ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що вимоги позивача доведені наявними у справі доказами, а тому підлягають задоволенню.

КеруючисьЗаконом України "Про виконавче провадження", Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст.4, 10, 12, 19, 81, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

р і ш и в:

Позов задоволити.

Припинити чинність арешту майна накладеного постановою Міського відділу Державної виконавчої служби ОСОБА_2 міськрайонного управління юстиції від 17.09.2010 серія та номер: 21495427 рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 16650075 від 22.10.2014 року та арешту.

Припинити чинність арешту майна накладеного постановою Міського відділу Державної виконавчої служби ОСОБА_2 міськрайонного управління юстиції від 22.07.2011 року серія та номер: 27782350, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 16650075 від 22.10.2014.

Заочне рішення може бути переглянуте Калуським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: