Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/519/18 Головуючий у 1-й інст. Заполовська Т. Г.
Категорія 19 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 285/519/18 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО», Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ СЕРВІС» про визнання правочинів недійсним та стягнення коштів

за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО», Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ СЕРВІС» на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 квітня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Заполовської Т.Г. у м. Новоград-Волинському,

в с т а н о в и в:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Авто Просто», ТОВ «АТ СЕРВІС» про визнання правочину недійсним та застосування реституції. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 27 лютого 2017 року між нею та ТОВ «Авто Просто» укладено договір №724970, предметом якого є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок об`єднання грошових коштів учасників через систему «Авто Так». Договір укладався шляхом підписання сторонами згаданого договору та додатків до нього №1 та №2, які є невід'ємною частиною договору. Відповідно до умов цієї угоди метою її укладення було отримання автомобіля марки ZAZ, вартістю 182210.00 грн. 27 лютого 2017 року між нею та ТОВ «АТ СЕРВІС» укладено договір доручення, предметом якого є зобов'язання сплатити повіреним винагороду ТОВ «Авто Просто» в сумі 6559,56 грн. за рахунок довірителя. Оскільки умови угоди не виконувались, 08.02.2018 року ОСОБА_1 направила до відповідача лист-вимогу про спонукання виконати зобов'язання в натурі по договору №724970 від 27.02.2017. Проте, ТОВ «Авто Просто» залишило дану вимогу без задоволення. З моменту укладення угоди позивач сплатила відповідачу кошти в сумі 53350,69 грн., однак автомобіль так і не отримала.

Позивач просила визнати угоду №724970 від 27.02.2017 року з додатком №1 та Додатком №2, укладені між нею та ТОВ «Авто Просто», недійсними з моменту їх вчинення, оскільки угода укладена з використанням нечесної підприємницької діяльності, що вводить споживача в оману, а її наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, адже в угоді відсутні основні характеристики автомобіля, терміни отримання автомобіля, не визначено строк дії договору, умовами договору передбачено надання відповідачу можливості збільшувати ціну без надання позивачу права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно із тією, що була погоджена на момент укладення договору. Крім цього, позивач просила визнати недійсним з моменту укладення договір №724970 від 27.02.2017, укладений між нею та ТОВ «АТ СЕРВІС» та стягнути з останнього сплачені нею 6559,56 грн., як незаконно отримані за наслідками угоди №724970 від 27.02.2017 .

Рішенням Новоград-Волинського районного суду Житомирської області від 16 квітня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсним з моменту укладення договір №724970 від 27.02.2017 з додатком №1 та додатком №2, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», та стягнуто з останнього на користь позивачки грошові кошти в сумі 46791,13 грн.

Визнано недійсним з моменту укладення договір №724970 від 27.02.2017, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «АТ СЕРВІС», та стягнуто з останнього на користь позивачки грошові кошти в сумі 6559,56 грн.

Вирішено питання відшкодування судових витрат.

Не погодившись з рішенням районного суду ТОВ «Авто Просто» подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції невірно встановив характер спірних правовідносин, вважаючи, що оспорюваний договір є змішаним та таким, що містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, а відтак предметом договору є не надання послуг, а придбання автомобіля, в той час як даний договір є договором про надання фінансової послуги.

Також посилається на те, що ТОВ «Авто Просто» отримало ліцензію на право надання фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах, таким чином, угоди, які укладаються з клієнтами системи Авто Так повністю відповідають діючому законодавству, а також не містять усіх необхідних ознак нечесної підприємницької діяльності.

У поданій апеляційній скарзі ТОВ «АТ Сервіс», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Апеляційну скаргу мотивує тим, що визнаючи недійсним договір доручення укладений між ТОВ «АТ Сервіс» та ОСОБА_1 суд першої інстанції не навів будь-яких обґрунтувань такого рішення. Крім цього, звертає увагу на те, що відповідно до умов згаданого договору, перераховані позивачкою кошти були в свою чергу перераховані на користь ТОВ «АВТО ПРОСТО», а тому вважає, що їх неможливо стягнути із ТОВ «АТ Сервіс» оскільки вони перебувають у володінні ТОВ «АВТО ПРОСТО». Позивачка ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти задоволення вимог, викладених у ній, та зазначає, що при укладенні оспорюваного правочину відповідач допустив нечесну підприємницьку практику, не надав їй необхідну, доступну і достовірну інформацію про предмет договору, строки його виконання, в договорі використовуються неконкретизовані поняття внаслідок чого її було введено в оману щодо товару, умов і строків отримання тощо.

