Справа № 212/356/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Борис О.Н., з участю секретаря судового засідання Хазієвої Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу № 212/356/17-ц, 2/212/116/18, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на дитину, третя особа виконавчий комітет Покровської районної у місті ради, позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_4, представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_6, представник третьої особи - ОСОБА_7

встановив:

23.01.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів (а.с. 1-3) та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини від всіх видів доходу відповідача до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування свого позову зазначила, що 27.03.2009 року уклала шлюб з ОСОБА_4, від якого мають доньку - ОСОБА_8 Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюб між ними розірвано, вона самостійно утримує та забезпечує доньку. Відповідач припинив турбуватися про розвиток дитини,займатися її вихованням, ніякої допомоги на утримання дитини не надає. Тому вважає, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на дитину у визначеному законодавством України порядку.

09.03.2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 (а.с.27-29) та просив визначити місце проживання дитини - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити її проживати разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з ОСОБА_1 аліменти на його користь на утримання доньки у розмірі ? частини з усіх видів доходу ОСОБА_1 В обґрунтування вимог, вказує на те, що 27.03.2009 року він уклав шлюб з ОСОБА_1, від якого вони мають доньку - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з ОСОБА_1 не склалось, з причин повного небажання з боку відповідачки на протязі останніх двох років з 2012 до початку вересня 2014 року. Сімейне життя поступово погіршувалось, що привело до фактичного припинення між ним шлюбних відносин. Відповідачка постійно нехтувала сімейними цінностями. Рішенням суду від 12.02.2015 року шлюб між ними розірвано. Після розлучення він не переставав піклуватись про доньку. 18.02.2016 року уклав шлюб з ОСОБА_9 та став мешкати за її постійним місцем проживання та реєстрації. Донька ОСОБА_8, більшість свого часу мешкає з ним. При зустрічах постійно скаржиться, що мама останній час сильно стала зловживати спиртними напоями, тому вона приходить до нього. Він, як батько, усвідомлює особисту відповідальність за виховання та піклування про доньку, створення для неї належних соціально - побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров'я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне визначити місце проживання їх з відповідачкою дитини та переконаний, що донька повинна проживати разом з ним в квартирі, що належить його дружині на праві приватної власності за адресою АДРЕСА_1. Намірів перешкоджати відповідачці в здійсненні її прав та обов'язків щодо дитини він не має.

Ухвалою суду від 10.02.2017 року відкрито провадження за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів та призначено розгляд справи по суті (а.с.13).

05.04.2017 року судом постановлено ухвалу про об'єднання в одне провадження зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на дитину, третя особа виконавчий комітет Покровської районної у місті ради з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів та призначено розгляд справи по суті (а.с.54-55).

Ухвалою суду від 07.07.2015 року зобов'язано виконавчий комітет Покровської районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надати суду висновок щодо доцільності визначити місце проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_4, за адресою: АДРЕСА_2. Висновок надати суду до 26 липня 2017 року, у судовому засіданні оголошена перерва до 15-00 години, 26.07.2017 року (а.с.73).

25.07.2018 року судом отримано лист від виконавчого комітету Покровської районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області щодо неможливості надання Висновку у зв`язку з тим, що батько перебуває за межами країни та не може бути присутнім особисто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини (а.с.77).

10.03.2017 року позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_4 подано клопотання про допит свідків (а.с.98).

Свідок ОСОБА_1 допитана у судовому засіданні пояснила, що вона разом з позивачем та відповідачем працювали на КП «Швидкісний трамвай». ОСОБА_4 вона знає як порядну та позитивну людину, ОСОБА_1 в свою чергу є повною протилежністю. Також, їй відомо, що позивач разом з відповідачем отримували кредити, які ОСОБА_1 згодом відмовилась сплачувати. ОСОБА_4 дуже часто бере доньку до себе, купує їй речі, взуття. Крім того їй відомо, що ОСОБА_1 полюбляє у якості алкогольного напою вживати «Пиво» та може перебувати у стані алкогольного сп'яніння. ОСОБА_1 раз чи два рази була в нетверезому стані на роботі. З дитиною особисто вона не спілкувалась. В квартирі, де станом на сьогоднішній день проживає ОСОБА_4, вона була, бачила кімнату, в якій дитина спить, займається. Вихованням дитини сторони займаються у рівних частинах.

