У х в а л а

21 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 537/1101/18

провадження № 61-47693ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Штелик С.П. розглянув касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 липня 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», третя особа - ОСОБА_2, про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про стягнення страхового відшкодування.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 липня 2018 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року, позов задоволено. Стягнуто із приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 29 107 грн 70 коп. Вирішено питання про судові витрати.

У грудні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», в якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати і відмовити у задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, враховуючи наступне.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 29 107 грн 70 коп., яка станом на 01 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762*100=176 200).

Отже, зазначена справа є малозначною.

Заявник у касаційній скарзі посилається на те, що справа є малозначною, проте має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, а також становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для відповідача. Наявність таких обставин обґрунтовано тим, що під час розгляду справ подібної категорії у страхових компаній неодноразово виникають питання щодо можливості використання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («європротокол»), який не відповідає Інструкції щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, затвердженої протоколом Президії МТСБУ від 11 серпня 2011 року № 274/2011, в якості доказу наявності у страховика обов'язку виплати страхового відшкодування. Також заявник зазначав, що ухвалення відповідного рішення Верховним Судом у цій справі дасть змогу учасникам страхового ринку отримати відповідь щодо можливості та доцільності використання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду при настанні безконтактних ДТП, і, відповідно, щодо можливості отримання страхового відшкодування при наявності європротоколу, який неналежним чином оформлено.

Разом з тим, справа не містить обставин, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Право на оформлення документів про ДТП без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України та отримання при цьому страхової виплати передбачено статтею 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У касаційній скарзі не вказано у чому полягає неоднозначність правозастосовної практики при вирішенні питання щодо можливості чи доцільності використання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду при настанні безконтактних ДТП.

У спірних правовідносинах учасники ДТП скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду, суди встановили відповідність змісту вказаного повідомлення вимогам закону, а незгода відповідача із висновками судів щодо оцінки доказів не свідчить про значний суспільний інтерес цієї справи.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 липня 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», третя особа - ОСОБА_2, про стягнення страхового відшкодування.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. П. Штелик