Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Тодосієнко О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 м. Біла Церква за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква про поновлення на квартирному обліку, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що вона з 1990 року по 2018 рік проходила військову службу у Збройних силах України у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого солдата військової служби за контрактом радіотелеграфіста інформаційно-телекомунікаційного вузла. Була звільнена з військової служби відповідно до Наказу №19 від 19.01.2018 року у запас за пп. «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) ч. 6 ст. 26 з урахуванням пп. «б» п 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Весь час своєї служби позивачка перебувала на квартирній черзі відповідно до п.1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і ст. 1,9 Житлового кодексу Української РСР. На засіданні житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 09.02.2018 року було постановлено зняти з квартирного обліку сім`ю ОСОБА_1 відповідно до п. 2.16, 2.18 наказу МО України №737 від 30.11.2011 року зі змінами, складом сім`ї 2 (дві) особи, в загальній черзі з 22.09.1995 року, в першочерговій черзі з 27.11.2015 року. Посилаючись на те, що її права, як ветерана військової служби, як учасника бойових дій, як військовослужбовця, який має стаж більше 28 років порушені, позивачка просить суд визнати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 міста Біла Церква про зняття ОСОБА_1 та членів її сім`ї з квартирного обліку недійсним та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити її разом із членами сім`ї на квартирному обліку.

Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, у встановлений судом строк, скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву. Відзив мотивований тим, що позивачка знята з квартирного обліку з підстав зазначених п. 2.18 Наказу МОУ №737 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», відповідно до якого військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці 1 п. 2.16 цього розділу. Крім того, відповідач вважає, що спір, який виник, є спором із суб`єктом владних повноважень х приводу проходження військової служби та поновлення на квартирному обліку, а тому розгляду в порядку цивільного судочинства не підлягає. Посилаючись на зазначені обставини, відповідач просить суд закрити провадження по справі.

У відповіді на відзив представник позивачка зазначила, що згідно п. 1.4 Інструкції військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Позивачку було в 1995 році вже поставлено на квартирний облік житловою комісією, складом сім`ї 2 особи та постановка на квартирний облік відбувалася згідно з чинним законодавством на той час і дане рішення не було оскаржено, в, отже, рішення відповідача про зняття позивачки з квартирного обліку з тих підстав, що на даний час наказом МО України №737 від 30.11.2011 року не передбачено зарахування даної категорії громадян на квартирний облік є безпідставним. ОСОБА_1 , яка була звільнена з військової служби в запас, відповідно до вказаних положень було гарантовано право залишитись на квартирному обліку.

Сторони в судове засідання не з`явились, своїх представників не направили, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомив, представник відповідача ОСОБА_2 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову заперечувала.

Третя особа в судове засідання свого представника не направила, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, свого ставлення до позову не висловили.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 з 12.01.1990 року по 19.01.2018 року проходила військову службу у Збройних Силах України, що підтверджується витягом із трудової книжки НОМЕР_2 .

Старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , радіотелеграфіста інформаційно-телекомунікаційного вузла, звільнено наказом командира 1129 зенітного ракетного полку (по особовому складу) від 15.01.2018 року №4-РС у запас за пп. «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) ч. 6 ст. 26 з урахуванням пп. «ї» п 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій службі) №19 від 19.01.2018 року.

Як вбачається із зазначеного вище витягу із наказу вислуга позивачки у Збройних Силах України (календарна та пільгова) на 19.01.2018 року складає 28 років 7 місяців.

На засіданні житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 09.02.2018 року було постановлено зняти з квартирного обліку сім`ю ОСОБА_1 відповідно до п. 2.16, 2.18 наказу МО України №737 від 30.11.2011 року зі змінами, складом сім`ї 2 (дві) особи, в загальній черзі з 22.09.1995 року, в першочерговій черзі з 27.11.2015 року, що підтверджується витягом із протоколу №2 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 09.02.2018 року.

Судом також встановлено, що на даний час ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області і отримує пенсію за вислугу років з 20.01.2018 року, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що підтверджується довідкою №1388/03 від 28.09.2018 року, виданою Білоцерківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 28.09.2018 року, дані про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження за ОСОБА_1 у реєстрах відсутні.