Свідок ОСОБА_10 допитаний у судовому засіданні пояснив, що він з сторонами у справі разом працювали. З моменту знайомства його з позивачем та відповідачем нічого поганого у їх сім'ї він не помічав, а згодом помітив, що ОСОБА_4 у поганому настрої. На запитання він не відповідав. Також чув, як ОСОБА_1 говорить про ОСОБА_4 погані речі. Крім того, він мешкав з ними на одному районі та бачив, як ОСОБА_1 постійно ходить по вулиці з пивом, сама, поруч не було ні дитини, ні чоловіка. ОСОБА_4 в цей час йде до дому після роботи, піклується про дитину. На початку 2015 року, йому стало відомо зі слів ОСОБА_4, що з ОСОБА_1 він більше не мешкає та причиною цьому став саме спосіб життя останньої. Він часто бачив їхню доньку, яка мала не задовільний стан, одяг був брудним. Одного разу він був вдома у ОСОБА_4 за адресою де він мешкає з новою дружиною ОСОБА_9 та в цей час там знаходилась дитина. Донька ОСОБА_4 перебувала у гарному настрої, показала йому акваріум з рибками, який стоїть у її власній кімнаті. На запитання чи давно вона в батька, дівчинка відповіла, що вже декілька днів та мама їй не телефонувала. Дівчинка казала йому, що тато купив їй куртку. ОСОБА_4 розповідав, що купує доньці все необхідне. ОСОБА_1 місце непоодинокі випадки, коли ОСОБА_1 не виходила на роботу, мотивуючи хворобою. Він був удома у ОСОБА_4 два рази та в цей час донька було у нього, а від останнього часто чув, що дівчинка зараз у нього. Він не був свідком того, як їх сім'я у складі батька, матері та дитини разом гуляли.

Свідок ОСОБА_11 допитана у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_4 може охарактеризувати як добру людину. Він приходив з донькою на роботу. ОСОБА_1 не відповідальна, з роботи її звільнили за некоректну поведінку. Бачила її у нетверезому стані. Вона дуже часто бачила ОСОБА_4 з дитиною. ОСОБА_1 бачила лише раз після її звільнення з роботи, приблизно півтори роки потому. ОСОБА_1 з дитиною вона бачила лише раз, коли дівчинка ще була маленька. Вона бачила, як ОСОБА_4 з новою дружиною, на ринку на дівчинку приміряли курточку. Їй відомо, що у нової дружини ОСОБА_4 чотирьохкімнатна квартира.

Свідок ОСОБА_12 допитаний у судовому засіданні пояснив, що йому відомо про те, що ОСОБА_1 безвідповідальна як за себе так і за інших. На роботі з ОСОБА_1 склалися у більшості неприязні відносини, вона часто брала гроші в борг, не віддавала їх та вживала спиртні напої. Вони товаришували сім'ями, спілкувались, їздили у гості. Одразу ОСОБА_4 від ОСОБА_1 переїхав до гуртожитку по вул. Молодіжна, він допомагав йому перевозити речі. Весь цей час і на сьогодні вони гарно та часто спілкуються, проводять разом час з їх дітьми, які також товаришують. Він особисто бачив, що ОСОБА_4 вдягав дитину, займався з нею, проводив свій час та дозвілля, і може зробити висновок, що більше часу з донькою проводив саме батько. При першій можливості ОСОБА_4 намагався взяти доньку до себе. Йому відомо, що перебуваючи за межами країни ОСОБА_4 матеріально підтримував дитину, надсилав для неї кошти. У дівчинки є банківська картка, яку батько для неї оформив та надсилав кошти. Він бачив фотознімки з дитячих свят, на яких ОСОБА_4 був присутнім.

Свідок ОСОБА_13 допитаний у судовому засіданні пояснив, що він товаришує з ОСОБА_4, вони часто з дітьми зустрічались та їздили проводити дозвілля у дитячі розважальні центри, разом відвідували дитячого стоматолога. В основному дитину він бачив лише з ОСОБА_4, лише одного разу він чув, що дитина не хоче йти до мами.

Свідок ОСОБА_14 допитаний у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_4 знає з 2011 року, може сказати, що він є дуже доброю людиною, гарний, відповідальний працівник. ОСОБА_1 більш пасивна як до роботи так і у житті. Йому відомо, як одного разу ОСОБА_1 з донькою та співмешканцем відпочивали на морі, він теж в цей період часу був там. Бачив, що ОСОБА_1 постійно проводила час з своїм співмешканцем, а дитина була само по собі. Після того як сторони припинили спільне проживання, ОСОБА_4 орендував кімнату у гуртожитку, в якому він також мешкає, відповідно бачив, що останній забирав до себе дитину не лише у вихідні дні, але й посеред тижня. Більшість часу з дитиною проводив саме батько, який також одягав дитину, гуляв з нею, водив на всі дитячі свята та конкурси. ОСОБА_1 часто ходила на лікарняні після вихідних, а якщо приходила на роботу, то за нею було помічено перебування у нетверезому стані, піддавалась проходженню медичного огляду через це.

