ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2115/18 Справа № 199/4142/17 Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л.Г. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Деркач Н.М.,

суддів - Куценко Т.Р., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі - Лященко С.Г.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2018 року у справі за позовом Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманих коштів, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2017 року Пенсійний фонд України у Дніпропетровській області звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що мати ОСОБА_1 - ОСОБА_2 знаходилась на обліку та отримувала пенсію у ГУ ПФ України в Дніпропетровській області відповідно до ст. 29 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб №2262 у разі втрати годувальника. ГУ ПФ України в Дніпропетровській області 31 травня 2013 року через засоби факсимільного зв'язку від відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГУЮ Дніпропетровської області був отриманий список померлих пенсіонерів, які знаходилися на обліку у ГУ ПФ України в Дніпропетровській області та отримували пенсію. Відповідно до зазначеного списку ОСОБА_2 померла 20 листопада 2007 року, тому Головним управлінням було припинено виплату пенсії на ім'я ОСОБА_2 з 01 червня 2013 року. 05 червня2013 року на виконання вимог Договору від 25 серпня 2009 року №15/117/59, укладеного між ГУ ПФ України в Дніпропетровській області та ВАТ Державний ощадний банк України, позивачем направлено на адресу банку Розпорядження про повернення переплати пенсії з розрахункового рахунку померлої пенсіонерки ОСОБА_2 у розмірі 69255,14 грн. за вих. №11398/10/30.

На зазначене розпорядження ВАТ Державний ощадний банк України 12 червня 2013 року направив відповідь за вих. №124, відповідно до якої було повідомлено про неможливість виконання листа позивача від 04 червня 2013 року №11398/10/30 у зв'язку з тим, що кошти за період з 01 грудня 2007 року по 31 березня 2013 року були отриманні за дорученням (повернуто лише пенсію за період з 01 квітня 2013 року по 30 червня 2013 року у сумі 3674,28 грн.).

03 липня 2013 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФ України в Дніпропетровській області із заявою, в якій погодився із сумою переплати пенсії в розмірі 65580,86 грн., також підтвердив, що він отримав зазначену суму пенсії та зобов'язався повернути її у повному обсязі шляхом перерахування на рахунок ГУ ПФ України в Дніпропетровській області грошових коштів у розмірі 2000,00 грн. кожного місяця протягом 2013-2017 років. На виконання взятих на себе зобов'язань відповідачем на рахунок ГУ ПФ України в Дніпропетровській області у період з 01 грудня 2007 року по 14 травня 2015 року було перераховано 47225,88 грн. в рахунок переплаченої пенсії померлої ОСОБА_2

У зв'язку з чим, позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ГУ ПФ України у Дніпропетровській області суму переплати виплаченої померлій ОСОБА_2 пенсії у розмірі 22029,26 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2018 року позовні вимоги ГУ ПФ України у Дніпропетровській області було задоволено:

- стягнуто з ОСОБА_1 на користь ГУ ПФ України у Дніпропетровській області кошти в сумі 22029,26 грн. шляхом перерахування на розрахунковий рахунок №3174, відкритому у філії Дніпропетровське обласне управління ПАТ Державний ощадний банк України, МФО 305482, ОКПО 21910427;

- стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ГУ ПФ України в Дніпропетровській області в повному обсязі.

В своїй апеляційній скарзі, відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

ГУ ПФ України в Дніпропетровській області своїм правом передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд, який забезпечує здійснення правосуддя на відповідній території.

17 жовтня 2018 року дану цивільну справу передано до Дніпровського апеляційного суду.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1, знаходилась на обліку та отримувала пенсію у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відповідно до ст.29 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб №2262, у разі втрати годувальника.

Пенсійні виплати ОСОБА_2 отримувала на підставі договору №15/117/59 від 25 серпня 2009 року обслуговування карткового рахунку, укладеного Головним управлінням Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області з ВАТ Державний ощадний банк України.

20 листопада 2007 року ОСОБА_2 померла, актовий запис №9354.

На виконання договору №15/117/59 від 25 серпня 2009 року про обслуговування карткового рахунку ВАТ Державний ощадний банк України було перераховано на поточний картковий рахунок одержувача коштів ОСОБА_2 №С73526, відкритого ТВБВ №1000/0613 філії ДОУ АТ Ощадбанк наступні суми: у період 01 грудня 2007 року по 31 грудня 2007 року 595,34 грн., 01 січня 2008 року по 31 грудня 2008 року 11074,92 грн., з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року у сумі 11333,10 грн., 01 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року 12058,20 грн., 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року у сумі 12247,98 грн., з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року у сумі 14597,04 грн., з 01 січня 2013 року по 30 червня 2013 року у сумі 7348,56 грн., а всього на загальну суму 69255,14 грн., які розпорядженням про повернення коштів від 05 червня 2013 року, направленим ГУ ПФ України у Дніпропетровській області на адресу ТВБВ №10003/0643 філії ДОУ АТ Ощадбанк, повинні бути повернуті на рахунок ГУ ПФ України у Дніпропетровській області №3174.