Як вбачається із договору оренди від 01.04.2015 року, позивачка разом із членами своєї сім`ї: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 орендує квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , строк оренди 5 років.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

За змістом п. п. 1, 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами. Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Систему нормативно-правових актів, що регулюють житлові відносини в Україні, складають:Конституція України,Житловий кодекс Української РСР (далі ЖК УРСР), Цивільний кодекс України,Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» та інші закони, укази Президента України; постанови Кабінету Міністрів України та інші нормативно-правові акти.

Відповідно до ст. 3 ЖК УРСР житлові відносини в Українській РСР регулюються Основами житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік та видаваними відповідно до них іншими актами житлового законодавства Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами житлового законодавства Української РСР.

Відповідно до ч. 1ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, що діяла під час виникнення правовідносин)держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 31 Житлового Кодексу Української РСР, громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року за № 1081 (далі Постанова КМУ № 1081) було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, відповідно до пункту 24 якого військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Згідно з п. 4 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, центральні органи виконавчої влади, які здійснюють керівництво Збройними Силами, уповноважені видавати нормативно-правові акти з питань забезпечення військовослужбовців житлом.

Виходячи з цього, п. 1 наказу Міністерства оборони України від 30.11.2011 року за № 737 було затверджено Інструкцію про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, зазначений наказ зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.01.2012 року за № 24/20337.

Відповідно до п. 1.1. Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі - Інструкція), ця Інструкція визначає організацію обліку військовослужбовців Збройних Сил України (далі - ЗС України) та осіб, звільнених у запас або відставку, що залишилися на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у ЗС України.

Відповідно до п. 1.3. Інструкції, забезпечення жилими приміщеннями здійснюється в тому числі шляхом надання для постійного проживання один раз протягом усього часу проходження військової служби жилого приміщення новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби, які перебувають на квартирному обліку за останнім місцем проходження військової служби.

Згідно п. 1.4 Інструкції військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Військовослужбовці та члени їх сімей визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов, на загальних підставах відповідно до вимог чинного законодавства (п.1.5 Інструкції).

Відповідно до ст.40 ЖК України громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно з п. 1.6. Інструкції, з метою дотримання вимог чинного законодавства під час ведення обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, розподілу жилої площі, призначеної для постійного проживання, участі в розподілі службового жилого приміщення та контролю за використанням жилого приміщення в органах військового управління, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях (далі - військові частини), гарнізонах створюються житлові комісії.

Таким чином, законодавство України чітко визначає виключну компетенцію житлової комісії приймати рішення щодо ведення обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов.

Згідно з п. 2.5. Інструкції, військовослужбовці зараховуються на квартирний облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке оформлюється у формі протоколу засідання житлової комісії, який підписується представником житлової комісії і затверджується командиром військової частини. Підпис командира завіряється гербовою печаткою військової частини.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, що діяла під час виникнення правовідносин) передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

У відповідності до пункту 2.16 Інструкції військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання жилого приміщення з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання жилого приміщення.

Якщо військовослужбовець, який звільняється в запас або у відставку за віком, перебуває на обліку та обирає для проживання після звільнення з військової служби з урахуванням існуючого порядку реєстрації інший населений пункт (якщо обирає для проживання після звільнення з військової служби гарнізон міста Києва, рішення про можливість постановки його на квартирний облік у гарнізоні міста Києва приймає Міністр оборони України), відповідний командир військової частини за його рапортом за 6 місяців до звільнення в запас або відставку за віком подає до військового комісаріату і КЕВ (КЕЧ) району, що знаходяться за обраним місцем проживання, необхідні документи для зарахування військовослужбовця на квартирний облік, на якому він перебуває до одержання жилого приміщення. На підставі повідомлення квартирно-експлуатаційного органу про зарахування такого військовослужбовця до черги на отримання жилого приміщення у військовому комісаріаті він знімається з обліку за останнім місцем служби.

Якщо військовослужбовці, звільнені з військової служби з інших підстав, виявляють бажання отримати жилі приміщення не за місцем перебування на обліку, такі військовослужбовці забезпечуються жилими приміщеннями за обраним місцем постійного проживання виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад або районних державних адміністрацій на загальних підставах відповідно до вимог чинного законодавства.

