Провадження №2/521/1860/18

19 грудня 2018 року Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:
головуючого судді Целуха А.П.,
при секретарі Корнієнко Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд-
Позивач, ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом та просить суд визнати ОСОБА_3 винним у завдані шкоди ОСОБА_2 внаслідок пошкодження транспортного засобу «Тойота» д/н НОМЕР_1, спричиненого взаємодією з автомобілем «Рено» д/н JHC 887, під керуванням ОСОБА_3, з автомобілем «Тойота» д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4, що відбулась 13 грудня 2016 року об 11 годині 00 хвилин на автомобільній дорозі Одеса-Білгород-Дністровський, смт. Авангард та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 відшкодування збитків (майнової шкоди) в розмірі 107485 (сто сім тисяч чотириста вісімдесят пять) гривень 60 копійок та судовий збір в розмірі 1714 (одна тисяча сімсот чотирнадцять) 86 копійок.
Представник позивача у судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити та провести розгляд справи за відсутності сторонни. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував.
Відповідач судове засідання не зявився, сповіщався належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомляв.
За таких обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Під час розгляду цивільної справи і на підставі наявних в ній доказів, судом було встановлено, що 13 грудня 2016 року на автомобільній дорозі Одеса-Білгород-Дністровський смт. Авангард відбулась ДТП за участю автомобілю «Рено» д/н JHC 887, під керуванням ОСОБА_3 та автомобілю «Тойота» д/н НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2 на праві власності, внаслідок якого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.05.2017 року по справі №521/7510/18, що набула законної сили, провадження у справі про адміністративне правопорушення було закрито у звязку з закінченням на момент її розгляду строків накладення адміністративного стягнення.
Отже, відповідно до вказаної постанови суд залишив справу без розгляду її по суті у звязку із закінченням на час відкриття провадження у справі строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Проте, відсутність постанови суду про визнання відповідача винним у вчиненні відповідного адміністративного правопорушення, не може бути підставою для спростування його вини за завдану позивачеві шкоду, внаслідок пошкодження у ДТП транспортного засобу позивача.
Вина відповідача у скоєнні ДТП та завдані збитків позивачеві внаслідок пошкодження його транспортного засобу підтверджується схемою місця ДТП, поясненнями позивача та протоколом про адміністративне правопорушення.
З цих доказів вбачається, як відповідач 13.12.2016 р. об 11.00 годині, керуючи автомобілем «Рено» д/н JHC 887 на автомобільній дорозі Одеса-Білгород-Дністровський, смт. Авангард, при увімкненні зеленого сигналу світлофору не надав перевагу на русі автомобілю «Тойота» д/н НОМЕР_1, що завершував маневр проїзду перехрестя, внаслідок чого допустив з ним зіткнення, чим порушив вимоги п.п. 16.1, 16.3, 16.5 Правил дорожнього руху України.
Згідно з підпунктом «в» п. 41.2 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат «Зелена картка», що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка». Чинним законодавством встановлені наступні розміри страхових сум (в межах яких МТСБУ здійснює регламентні виплати) 100000 гривень у випадку заподіяння шкоди майну потерпілого.
На виконання вимог ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач 16.02.2017 року звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.
Відповідно до п. 34.2, 34.3, ст. 34 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених ст. 41 Закону, - МТСБУ) зобовязаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Якщо представник страховика не зявився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.
03.04.2017 року позивач звернувся до СОД ФОП ОСОБА_1 та було укладено договір про проведення оцінки вартості матеріального збитку, спричиненого власнику автомобілю «Тойота» д/н НОМЕР_2 № 227/4-17.
Згідно зі звітом про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 227/4-17, складеного СОД ФОП ОСОБА_1 06.04.2017 р., ринкова вартість автомобіля становить 331785,60 гривень, а вартість відновлювального ремонту 410904,53 гривень.
У подальшому позивач звернувся до СОД ФОП ОСОБА_1 та уклав договір про оцінку ТЗ від 12.04.2017 р., в результаті чого останнім 19.04.2017 р. було складено звіт № 227/4-17-1 про оцінку транспортного засобу.
Відповідно до зазначеного акту ринкова вартість автомобілю «Тойота» д/н НОМЕР_1 після ДТП складає 124300,00 гривень.
Таким чином, позивачу, як власнику автомобілю «Тойота» д/н НОМЕР_1 повинно бути відшкодовано 207485,60 гривень, що відповідає різниці між вартістю ТЗ до ДТП 331785,60 гривень та вартістю ТЗ після ДТП 124300,00 гривень відповідно до зазначених вище звітів
На виконання вимог ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на підставі отриманих від субєкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_1 звіту № 227/4-17/1 від 19.04.2017 року, позивач 06.06.2017 р. звернувся до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування, додавши обидва Звіти та пізніше долучила Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 18.05.2017 р.
26.10.2017 р. позивачеві було сплачено регламентну виплату зі сторони МТСБУ у розмірі 100000 гривень, приймаючи до уваги ліміт відповідальності, що підтверджується випискою по картковому рахунку.
Решта коштів, що відповідають розміру завданої позивачу матеріальної шкоди, підлягають стягненню з відповідача.
Як зазначає ст. 1166 ч.ч.1,3 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст. 1187 ч.ч.1,2 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів, механізмів та обладнання. При цьому, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Як встановлює ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобовязані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ст. 509 ч.ч.1,2 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно ст. 11 ч.1, ч.2 п.3 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Як розяснено в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року (із подальшими змінами та доповненнями в редакції від 24 жовтня 2003 року), постановлюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
У процесі розгляду даної цивільної справи та вирішуючи питання про розмір належної до стягнення суми шкоди, судом враховано, що МТСБУ в позасудовому порядку, 26.10.2017 року позивачу, сплачено регламентну виплату у розмірі 100000 гривень.
В силу ст.ст. 979, 980 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і повязані з: 1) життям, здоровям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Як розяснюють ст.ст. 28, 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, повязана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоровя, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди (ст. 28). У звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29).
Сплачене МТСБУ позивачу регламентна виплата у розмірі 100000 гривень, не покрило спричинені позивачу матеріальні збитки.
Відповідно до постанови судової палати Верховного Суду України у цивільних справах від 20 січня 2016 року по справі № 6-2808цс15: «..право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні.
Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав».
С урахуванням вище викладеного, сума майнової шкоди, яку спричинено винними діями відповідача позивачу, яка залишилась невідшкодованою, складає: 107485 гривень 60 копійок.
Згідно із ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідност. 12ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.
Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довеститі обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Як вбачається з положень ч. 1ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, а саме: суму сплаченого судового збору у розмірі 1714 (одна тисяча сімсот чотирнадцять) 86 копійок.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 13, 19, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 280-285 ЦПК України,
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Позивачем рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області в загальному порядку в тридцятиденний термін.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене у загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно-процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
СУДДЯ: А.П.ЦЕЛУХ