Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2018 Справа №607/20077/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливка Л.М.,

за участі секретарів судового засідання Зарічної О.П. та Заплітного Б.З., представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі цивільну справу № 607/20077/18 за позовом ОСОБА_3 в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про встановлення факту проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Айтмаматівної однією сімєю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, а також про визнання за нею права власності на однокімнатну квартиру № 4 на проспекті Злуки, 31 у м. Тернополі, загальною площею 34,3 м2, в тому числі житловою 18,6 м2. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що ОСОБА_4 є її батьком. Протягом десяти років він проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 Остання померла і саме він займався її похованням. Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входила вказана вище квартира. ОСОБА_4 прийняв цю спадщину, однак свої спадкових прав не оформив та 31 жовтня 2017 року помер. Таким чином позивач вважає себе єдиним спадкоємцем зазначеного майна і стверджує, що не може отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність доказів родинних відносин між її батьком та ОСОБА_5 Твердження відповідач про те, що він за життя доглядав за померлою ОСОБА_5, а тому є спадкоємцем 5-ї черги на її майно, відкидає у звязку з відсутністю доказів, котрі б це підтверджували.

Представник позивача у судовому засіданні вказані вимоги підтримала та просила їх задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні вказані вимоги визнав частково і зазначив, що проти встановлення факту проживання однією сімєю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не заперечує, однак вимоги про визнання права власності на квартиру № 4 на проспекті Злуки, 31 у м. Тернополі, вважає безпідставними.

Суд, заслухавши учасників, покази відповідача як свідка, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши письмові докази у справі, прийшов до переконання, що позов слід задовольнити з огляду на таке.

За приписами частини 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 № 5-рп/99 установлено, що до членів сімї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних звязках. Обовязковою умовою для визнання їх членами сімї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживали однією сімєю як чоловік та жінки без шлюбу.

Щодо цієї обставини спір відсутній.

Окрім цього, вона підтверджуються актом від 30 листопада 2017 року, складеним комісією в складі начальника дільниці ТОВ «Коменерго-Тернопіль 2» ОСОБА_6, майстрів дільниці ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з якого вбачається, ОСОБА_9 не була зареєстрованою, однак проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1 понад 10 років.

27 вересня 2017 року ОСОБА_5 померла. Це підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД № 230383 від 28 вересня 2017 року; актовий запис № 639, здійснений у Тернопільському міськрайонного відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Як убачається з договору-замовлення № 1021 від 28 вересня 2017 року організацією та проведенням поховання ОСОБА_5 замовив ОСОБА_4

Також він оплатив вартість послуг катафалку, що підтверджується копією фіскального чеку № 0010 від 28 вересня 2017 року.

За життя ОСОБА_5 належала квартира № 4 на проспекті Злуки, 31 у м. Тернополі, загальною площею 34,3 м2, в тому числі житловою 18,6 м2 (далі Квартира). Зазначений факт підтверджується копією реєстраційного посвідчення від 19 квітня 2001 року, виданого начальником Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації, та копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 липня 2012 року.

ОСОБА_4 прийняв цю спадщину, однак свої спадкових прав не оформив та 31 жовтня 2017 року помер. Останнє підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД № 231976 від 02 листопада 2017 року; актовий запис № 828, здійснений 02 листопада 2017 року у Тернопільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входила спірна Квартира.

За життя ОСОБА_4 заповіту не склав, тому має місце спадкування за законом.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (частина 1 ст. 1258 Цивільного кодексу України).

У частині 1 ст. 1261 Цивільного кодексу України зазначено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцем першої черги за законом на спадщину, котра відкрилась після смерті ОСОБА_4, є його дочка позивач. Їх родинні відносини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії ІІ-ИД № 438141 від 22 січня 1985 року; актовий запис № 181, здійснений у Тернопільському міському відділі ЗАГСу.

На даний момент позивач є громадянкою ОСОБА_10. Вказане стверджується копією її паспорта серії АD543597 від 06 листопада 2017 року.

Як встановлено судом, позивач немає змоги оформити своїх спадкових прав після смерті батька у нотаріальному порядку.

Відповідно до статтей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

На підставі викладеного суд приходить до переконання про те, що має місце порушене право позивача, котре підлягає захисну шляхом визнання за нею права власності на Квартиру.

Доводи відповідача про те, що він здійснював догляд ОСОБА_5, а тому є спадкоємцем пятої черги на майно, що залишилось після її смерті суд до уваги не бере, оскільки їх не надано жодного доказу, всупереч вимогам частини 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Покази відповідача, як свідка, суд сприймає критично, оскільки вони не підтверджуються документальними доказами.

Керуючись статтями 4, 13, 81, 263, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_4 (помер 31 жовтня 2017 року) та ОСОБА_5 Айтмаматівної (померла 27 вересня 2017 року) як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Визнати за ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) право власності на квартиру № 4 в будинку № 31 у м. Тернополі на проспекті Злуки, загальною площею 34,3 м2, житловою площею 18,6 м2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному пунктом 15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1;

ОСОБА_2 зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3 , 46003 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Головуючий суддяОСОБА_11