РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2018 року

м. Рівне

Справа № 569/10199/18

Провадження № 22-ц/4815/275/18

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Бондаренко Н.В., Хилевича С.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 24 вересня 2018 року у складі судді Харечка С.П., постановлену в м. Рівне о 10 год. 33 хв., дата складання повного тексту ухвали невідома,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 24 вересня 2018 року клопотання представника відповідача про надання строку на примирення задоволено частково. Призначено подружжю строк для примирення чотири місяці, до 24 січня 2019 року. Провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу зупинено до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Ухвала суду першої інстанції вмотивована положеннями ст. 111 СК України, яка передбачає вжиття судом заходів для примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, та обґрунтована тим, що попри заперечення сторони позивача щодо надання строку для примирення подружжя, все ж вони є батьками трьох неповнолітніх дітей, в інтересах яких збереження сімї є доцільним.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувана ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права і не містить жодного із заходів для примирення сторін. Вказує, що основною підставою для проживання дітей з батьком був факт виявлення вдома старшою дочкою засобів для вживання наркотичних засобів та визнання факту такого вживання відповідачкою, в тому числі й на нагрудну камеру працівника патрульної поліції. Відповідачка вела аморальний спосіб життя, порушуючи нормальне та гармонійне виховання дітей. Вважає, що вказана обставина виключає можливість застосування приписів ст. 111 СК України до правовідносин, що склались між сторонами в питанні немайнових прав, зокрема розірванні шлюбу. Стверджує, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, та час слухання справи в суді (чотири місяці) фактично не примирив подружжя. Зауважує, що клопотання про примирення було заявлено усно представником сторони, а питання шлюбних відносин є питанням особистих немайнових прав та без особистої заяви та/або присутності сторони вирішуватись через представника не може. З наведених міркувань просить скасувати оскаржувану ухвалу суду, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Під час розгляду справи представником відповідачки адвокатом ОСОБА_3 було заявлено клопотання про надання сторонам строку для примирення подружжя.

Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Аналіз статті 111 СК дає підстави вважати, суд буде вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Тобто, у випадку виявлення обставин або фактів, під час підготовки справи до розгляду або під час попереднього засідання, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення.

У апеляційній скарзі позивач вказує на те, що поведінка відповідачки є аморальною, впливає на гармонійний розвиток дітей, і що старшою дочкою сторін було виявлено дома засоби для вживання наркотичних препаратів і ця обставина буда відповідачкою визнана, в тому числі й на нагрудну відеокамеру працівника патрульної поліції. Такі покликання, на думку суду, є голослівними, не можуть бути взяті до уваги як підстава для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони не підтверджені жодними доказами. Більш того, про ці обставини у позовній заяві взагалі не було зазначено.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ зясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обовязку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Відхиляючи апеляційну скаргу, апеляційний суд враховує розяснення п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», в якій зазначається, що судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

За наведених обставин, апеляційного суду приходить до переконання про те, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим судом з дотриманням норм процесуального права, які діяли на момент її винесення, судом першої інстанції в повній мірі зясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 24 вересня 2018 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 грудня 2018 року.

Головуючий суддя підпис ОСОБА_4

Судді: підпис ОСОБА_5 підпис ОСОБА_6

Копія вірна: суддя-доповідач ОСОБА_4