В суді апеляційної інстанції представник ТОВ «АВТО ПРОСТО» адвокат Онищенко О.А. доводи, наведені в апеляційних скаргах, підтримав, надав відповідні пояснення.

ОСОБА_1 проти апеляційних скарг заперечила, пояснила, що угода укладена з використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 27 лютого 2017 року між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_1 укладено договір №724970 із додатком №1 і додатком №2, предметом якого є надання учаснику послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля марки ZAZ , вартістю 182210.00 грн (а.с.21).

27 лютого 2017 року між ОСОБА_1та ТОВ «АТ СЕРВІС» укладено договір доручення, предметом якого є зобов'язання сплатити повіреним винагороду ТОВ «Авто Просто» в сумі 6559,56 грн. за рахунок довірителя, тобто ОСОБА_1

З моменту укладення угоди позивач сплатила відповідачу кошти в сумі 53350,69 грн., що підтверджено копіями квитанцій доданими позивачем до матеріалів справи.

08.02.2018 року направила до відповідача лист-вимогу про спонукання виконати зобов'язання в натурі по договору №724970 від 27.02.2017.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції, зокрема, виходив з того, що дана угода здійснена з використанням нечесної підприємницької практики, що є порушенням прав позивача, а діяльність відповідача з реалізації системи АвтоТак є такою, що дійсно вводить споживача в оману.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначала, що договір містить умови, які ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначаються як несправедливі. Зокрема, несправедливими є умови про встановлення обов'язку споживача виконати всі зобов'язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх. Крім того, позивач стверджує, що умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, відповідач не несе будь-якої відповідальності за невиконання умов договору.

В той же час обидві сторони договору погодилися з такими його умовами, вважаючи їх прийнятними для себе, про що свідчить сам факт підписання такого договору.

При цьому ст. 12 договору передбачене право учасника на розірвання договору та повернення коштів. Зокрема учасник, який ще не отримав автомобіль має право розірвати договір за власним бажанням, про що повідомити у письмовій формі.

У ст. 13 договору зазначено, що фінансова установа несе повну майнову відповідальність перед учасником за невиконання фінансовою установою зобов'язань по договору про адміністрування.

Таким чином посилання позивача на неможливість розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, яка була погоджена на момент укладення договору, не може бути прийнято до уваги, оскільки таке право на розірвання договору закріплено як статтею 651 ЦК України, так і умовами договору.

Звертаючись до суду з позовом, позивач також зазначала, що відповідач здійснює свою діяльність шляхом введення контрагентів в оману.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 ЦК України), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Разом з тим, позивач не надала до суду будь-яких доказів того, що на момент укладення правочину відповідач замовчував певні обставини та ввів позивача в оману, а також доказів того, що позивач помилялась щодо обставин, які мають істотне значення.

В якості ще однієї підстави для задоволення позову позивач вказує на те, що в оспорюваному договорі не встановлено строк, після якого договір припиняє свою дію. В той же час вказані твердження не відповідають матеріалам справи, оскільки згідно умов розділу 1 ст.5 договору він набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє протягом десяти років, але в будь-якому разі до моменту виконання обома сторонами всіх зобов'язань, передбачених договором.

Окрім наведених аргументів, в своїй позовній заяві позивач також посилалася й на те, що ТОВ «Авто Просто» застосовує нечесну підприємницьку практику, оскільки діяльність відповідача вводить споживача в оману, фонди групи з придбання автомобіля формуються виключно за рахунок внесків інших учасників системи, без залучення коштів ТОВ «Авто Просто», а оплата товару здійснюється за кошти, внесені учасниками ТОВ «Авто Просто». В подальшому учасник ТОВ «Авто Просто», який отримав товар, сплачує внески, які фактично компенсують кошти іншим учасникам, тобто один учасник програми за свої власні кошти, без інвестування коштів відповідача оплачує товар іншому учаснику програми.

