Постанова

Іменем України

18 грудня2018 року

м. Київ

справа № 335/10454/16-ц

провадження № 61-32328 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Стрільчука В. А.

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Ступак О. В., Усика Г. І. (суддя-доповідач)

учасники справи:

позивач -ОСОБА_1,

відповідач - Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Запорізької області від 03 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Гончар М. С., Кочеткової І. В., Маловічко С. В.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» (далі - ПАТ «Запоріжгаз»)про відшкодування майнової та моральної шкоди.

На обгрунтування позовних вимог зазначила, що 28 вересня 2015 року між нею та ПАТ «Запоріжгаз» укладено договір № НОМЕР_1 про надання населенню послуг з газопостачання, за умовами якого ПАТ «Запоріжгаз» як постачальник природного газу зобов'язався постачати споживачеві, членам її сім'ї та іншим особам зареєстрованим у АДРЕСА_1, природний газ для побутових потреб, а також забезпечувати технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем газопостачання та дворових газопроводів, на підставі письмової заяви споживача надавати інші послуги пов'язані з монтажем (демонтажем), ремонтом та технічним обслуговуванням внутрішньо будинкових систем газопостачання та газових приладів і пристроїв споживача.

У липні 2016 року вона прийняла рішення про встановлення лічильника обліку газу, з цією метою отримала від ПАТ «Запоріжгаз» довідку про відсутність заборгованості, а також погодила, виготовлений у проектній організації, ескіз на встановлення лічильника газового побутового.

Оскільки лічильник обліку газу неможливо встановити без тимчасового припинення газопостачання, 31 серпня 2008 року вона звернулася до

ПАТ «Запоріжгаз» із заявою про припинення 12 вересня 2016 року газопостачання за адресою: АДРЕСА_1.

07 вересня 2016 року вона оплатила виставлені відповідачем рахунки за відключення та пуск газу, погодила з ним дату та час припинення газопостачання (12 вересня 2016 року), уклала з Приватним підприємством «Запоріжгаз-Сервіс» (далі - ПП «Запоріжгаз-Сервіс») договір підряду щодо виконання робіт, пов'язаних з монтажем побутового газового лічильника, та подала до ПАТ «Запоріжгаз» заяву на пуск газу після виконання робіт з монтажу лічильника.

Однак, 12 вересня 2016 року працівники ПАТ «Запоріжгаз» не здійснили робіт по відключенню газопостачання на зазначеному об'єкті, що зробило неможливим виконання ПП «Запоріжгаз-Сервіс» зобов'язань за договором підряду щодо монтажу лічильника газового побутового.

Посилаючись на те, що бездіяльність відповідача, що виявилася у невиконанні 12 вересня 2016 року відключення газопостачання за її адресою, призвела до заподіяння їй майнової шкоди у загальному розмірі 5 626,14 грн, з яких: 50,00 грн - оплата послуг ПАТ «Запоріжгаз» по припиненню газопостачання, 300,79 грн - оплата послуг ПАТ «Запоріжгаз» по відновленню газопостачання, 900,00 грн - оплата за договором підряду № 046/16 від 07 вересня 2016 року, 3 000,00 грн - сума неустойки (штрафу), сплачена за умовами договору підряду, 1 180,00 грн - вартість газового лічильника, 195,00 грн - вартість газового фільтру, позивач просила стягнути з ПАТ «Запоріжгаз» на відшкодування майнової шкоди - 5 626,14 грн та 17 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, а всього - 22 626,14 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Запоріжгаз» на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди 4 251,14 грн, судовий збір у розмірі 551,20 грн, а всього - 4 802,34 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що при вирішенні зазначеного спору знайшли підтвердження доводи позивача про те, що з вини відповідача не відбулося відключення газопостачання 12 вересня 2016 року за адресою: АДРЕСА_1, внаслідок чого не були виконані роботи з установлення у цій квартирі лічильника обліку газу, що призвело до заподіяння ОСОБА_1 майнової шкоди у розмірі 4 251,14 грн, з яких

50,00 грн - оплата послуг ПАТ «Запоріжгаз» по припиненню газопостачання, 300,79 грн - оплата послуг ПАТ «Запоріжгаз» по відновленню газопостачання, 900,00 грн - оплата за договором підряду № 046/16 від 07 вересня 2016 року, 3 000,00 грн - сума неустойки (штрафу), сплаченої за умовами договору підряду. Оскільки правовідносини між сторонами мають договірний характер, і його умовами, як і положеннями Закону України «Про захист прав споживачів» не передбачено відшкодування моральної шкоди, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її відшкодування.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 03 серпня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Запоріжгаз» задоволено, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2017 року в частині вирішення питання про відшкодування майнової шкоди у розмірі 4 251,14 грн та судового збору в розмірі 551,20 грн скасовано, ухвалено у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог.

