Справа № 392/1317/17
Провадження № 2/392/96/18

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Березія Ю.А.,

при секретарі Красній Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1

про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на порушення відповідачем умов укладеного кредитного договору від 27 травня 2011 року. Позивач зазначив, що відповідач допустив кредитну заборгованість, яка станом на 31 липня 2017 року складає 59467 гривень 83 копійки.

Позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Разом з тим, істотними умовами кредитного договору за змістом частини 1 статті 638 та статті 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

В законодавстві визначаються різні поняття як строк дії договору, так і строк (термін) виконання зобов'язання (ст. ст. 532, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Заперечуючи проти задоволення позову, представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позову через сплив позовної давності.

Судом встановлено, що 27 травня 2011 року між сторонами укладено кредитний договір шляхом встановлення кредитного ліміту за платіжною карткою (а.с. 6).

Відповідач ОСОБА_1 порушив зобовязання, допустивши кредитну заборгованість, яка станом на 31 липня 2017 року складає 59467 гривень 83 копійки (а.с. 4-5).

В заяві від 27 травня 2011 року строк повернення коштів визначено в 12 місяців, тобто до 27 травня 2012 року (а.с. 6).

Представник позивача в заяві про застосування строків позовної давності вказала, що починаючи з 28 травня 2012 року Банк фактично знав про своє порушене право і саме з цього моменту починається перебіг позовної давності, як до основного зобовязання так і до застосування відсотків за його користування та інших передбачених договором сум. Тобто починаючи з 28 травня 2015 року по сьогоднішній день строк позовної давності сплив, а Банк звернувся до суду за захистом своїх прав лише в серпні 2017 року.

Крім того, п. 1.1.7.31. Умов і правил надання банківських послуг, термін позовної давності щодо вимог Банку щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, витрат Банку складає 50 років, що суперечить Цивільному кодексу України, оскільки цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну, а в свою чергу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Враховуючи вимоги статті 267 ЦК України, суд дійшов висновку про те, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач не довів обставини викладені в позовній заяві, на які посилається як на підставу своїх вимог, оскільки вони не підтверджені належними та допустимим доказами, а тому в задоволенні позовної заяви про стягнення заборгованості, слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо судових витрат суд, відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, суд відмовляє позивачу у стягненні судового збору із відповідача, та відносить їх за рахунок позивача.

Куруючись статтями 256-268, 525-527, 530, 625, 1056 ЦК України, статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-268, 280, 430 ЦПК України,

в и р і ш и в :

Публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» відмовити в задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасники справи:

позивач акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, ідентифікаційний код юридичної особи в ;

відповідачОСОБА_1, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України ЕА 818658, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Головуючий

суддя