ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м. Херсон

Номер справи № 664/365/17

Номер провадження № 22-ц/819/542/18

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий Бездрабко В.О. (суддя-доповідач)

Судді: Вейтас І.В.

Приходько Л.А.

Секретар: Зварич С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 10 жовтня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Савчака С.П., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідач є батьком їх спільної дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дочка є студенткою денної форми навчання Херсонського національного технічного університету, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, яку відповідач добровільно не надає.

В обґрунтування позову вказала, що витрати, пов'язані з навчанням, складаються з оплати його вартості за контрактом, проїзду до учбового закладу, придбання додаткової спеціальної літератури, а також необхідності придбання продуктів харчування та одягу для доньки.

Позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини у розмірі ? частки з його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту пред'явлення позову до суду і до закінчення дочкою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років.

Заочним рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 16 серпня 2017 року позов задоволений.

Ухвалою суду від 03 серпня 2018 року за заявою ОСОБА_2 заочне рішення скасовано.

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 10 жовтня 2018 року позов задоволений.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22.02.2017 року, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи, а починаючи з 08.07.2017 року не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи і до закінчення нею навчання у навчальному закладі, але не більше, як до досягнення 23 років.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання стягнення судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду від 10 жовтня 2018року скасувати, ухвалити у справі нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги його пояснення щодо відсутності можливості надання матеріальної допомоги своїй повнолітній доньці та не врахував, що він не має постійного місця роботи та постійного заробітку, знаходження на його утриманні двох малолітніх дітей від іншого шлюбу, хворих матері та дружини. Позивач не надала доказів, які б свідчили про його спроможність сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3, зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду від 10 жовтня 2018 року, просила скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Зокрема зазначила, що відповідач умисно вводить суд в оману, даючи неправдиві свідчення щодо відсутності у нього заробітку та перебування на його утриманні хворої матері.

Заслухавши доповідача, сторони, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 09.06.1999 року розірвано (а.с.5)

Згідно актового запису про народження серії НОМЕР_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4), яка відповідно до довідки виконавчого комітету Олешківської міської ради Олешківського району Херсонської області від 07.02.2017 року, проживає з матір'ю-позивачкою по справі та перебуває на її утриманні (а.с.7).

Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно роз'яснень, що містяться у п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З довідки №071 від 30.09.2016 року встановлено, що ОСОБА_4 є студенткою 1 курсу денної форми навчання факультету міжнародних економічних відносин, управління і бізнесу Херсонського національного технічного університету за контрактом (а.с.8), у зв'язку з чим у позивачки виникло право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів в порядку ст.199 СК України.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції з довідки Херсонського національного технічного університету №13-02/412 від 03.12.2018 року, встановлено, що ОСОБА_4 зарахована на контрактній основі на 1 курс денної форми навчання наказом №481-с від 12.08.2016 року. Наказом від 31.08.2017 року переведена на 2 курс заочної форми навчання та наказом №446-с від 31.08.2018 року переведена на 3 курс денної форми навчання. Вартість навчання 1-3 курси становить 26925,00грн. (а.с.158).

На думку колегії суддів, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітньої дитини, врахувавши, що відповідач має працездатний вік, йому не встановлено обмежень чи протипоказань в трудовій діяльності, за відсутності належних та допустимих доказів, які б могли бути підставою для звільнення його від встановленого ст.199 СК України обов'язку утримувати повнолітню дитину, яка навчається та потребує у зв'язку з цим матеріальної допомоги.

За положеннями частини першої статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України).

При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню на користь позивача, судом першої інстанції враховано знаходження на утриманні відповідача двох малолітніх дітей.

Разом із цим, доводи ОСОБА_2 про те, що він позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_4, оскільки не працює та не перебуває на обліку в центрі зайнятості, як підставу для відмови у задоволенні позову, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на батьківський обов'язок відповідача надавати дитині, яка продовжує навчатися, матеріальну допомогу, за відсутності обставин, які унеможливлюють його працевлаштування, тощо.

Також не можна прийняти до уваги доводи апеляційної скарги про те, що на утриманні відповідача перебувають його хвора мати та дружина, оскільки із наданої ОСОБА_2 довідки №3660 від 23.03.2018 року (а.с.75) вбачається, що склад сім'ї відповідача становлять: син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочка - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 Доказів на підтвердження факту перебування на утриманні відповідача інших осіб суду не надано.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що його мати - ОСОБА_7 є пенсіонером, проживає окремо від нього, в іншому населеному пункті, де веде сільське господарство.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За правилами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, перевіривши доводи скарги ОСОБА_2, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 10 жовтня 2018 року без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 10 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 22 грудня 2018 року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: І.В. Вейтас

Л.А. Приходько