На зазначене розпорядження ВАТ Державний ощадний банк України 12 червня 2013 року направив відповідь за вих. №124, відповідно до якої було повідомлено про неможливість виконання листа позивача від 04 червня 2013 року №11398/10/30 у зв'язку з тим, що кошти за період з 01 грудня 2007 року по 31 березня 2013 року були отримані за дорученням, та повернуто лише пенсію за період з 01 квітня 2013 року по 30 червня 2013 року у сумі 3674,28 грн.

03 липня 2013 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФ України в Дніпропетровській області із заявою, в якій погодився із сумою переплати пенсії в розмірі 65580,86 грн., також підтвердив, що він отримав зазначену суму пенсії у касі банку та зобов'язався повернути її у повному обсязі шляхом перерахування на рахунок ГУ ПФ України в Дніпропетровській області грошових коштів щомісячно у розмірі 2000,00 грн. кожного місяця протягом 2013-2017 років.

На виконання взятих на себе зобов'язань відповідачем на рахунок ГУ ПФ України в Дніпропетровській області у період з 01 грудня 2007 року по 14 травня 2015 року було перераховано 47225,88 грн. в рахунок переплаченої пенсії померлої ОСОБА_2.

Після припинення відповідачем сплати вказаної суми, з метою досудового врегулювання спору ГУ ПФ України в Дніпропетровській області зверталось до відповідача з листами від 09 грудня 2015 року №31283/03/01, 25 січня 2016 року №1709/03/01, 13 травня 2016 року №11791/03/01, 21 червня 2016 року №15226/03/01, 25 липня 2016 року №18656/03/01, 28 жовтня 2016 року №27119/03/01, 29 листопада 2016 року №29971/03/01 та 24 березня 2017 року №7475/03/01, в яких просило останнього сплатити залишок несплаченої суми переплати пенсії в розмірі 22029,26 грн. шляхом перерахування зазначеної суми на рахунок ГУ ПФ України в Дніпропетровській області.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належність та допустимість доказів регламентуються ст.ст. 77, 78 ЦПК України за якими, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. До таких речей відносяться гроші.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно зі ст. 25 ЦК України, здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження.

Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Задовольняючи позовні вимоги ГУ ПФ України в Дніпропетровській області, суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок протиправних дій з боку відповідача у вигляді неправомірного отримання коштів, які адресовані як пенсія його покійній матері, позивачу було завдано матеріальний збиток в розмірі 22029,26 грн., який підлягає стягненню з ОСОБА_1 в повному обсязі.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що він був необізнаний про походження вказаних коштів та підстави їх виплати і вважав вказані кошти особистим заощадженням покійної матері, а тому не може вважатися таким, що неправомірно отримав переплачену позивачем пенсію.

Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи апелянта, оскільки у судовому засіданні при розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 особисто пояснив, що на даному рахунку наявні були тільки кошти для виплати пенсії його матері та цей рахунок був спеціально відкритий для пенсійних виплат.

Таким чином, посилання відповідача на можливе отримання інших заощаджень як його особистих за часів СРСР, так і його матері, спростовуються вищевказаними поясненнями.

Окрім цього, апелянту було відомо про смерть його матері ОСОБА_3, пенсія якої отримувалась ним у відділенні ВАТ Державний ощадний банк України, правонаступником якого є ПАТ Державний ощадний банк України, за дорученням від неї, дія якого припинилась після смерті довірителя.

Проте, після смерті ОСОБА_3, починаючи з грудня 2007 року по червень 2013 року, відповідач продовжував отримувати грошові кошти через відділення ВАТ Державний ощадний банк України, правонаступником якого є ПАТ Державний ощадний банк України, на загальну суму 69255,14 гривень, про що ним було повідомлено Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в заяві від 03.02.2013 року за вх. 11469/39-13.

Грошові кошти на суму 65580,86 гривень в заяві від 03 лютого 2013 року за вх. 11469/39-13 визнані відповідачем ОСОБА_1, як переплата пенсії на ім'я його померлої матері ОСОБА_3, та була отримана ним у період з грудня 2007 року по червень 2013 року.

Визнані сторонами обставини справи доказуванню не підлягають.

Доказів іншого походження спірних коштів на банківському рахунку померлої, апелянтом не надано.

А тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Тож, керуючись положеннями ст. ст. 259, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Н.М. Деркач

Судді: Т.Р.Куценко

ОСОБА_4