Свідок ОСОБА_15 допитаний у судовому засіданні пояснив, що він часто бачив ОСОБА_1 з різними чоловіками. Вона працювала до 20.00 години, а додому їхала о 00.00 годині у нетверезому стані, дитина весь цей час постійно була з татом. ОСОБА_4 орендував квартиру поряд з ним, він бачив, що дитина постійно була поряд. ОСОБА_4 завжди намагався приділяти доньці багато часу, звозити її до цирку, або ще на якесь дитяче свято. Йому також відомо, що ОСОБА_4 перераховував гроші на дитину. Коли дівчинка приїздила до батька від матері, мала неохайний вигляд.

Дитина, відносно якої вирішується питання про місце її проживання ОСОБА_8 у присутності педагога ОСОБА_16 суду пояснила, що вона навчається у м. Києві у третьому класі. В неї вдома є котик, морська свинка та равлик. Вона має старшого брата на ім'я ОСОБА_9, який також навчається у школі в дев'ятому класі. Вони мешкають всі разом у будинку, а саме вона, її мама, братик ОСОБА_9 та чоловік мами ОСОБА_2. У неї є своя кімната з ліжком та столом. У будинку їй не дуже подобається проживати, бо він не дуже гарний. Їжу готує мама. Більше їй подобалось навчатися в школі у м. Кривому Розі, оскільки до нового класу вона ще не звикла. До м. Кривого Рогу вона приїздить лише на канікулах до бабусі, яка є мамою її мами. З бабусею, яка є татовою мамою, вони спілкуються, але не часто. З татом вона спілкується часто і дуже за ним сумує. Коли на канікулах вона приїздить до м. Кривого Рогу, то мешкає у бабусі та гуляє з другом на стадіоні. Тато її бере до себе під час канікул на вихідні. У тата вдома також мешкає його дружина ОСОБА_5, її донька, собака, равлик, черепаха. З донькою татової дружини вони товаришують. Їй більше подобається з татом та вона хотіла б мешкати з ним. Коли вона перебуває з татом за його місцем проживання, в неї там також є своя кімната. Мама її не ображає. Вона хоче жити з татом, тому що її ображає братик ОСОБА_9. Чобітки та штанці їй купила мама, кофтинку бабуся. Зачіски їй робить мама. Вона хотіла б повернутися до школи, у якій раніше навчалась у м. Кривому Розі. До школи вона ходить з братом, це сільська школа. Уроки вона вчить інколи самостійно, інколи допомагає мама. Мамі вона допомагає, разом з нею дивляться передачі по телевізору. У школу до вчителя приходить мама та цікавиться її успіхами. Коли вони мешкали у м. Кривому Розі вона сама ходила до школи. Батьків вона любить однаково.

У судовому засіданні позивач за первісним позовом первісні позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити, у задоволені зустрічного позову просять відмовити у повному обсязі.

Позивач за зустрічним позовом та його представник, проти позовних вимог ОСОБА_17 заперечують, зустрічну позовну заяву підтримують повністю та просять її задовольнити.

Представник третьої особи - виконавчий комітет Покровської районної у місті ради 26.06.2018 року надала суду заяву про розгляд справи без їх представника та прийняття рішення на розсуд суду з урахуванням інтересів дитини.

Справа розглядається за правилами, що діють після набрання чинності ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року (далі ЦПК України), що передбачено ч.1п.9 Розділу X111 Перехідні Положення ЦПК України.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, з'ясувавши позицію представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні взаємовідносини сторін, обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення первісного позову та відмови у задоволенні зустрічної позовної заяви з таких мотивів.

У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 27.03.2009 року ОСОБА_4 та ОСОБА_18 уклали шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №164 (а.с.6).

Від шлюбу у них народилася донька - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_3 від 18.03.2009 року (а.с.5).

Рішенням суду від 12.02.2015 року шлюб між подружжям ОСОБА_4 та ОСОБА_18 було розірвано (а.с.8).

З довідки № 550 від 28.02.2017 року вбачається, що ОСОБА_4 працює на посаді водія на підприємстві «Швидкісний трамвай» (а.с.40).