Зазначено, що в іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, а тому в апеляційному порядку не переглядалося.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції безпідставно не надав належної оцінки акту від 12 вересня 2016 року, складеному працівниками ПАТ «Запоріжгаз», яким підтверджується факт прибуття працівників зазначеного товариства 12 вересня 2016 року для відключення газопостачання за адресою: АДРЕСА_1, з підстав невідповідності його за формою додатку № 11 (Акт про порушення) до Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі - Кодекс газорозподільних систем), у редакції на дату складення зазначеного акту, оскільки такий акт за своїм змістом не стосувався фіксації протиправних дій споживача у сфері газопостачання. З показів свідків ОСОБА_2 та

ОСОБА_3 встановлено, що вони 12 вересня 2016 року близько 16.00 год. прибули за адресою: АДРЕСА_1 на виконання виданого їм завдання з технічного обслуговування газового обладнання.

Суд зазначив, що між ПАТ «Запоріжгаз» та ПП «Запоріжгаз-Сервіс», засновником якого є позивач існують конкурентні відносини з приводу встановлення лічильників газу у квартирах мешканців м. Запоріжжя, що не є предметом дослідження у цій справі. Наданий суду відеозапис, здійснений

12 вересня 2016 року о 9.00 год на підтвердження не прибуття працівників

ПАТ «Запоріжгаз» на відключення газопостачання від квартири позивача, що було необхідним для виконання робіт по встановленню лічильника обліку газу, які від імені ПП «Запоріжгаз-Сервіс» мав виконувати чоловік позивача (як працівник цього приватного підприємства), апеляційний суд обгрунтовано не прийняв до уваги, оскільки умовами договору № НОМЕР_1 про надання населенню послуг з газопостачання, укладеного між ОСОБА_1 та

ПАТ «Запоріжгаз», а також іншими доказами не підтверджено, що працівники ПАТ «Запоріжгаз» зобов'язані були прибути у квартиру позивача для відключення газопостачання саме о 9.00 год. Крім того, позивач

ОСОБА_1 не відмовилася від бажання встановити лічильник обліку газу, і не зверталася до ПАТ «Запоріжгаз» про повернення раніше сплачених нею коштів, а тому у ПАТ «Запоріжгаз» були відсутні правові підстави для повернення їх заявнику. З урахуванням наведеного апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність ОСОБА_1 неправомірних дій

ПАТ «Запоріжгаз», що призвели до заподіяння їй майнової шкоди.

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій просила скасувати рішення Апеляційного суду Запорізької області від

03 серпня 2017 року та залишити в силі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2017 року.

Касаційна скарга обгрунтована посиланням на те, що відмовляючи у задоволенні її позовних вимог, суд апеляційної інстанції безпідставно не взяв до уваги акт б/н, складений ОСОБА_1 та представником ПП «Запоріжгаз-Сервіс», який підтверджував, що представники ПАТ «Запоріжгаз» не з'явилися

12 вересня 2016 року для відключення газопостачання за її адресою, та помилково покладався на акт, складений представниками ПАТ «Запоріжгаз» про відмову у наданні їм доступу до її квартири для припинення газопостачання, оскільки такий акт не відповідає вимогам за формою наведеною в додатку до Кодексу газорозподільчих систем. Крім того, як установлено судом першої інстанції, одна із осіб, що підписала зазначений акт - ОСОБА_4, безпосередньо не була свідком зафіксованих у ньому обставин. З урахуванням наведеного вважала, що рішення апеляційного суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому не відповідає завданням цивільного судочинства, закріпленого у статті 1 ЦПК України 2004 року.

Станом на дату розгляду справи відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Відповідно до статті 388 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня

2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

31 травня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого

2017 року у частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодуванні майнової шкоди у розмірі вартості газового лічильника (1 180,00 грн), вартості газового фільтру (195,00 грн), а також відшкодування моральної шкоди не оскаржувалося в апеляційному порядку, а тому в касаційному порядку не переглядається.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та отримуватися передбаченого договором режиму їх використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 28 вересня 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Запоріжгаз» укладено договір № НОМЕР_1 про надання населенню послуг з газопостачання, згідно пункту 20 якого, технічне обслуговування внутрішньо будинкової системи газопостачання, надання інших послуг, пов'язаних з монтажем (демонтажем), ремонтом та технічним обслуговуванням систем газопостачання та газових приладів і пристроїв споживача, здійснює газорозподільне підприємство на підставі письмової заяви споживача за його рахунок з урахуванням вартості обладнання, його вузлів і деталей. У разі надходження такої заяви газорозподільне підприємство зобов'язується направити свого представника за місцем виклику протягом двох робочих днів у містахв узгоджений із споживачем час.

З метою додаткової установки лічильника обліку газу, ОСОБА_1 замовила ескіз на встановлення побутового газового лічильника у квартирі АДРЕСА_2, який було погоджено ПАТ «Запоріжгаз».

31 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до ПАТ «Запоріжгаз» із заявою про припинення 12 вересня 2016 року газопостачання за адресою: АДРЕСА_3, у зв'язку з встановленням газового лічильника.

07 вересня 2016 року ОСОБА_1 сплатила на рахунок ПАТ «Запоріжгаз» наступні платежі: 50,35 грн - вид платежу «відключення», 300,79 грн - вид платежу «пуск».