Дані посилання позивача з точки зору колегії суддів апеляційного суду також не можна вважати достатніми та переконливими для визнання позовних вимог обґрунтованими.

Так, відповідно до вимог ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Таким чином, Законом України «Про захист прав споживачів» закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття «пірамідальної схеми» не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб'єкта підприємництва до «пірамідальної схеми».

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для висновку, що поняття «пірамідальна схема» у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару.

Таким чином, для кваліфікації «пірамідальної схеми» необхідна наявність усіх зазначених ознак. Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як «пірамідальної», тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України. Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів.

Як вбачається з тексту укладеного між сторонами договору, його предметом в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах «АвтоТак» є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля.

Так, ТОВ «Авто Просто» гарантує надання кожному учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання ним усіх зобов'язань, передбачених договором. ТОВ «Авто Просто» зобов'язується забезпечити отримання учасником автомобіля згідно з умовами договору. При цьому, відповідно до розділу 2 ст. 5 договору учасник, який належним чином виконує свої зобов'язання за даним договором, отримує автомобіль через визначені договором механізми надання права на отримання автомобіля.

Водночас, ТОВ «Авто Просто» зобов'язане надіслати постачальнику замовлення на передачу автомобіля учаснику протягом 5 робочих днів після того, як учасник, у якого виникло право на одержання автомобіля, здійснить відповідні платежі. Відповідно до договору із постачальником, останній протягом 30 календарних днів з дня отримання замовлення зобов'язаний передати автомобіль учаснику, який одержав право на отримання автомобіля /розділ 2 ст.8 договору/.

У договорі чітко передбачено, що учасник сплачує кожного місяця періодичні платежі разом із щомісячною винагородою. Періодичні платежі грошові кошти, що періодично (щомісячно) вносяться учасником групи на окремий поточний рахунок товариства в банку для оплати поточної ціни автомобіля та використовується для формування фонду групи відповідно до умов договору про адміністрування та внутрішніх правил. Отже, договором передбачена щомісячна сплата внесків за автомобіль, який передається споживачеві в рамках укладеного договору, а не за можливість одержання права на купівлю товару.

Учасник, який виконав усі умови договору, має повне право вимагати від ТОВ «Авто Просто» виконання свого зобов'язання, а саме: оплатити продавцю вартість автомобіля та передати автомобіль споживачу, незалежно від того, чи сплачують кошти інші споживачі.

Отже, за системою придбання автомобілів у групах «АвтоТак» кожний з учасників, який належним чином виконує зобов'язання за договором, отримує автомобіль через механізм, передбачений в договорі, оскільки система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можна придбати за рахунок чистого Фонду групи, створеного за рахунок щомісячних внесків учасників групи.

Таким чином, за умовами спірного договору ТОВ «Авто Просто» надає послуги, направлені на придбання автомобіля учасниками, зокрема, формує групи учасників, організовує і проводить у групах розподіл автомобілів, придбаває автомобілі, а також надає інші послуги, передбачені договором. Предметом угоди, укладеної в рамках функціонування системи придбання автомобіля в системі «Авто Так», є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним товару - автомобіля. Отже, з умов договору, укладеного між сторонами, вбачається, що вони не призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін.

Зазначена правова позиція була висловлена у постановах Верховного суду України від 11 вересня 2013 року по справі № 6-40цс13 та 25 червня 2014 року по справі № 6-74цс14 і Верховний Суд підстав для відступлення від цих правових позицій не знайшов, що підтверджується його постановою від 08.06.2018 № 557/42/17-ц.

Аналогічному вирішенню підлягає позовна вимога ОСОБА_1 до ТОВ «АТ Сервіс», оскільки укладений між цими сторонами 27.02.2017року договір доручення №724970 є взаємопов'язаний і укладений з метою виконання попереднього (основного) договору №724970 від 27.02.2017 року.

Враховуючи зазначене, підстави для визнання недійсними договорів відсутні, оскільки в ході розгляду справи не було належним чином доведено ні наявність в діях відповідачів обману та нечесної підприємницької практики, ні факту укладення договорів під впливом помилки та з істотним дисбалансом договірних прав та обов'язків.

За таких умов висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на наявних у матеріалах справи доказах, що є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» та Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ СЕРВІС» задовольнити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 квітня 2018 року скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09.08.2018.

Головуючий Судді