За п. 2.18 військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі:

- поліпшення житлових умов у випадках, передбачених законодавством, за місцем перебування на квартирному обліку, унаслідок чого зникла потреба в наданні жилого приміщення;

- отримання за рахунок житлових фондів МО України жилого приміщення для постійного проживання;

- переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт;

- звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу;

- подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік або неправомірних дій посадових (відповідальних) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік;

- звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 1 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.17 цього розділу);

- обрання для постійного місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку;

- в інших випадках, передбачених законодавством.

Крім того, у ст.40 ЖК України також передбачено підстави для зняття громадян з квартирного обліку.

Так, громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; 1-1) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку; 2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; 3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР; 4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання; 5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.

Згідно з п.1.11 вказаної вище Інструкції усі питання, повязані з перебуванням військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, на квартирному обліку, із забезпеченням їх жилою площею та розміром жилого приміщення, вирішуються за місцем проходження ними служби, перебування на обліку або в судовому порядку.

А як передбачено п.2.4 Інструкції, на облік приймаються військовослужбовці, які потребують поліпшення житлових умов і зареєстровані в цьому населеному пункті, з дня прийняття рішення житловою комісією військової частини, затвердженого командиром цієї військової частини.

Оскільки позивачку звільнено з військової служби з підстав не зазначених в п.2.16 Інструкції, відповідачем було прийнято рішення про зняття її з квартирного обліку.

Як вже зазначалось, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій службі) №19 від 19.01.2018 року позивача було звільнено з дійсної військової служби у запас наказом командира 1129 зенітного ракетного полку (по особовому складу) від 15.01.2018 року №4-РС у запас за пп. «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) ч. 6 ст. 26 з урахуванням пп. «ї» п 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а на дату її звільнення зі служби діяла Постанова Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року за № 1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями».

Відповідно до абзацу 1, 2, 4 п. 3 зазначеного Порядку (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього час проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Житлові приміщення надаються військовослужбовцям у межах норм, встановлених законодавством.

Отже, на час звільнення позивачки зі служби вказаним вище Порядком їй було гарантовано право перебувати на квартирному обліку та отримати житло з державного житлового фонду за місцем проживання, оскільки вона мала вислугу у Збройних Силах України 28 років 7 місяців.

В рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року за № 1-рп/99 зазначено, зокрема, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

А тому з врахуванням наведених вище правових норм суд вважає, що позивачка мала право після звільнення зі служби перебувати на квартирному обліку у військовій частині за місцем проживання (реєстрації).

Отже, з врахуванням приписів вищенаведених правових норм, суд вважає за можливе визнати недійсним рішення житлової комісії військової НОМЕР_1 міста Біла Церква, оформлене протоколом № 2 від 09 лютого 2018 року, про зняття ОСОБА_1 та двох членів її сім`ї з квартирного обліку, оскільки вона зареєстрована у м. Білій Церкві, житлом для постійного проживання не забезпечена, підстави для зняття її з квартирного обліку, на які послався відповідач, на час звільнення позивачки зі служби були відсутні.

Таким чином, для захисту прав позивача суд вважає за необхідне також зобов`язати військову частину НОМЕР_1 міста Біла Церква поновити ОСОБА_1 разом із членом її сім`ї на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 міста Біла Церква в загальній черзі з 22 вересня 1995 року та на першочерговій черзі з 27 листопада 2015 року.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 31, 40 Житлового Кодексу Української РСР, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року за № 1081, Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міноборони України від 30 листопада 2011 року № 737, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 279, 258-259, 265, 268, 354-355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним рішення житлової комісії військової НОМЕР_1 міста Біла Церква, оформлене протоколом № 2 від 09 лютого 2018 року про зняття ОСОБА_1 та двох членів її сім`ї з квартирного обліку.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 міста Біла Церква поновити ОСОБА_1 разом із членом її сім`ї на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 міста Біла Церква в загальній черзі з 22 вересня 1995 року та на першочерговій черзі з 27 листопада 2015 року.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяБ. І. Кошель