07 вересня 2016 року між ОСОБА_1 та ПП «Запоріжгаз-Сервіс» укладено договір підряду № 046/16 на виконання робіт, пов'язаних з додатковим монтажем лічильника побутового газу за адресою: АДРЕСА_3, вартість робіт, якого складає 900,00 грн.

Відповідно до пункту 4.3.3 зазначеного договору, замовник зобов'язаний до узгодженої сторонами дати початку робіт (термін початку робіт - 12 вересня

2016 року) забезпечити припинення газопостачання на об'єкті та, у разі необхідності, по всьому стояку багатоповерхового будинку. У випадку невиконання замовником зобов'язань, передбачених пунктом 4.3.3. цього договору, або неможливості проведення робіт у зв'язку з відсутністю замовника чи його представника в узгоджений з виконавцем час, замовник зобов'язаний сплатити вартість транспортних витрат виконавця для здійснення нового виїзду до Замовника, а також сплатити суму неустойки (штраф) у розмірі 3000,00 грн.

На виконання умов договору підряду № 046/16 від 07 вересня 2016 року, та згідно рахунків ПП «Запоріжгаз-Сервіс» №046/16 від 07 вересня 2016 року та

№ 047/16 від 12 вересня 2016 року, ОСОБА_1 сплатила 900,00 грн - за оплату послуг за договором, що підтверджується квитанцією від 07 вересня 2018 року, а 19 вересня 2018 року сплатила 3 000,00 грн неустойки (штраф).

Заявою від 07 вересня 2016 року ОСОБА_1 повідомила ПАТ «Запоріжгаз» про те, що роботи по встановленню газового лічильника та врізки до газопроводу за адресою: АДРЕСА_3, будуть завершені 12 вересня 2016 року.

Згідно акту від 12 вересня 2016 року, складеного майстрами ОСОБА_2, ОСОБА_4 та слюсарем ОСОБА_3, абонент відмовився від відключення газопостачання.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 10, 60 ЦПК України 2004 року, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ураховуючи наведене, а також виходячи з приципу процесуальної рівності сторін, суд зобов'язаний оцінити належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності за правилами статті 212 цього Кодексу.

Задовольняючи апеляційну скаргу ПАТ «Запоріжгаз», апеляційний суд виходив з відсутності вини працівників ПАТ «Запоріжгаз» у тому, що 12 вересня 2016 року не відбулося припинення газопостачання за адресою: АДРЕСА_3, у зв'язку з відсутністю доступу до квартири позивача. Зазначених висновків суд апеляційної інстанції дійшов посилаючись на акт від 12 вересня 2016 року, складений працівниками ПАТ «Запоріжгаз», а також на покази свідків майстра ОСОБА_2 та слюсаря ОСОБА_3, які підтвердили, що вони 12 вересня 2016 року близько 16-00 год прибули на об'єкт для виконання робіт по відключенню газопостачання, але їм не було забезпечено доступу до квартири.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що зазначений акт не є допустимим доказом, оскільки за формою не відповідає додатку № 11 до Кодексу газорозподільних систем є безпідставними. Оцінюючи зазначений доказ, апеляційний суд правильно зазначив, що зазначений акт не фіксує порушення споживача у сфері газопостачання, а тому не має відповідати за формою додатку №11 до Кодексу газорозподільчих систем, є належним та допустимим письмовим доказом прибуття працівників ПАТ «Запоріжгаз» на виклик, та неможливості виконання виданого їм завдання з технічного обслуговування газового обладнання у квартирі позивача. Посилання заявника на те, що свідок ОСОБА_4 не підтвердила викладених у акті обставин є непереконливими, оскільки зазначений свідок зазначених у акті обставин не спростовувала, а лише підтвердила, що не була свідком зазначених у ньому подій.

З урахуванням наведеного, а також відсутності погодженого сторонами конкретного часу відключення працівниками ПАТ «Запоріжгаз» квартири ОСОБА_1 від газопостачання для виконання робіт ПП «Запоріжгаз-Сервіс» по встановленню лічильника обліку газу, висновок суду апеляційної інстанції про відсутність вини ПАТ «Запоріжгаз» у заподіянні майнової шкоди ОСОБА_1 є законним та обгрунтованим.

Для покладення цивільно-правової відповідальності на особу потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, вини, а відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом.

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Узагальнюючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що наведені у касаційній скарзі доводи не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції, а тому відсутні підстави для її задоволення.

Надаючи оцінку обгрунтованості заявленого у справі позову, апеляційний суд опосередковано зазначив про наявність конкурентних відносин між

ПАТ «Запоріжгаз» та ПП «Запоріжгаз-Сервіс» (засновником якого є

ОСОБА_1.) з приводу встановлення лічильників обліку газу в квартирах мешканців м. Запоріжжя, що не є предметом перевірки у зазначеній справі.

Верховний Суд не вдаючись в оцінку та переоцінку доказів, здійснену судами попередніх інстанцій при вирішенні спору по суті, зауважує, що наявність саме конкуруючих відносин між зазначеними юридичними особами, засновником однієї з яких - ПП «Запоріжгаз-Сервіс» є позивач, стало одним із чинників її звернення із зазначеним позовом до суду.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Запорізької області від 03 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

О.В. Ступак

Г. І. Усик