Станом на 28.02.2017 року дитина - ОСОБА_8 навчалась у КЗШ І-ІІІ ступенів №126 Покровського району м. Кривого Рогу (а.с.44).

З характеристики наданої ОСОБА_4 з місця роботи вбачається. що він проявив себе як кваліфікований, відповідальний працівник (а.с.50).

З характеристики виданої на ім'я ОСОБА_18 з місця попередньої роботи - підприємства «Швидкісний трамвай» вбачається, що остання свої посадові обов'язки виконувала своєчасно та вірно виконувала доручення, за період праці були порушення трудової дисципліни. Під час виникнення конфліктних ситуацій поводила себе нестримно, у колективі авторитетом не користувалась (а.с.51).

Відповідно до акту (а.с.52) складеного мешканцями будинку №68 та посвідченого майстром «УЮТ-2011», неповнолітня ОСОБА_8 часто буває у домі № 68 кв. 23 у свого батька ОСОБА_4 за місцем його мешкання з дружиною, без реєстрації.

Відповідно до характеристики, наданої на ім`я ОСОБА_17 ФОП ОСОБА_19, вбачається, що остання працює на ФОП ОСОБА_19 з 15.03.2017 року. За час роботи зарекомендувала себе спеціалістом, який гарно орієнтується за своєю спеціальністю - комірник, у колективі користується повагою, порушень трудового розпорядку не має (а.с.70).

З листа Виконавчого комітету Покровської районної в місті ради (а.с.77) свідчить, що висновок про доцільність визначення місця проживання дитини - ОСОБА_8 станом на 25.07.2018 року надати не має можливості, оскільки батько дитини - ОСОБА_4 перебуває за межами країни.

Висновком комісії з питань захисту прав дитини в Покровському районі щодо неможливості вирішення питання визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, з одним з батьків, встановлено, що малолітня ОСОБА_8 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5, але фактично мешкає разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_6 та навчається в 3-А класі Білогородської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2, а тому дитина не зареєстрована та не мешкає у Покровському районі м. Кривого Рогу, що унеможливлює надання висновку комісією з питань захисту прав дитини в Покровському районі м. Кривого Рогу (а.с.104-105).

У довідці №110 від 20.03.2018 року виданої КП «Швидкісний трамвай» за підписом начальника маршруту та начальника відділу кадрів зазначено, що характеристику видану на ОСОБА_20, 1983 року народження, яка працювала водієм пасажирського трамвая на КП «Швидкісний трамвай» з 2012 по 2016 рр. вважати недійсною (а.с.157).

28.10.2017 року ОСОБА_17 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 та після державної реєстрації шлюбу отримала прізвище «ОСОБА_2» (а.с.159).

Відповідно до довідки від 05.03.2018 року за вих. №5/03-1, ОСОБА_21 працює комірником на підприємстві ТОВ «Натура Трейд», що розташоване у с. Білогородка Київської області (а.с.160).

Характеристикою на комірника ТОВ «Натура Трейд» ОСОБА_21 встановлено, що остання з січня 2018 року працює на підприємстві на посадах комплектувальника, начальника зміни та комірника. Проявила себе як висококваліфікований спеціаліст та відповідальний працівник, має авторитет серед підлеглих (а.с.161).

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частиною 1 ст. 150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях повазі до інших людей, любові до членів своєї сім`ї, родини. Брак любові у дитячі роки це духовний дисбаланс на усе життя.

Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Висновком про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, складеного Києво - Святошинською районною державною адміністрацією Київської області від 14.03.2018 року, який отримано судом 04.07.2018 року, встановлено, гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 27 березня 2009 року. Від цього шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.02.2015 шлюб між гр. ОСОБА_22. та ОСОБА_1 розірвано. З жовтня 2017 року мати - гр. ОСОБА_1 разом з малолітньою ОСОБА_8 проживає за адресою: АДРЕСА_6. За місцем проживання малолітній дитині ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, створено всі необхідні умови для належного проживання, відпочинку та розвитку дитини, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 01.12.2017, складеним депутатом Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Гр. ОСОБА_1 має постійне місце роботи та джерело доходу, що підтверджується довідкою від 05.03.2018 № 5/03-1, виданою ТОВ «Натура Трейд». За місцем роботи ОСОБА_3 характеризується як висококваліфікований спеціаліст та відповідальний працівник. Має високий рівень професійних знань, грамотно керує ввіреним підрозділом, користується авторитетом серед підлеглих. Під час проживання в м. Кривому Розі малолітня ОСОБА_8 навчалася у Криворізькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 126 Криворізької міської ради Дніпропетровської області. Як вбачається з характеристики, складеної адміністрацією навчального закладу, ОСОБА_3 та ОСОБА_23 беруть активну участь в житті дитини, цікавляться навчально-виховним процесом, успіхами і життям доньки. Батьки телефонують класному керівнику, відвідують батьківські збори, оплачують матеріальні витрати, пов'язані з позакласною роботою тощо. Батьки це роблять систематично, але окремо один від одного. Батько - гр. ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1. За результатами обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї гр. ОСОБА_4 встановлено, що для проживання, навчання та розвитку дитини створено необхідні умови, відведено окрему кімнату, яка оснащена необхідними меблями, побутовою технікою, про що зазначено в акті обстеження умов проживання, складеному спеціалістами служби у справах дітей виконавчого комітету Покровської районної в місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 03.10.2017. Гр. ОСОБА_4 має постійне місце роботи та джерело доходу, що підтверджується довідкою від 22.02.2018 № 44, виданою КП «Швидкісний трамвай». За місцем роботи ОСОБА_23 зарекомендував себе як ініціативний та кваліфікований працівник. Своєчасно та сумлінно виконує доручені йому завдання. З колегами підтримує рівні взаємовідносини і користується довірою з боку керівництва.

Комісією не встановлено наявність виняткових обставин, які б давали підстави для розлучення дитини з матір'ю відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини та у розумінні положень статті 161 Сімейного кодексу України, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з матір'ю.

Комісія з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області, керуючись статтею 51 Конституції України, Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989 року, статтями 7, 19, 141, 155, 160, 161, 171 Сімейного кодексу України, статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», розглянувши та проаналізувавши надані матеріали щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, враховуючи обставини, які мають істотне значення, беручи до уваги думку членів комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області, вирішила рекомендувати органу опіки та піклування надати висновок до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, з матір'ю - гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_6. Матері - гр. ОСОБА_1 не чинити жодних перешкод у спілкуванні малолітньої ОСОБА_8 з батьком - гр. ОСОБА_4.

На підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області від 06 березня 2018 року (протокол № 6) орган опіки та піклування (Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області) вважає за доцільне визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, з матір'ю - гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_6. Матері - гр. ОСОБА_1 не чинити жодних перешкод у спілкуванні малолітньої ОСОБА_8 з батьком - гр. ОСОБА_4.

Як роз'яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Частинами 1, 2 ст.171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Урахування думки дитини щодо її життя передбачає й ст. 12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов'язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю.

У відповідності до ч.2 ст. 12 Конвенції про права дитини та ч. 2 ст. 171 Сімейного кодексу України думка дитина може бути заслухана судом безпосередньо чи через відповідний орган.

У судовому засіданні було заслухано думку малолітньої ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 у присутності педагога, яка висловила бажання проживати з батьком.

Проте на думку суду, виходячи з пояснень наданих малолітньою, підставою для цього слугувало зміна місця мешкання дитини з м. Кривий Ріг на с. Білогородка Київської області, відповідно зміна навчального закладу, що викликає важкість соціальної адаптації, у зв'язку зі зміною життєвих умов в силу віку. Дівчинкою також було зазначено про гарне відношення з боку матері, піклування останньою про неї, повне забезпечення усім необхідним. Крім того, малолітня ОСОБА_8 зазначила, що любить обох батьків однаково.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.

З матеріалів справи суд вбачає, що позивач має постійне місце проживання, вона створила всі умови для проживання, виховання та всебічного розвитку дитини, позитивно характеризується.

Враховуючи вік малолітньої ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на день ухвалення судового рішення не може дати об'єктивної згоди на проживання з одним із батьків самостійно, суд вважає, що на даний час проживання малолітньої доньки з матір'ю, яка фактично проживає з нею, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи у зв'язку з фізіологічними особливостями, позитивно сприятиме її розвитку як психологічному так і фізичному. В судовому засіданні на даний час не встановлено, що проживання дитини з батьком позитивно сприятиме її розвитку як психологічному так і фізичному, враховуючи що між сторонами існує конфлікт на ґрунті особистих відносин, мати не перешкоджає батькові спілкуватись з донькою, дитина не має «контакту» з матір'ю та різка зміна постійного місця проживання дитини може негативно вплинути на її психологічний стан.

А тому, з урахуванням встановлено в судовому засіданні, суд бере до уваги висновок Комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області, так як він на даний час не суперечить інтересам дитини.

Правилами ст.12,ч.1ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною першою ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Даючи оцінку показам свідків щодо зловживання позивачем спиртними напоями, суд дійшов висновку, що такі покази не підтверджені належними та допустимими доказами, матеріали справи не містять таких доказів, які б свідчили про аморальну поведінку ОСОБА_1, відсутність можливості матеріально та морально забезпечити дитину, приймати участь у вихованні доньки. Наведені вище правові норми та інші обставини справи свідчать про можливість позивача за первісним позовом ОСОБА_1 забезпечувати нормальний всебічний розвиток дитини. Позивач за зустрічним позовом в позовній заяві посилався на ту обставину, що відповідач ОСОБА_1 вживає спиртні напої та веде невідповідний образ життя, а тому доньці краще буде постійно мешкати саме з ним. Проте суд не може взяти до уваги зазначені обставини так як вони нічим не підтверджені, спростовуються матеріалами справи, а тому не впливають на вирішення вимог про визначення місця проживання дитини.

З матеріалів справи убачається про існування між колишнім подружжям особистого конфлікту, проте не вбачається конфлікту щодо існуючих прав та обов'язків обох батьків по відношенню до дитини та їх реалізації.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що він вважає доцільним визначити мешкання проживання доньки з ним, проте доказів, які можуть слугувати підставою для цього, а також проте, що мати з донькою не мають «контакту», донька не бажає проживати постійно з нею, через що на даний час не можливо визначити місце проживання дитини разом з матір'ю не надано та не підтверджено цього факту дитиною, що приймала участь у судовому засіданні.

Також варто зауважити, що батьки не позбавлені можливості і в подальшому виконувати дії щодо здійснення батьківських прав та обов'язків.

Суд не може взяти до уваги такі пояснення свідків, які були співробітниками ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на час їх сумісної праці на КП "Швидкісний трамвай", оскільки вони не надали суду ґрунтовних, безперечних свідчень, станом на час перебування справи на розгляді, які б могли вплинути на вирішення справи.

Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано постановою ВР за № 789-XII від 27 лютого 1991р., визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення.

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у зв'язку з цими обставинами загострились взаємовідносин між ними, така ситуація в їх особистих відносинах не дає можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення місця проживання їх дитини, що стало підставою для подачі позову до суду щодо визначення місця проживання дитини.

Під час судового розгляду не встановлено будь - яких виняткових обставин, які б переконали суд у тому, що дитину необхідно залишити з батьком.

Враховуючи, що на даний час дитина проживає разом з відповідачем за зустрічним позовом, має особисту прихильність до матері, за місцем проживання дитини створені всі умови для неї, а тому суд вважає доцільним у визначенні місця проживання дитини - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_4 - відмовити.

Щодо вимог за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, суд вважає їх такими що підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

Згідно з ст.180 СК України батьки повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Оцінивши в сукупності наявні в матеріалах справи докази та врахувавши обставини справи, вимоги чинного законодавства, суд дійшов до переконання в тому, що відповідач зобов'язаний та може надавати щомісячне утримання на дитину у розмірі 1/4 частини з всіх видів його доходу, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 січня 2017 року до досягнення донькою повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, є гарантією її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Проживання одного з батьків окремо від дитини не повинно впливати на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України.

Згідно ч. 1ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до п.1 ч.1ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Отже, дослідивши всі докази в їх сукупності, суд виходячи з віку та статі дитини, принципу 6 Декларації прав дитини вважає, що проживання дитини з матір'ю забезпечить дитині більш повний нормальний фізичний і духовний розвиток, тому місце проживання дитини слід визначити разом з матір"ю. стягнувши з ОСОБА_4 аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини з всіх видів його доходу, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 січня 2017 року до досягнення донькою повноліття.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись Конституцією України, 19, 75, 82-84, 91, 157 159, 161, 164, 180, 182, 183 СК України, ст. 4, 5, 18, 43, 49, 76-81, 84, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України (у редакції ЗУ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3.10.2017 року № 2147-VIII), Перехідними положеннями ЦПК України, суд,-, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дитину задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 січня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

У порядку ст. 430 ЦПК України допустити до негайного виконання рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_4 у межах суми платежу за один місяць.

У задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на дитину відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, мешкає за адресою:АДРЕСА_6.

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

Третя особа: виконавчий комітет Покровської районної у місті Ради: адреса місцезнаходження: 50014,м. Кривий Ріг, вулиця Шурупова, будинок 2.

Повне рішення суду складено та підписано 13 серпня 2018 року.

Суддя: О. Н. Борис