Справа № 500/6264/18
Провадження № 2/500/3168/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2018 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання Аубекерової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

17.09.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті сестри ОСОБА_4, померлої 17.12.2011 року, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Кислиця, вул. Шабська, будинок 110, свої вимоги мотивує тим, що вищевказане майно належить її сестрі ОСОБА_4. 17.12.2011 року ОСОБА_4 померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно до якого входить, зокрема, житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Кислиця, вул. Шабська, будинок 110. 25.04.2007 року ОСОБА_4 залишила заповіт, згідно умов якого земельну ділянку розміром 3,84 га, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Ізмаїльського району одеської області, по державному акту серії ЯБ№901747, заповіла ОСОБА_3. ОСОБА_3 прийняв спадщину за заповітом шляхом подачі заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк. До майна неохопленого заповітом належить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Кислиця, вул. Шабська, будинок 110, спадкування якого здійснюється за законом. Спадкоємці за законом першої черги відсутні. До спадкоємців другої черги належить сестра спадкодавця ОСОБА_1, яка прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк.При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину, позивачу було відмовлено, у звязку з тим, що документ, що посвідчує право власності спадкодавця на вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами, вказане право власності за яким було би зареєстроване у встановленому законом порядку, відсутній.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав та просить справу розглянути за його відсутністю.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Ізмаїльського району Одеської областів судове засідання не зявився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав та просить справу розглянути за його відсутністю.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 належить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Кислиця, вул. Шабська, будинок 110, на підставі довідки ОСОБА_2 сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №797 від 1.05.2018 року, вказане також підтверджено довідкою № 1449 від 09.10.2018 року, наданою комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації».

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 346196 року, виданого 06.06.2003 року ОСОБА_2 сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_5 померла 05.06.2003 року.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Після смерті ОСОБА_5 згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Кислиця, вул. Шабська, будинок 110.

Згідно ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР (1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до заповіту, посвідченого виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 10.08.1985 року, ОСОБА_5 все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і в загалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що за законом вона матиме право, заповіла ОСОБА_4.

Осіб, які мають право на обовязкову частку в спадщині, незалежно від змісту заповіту відповідно до ст. 535 ЦК УРСР (1963 року), немає.

Згідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 фактично вступила в управління або володіння спадковим майном, що підтверджено довідкою ОСОБА_2 сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №797 від 11.05.2018 року, тобто вважається такою, що прийняла спадщину.

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 276484, виданого 19.12.2011 року виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_4 померла 17.12.2011 року.

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Кислиця, вул. Шабська, будинок 110, який вона успадкувала після смерті матері ОСОБА_5, померлої 05.06.2003 року.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до заповіту, посвідченого 25.04.2007 року виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 247, ОСОБА_4 залишила заповіт, згідно умов якого земельну ділянку розміром 3,84 га, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Ізмаїльського району одеської області, по державному акту серії ЯБ№901747, заповіла ОСОБА_3.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 30379522 від 08.05.2012 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області, заповіт ОСОБА_4 від 25.04.2007 року, зареєстрований за № 247, не змінювався та не скасовувався.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

До майна неохопленого заповітом належить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Кислиця, вул. Шабська, будинок 110.

Спадкоємців за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_4, немає.

Спадкоємцем за законом другої черги відповідно до ст. 1262 ЦК України після смерті ОСОБА_4 являється: сестра ОСОБА_1, що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІ-АВ № 476906, виданим 26.01.1971 року Ізмаїльським районним бюро ЗАГС, де батьками записані: ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та свідоцтвом про одруження серії VІІІ-УР №574750, виданим 12.11.1967 року Ізмаїльським районним відділом ЗАГС, згідно якого ОСОБА_7 після укладення шлюбу змінила прізвище на «Лазаревич»; свідоцтвом про народження ОСОБА_4, серії ЯЖ № 095240, виданим 21.10.1957 року ОСОБА_2 ЗАГС Суворовського раойну Одеської області, де батьками записані: ОСОБА_6 та ОСОБА_5.

Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, у встановлений законом строк звернулась з заявою про прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою в матеріалах спадкової справи № 253/2012, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину.

Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області ОСОБА_8 № 582/02-14 від 19.05.2018 року, позивачу повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з тим, що документ, що посвідчує право власності спадкодавця на вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами, вказане право власності за яким було би зареєстроване у встановленому законом порядку, відсутній.

Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що у звязку з тим що, право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє позов.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 82, 263-265 ЦПК України, ст. 525, 534, 535, 549 ЦК УРСР (1963 року), ст.ст. 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1225, 1233, 1234, 1235, 124, 1261, 1262, 1268, 1269 1270 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до ОСОБА_2 сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 04378534, місцезнаходження: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Кислиця, вул. Вишнева, 80), ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1), в порядку спадкування за законом після смерті сестри ОСОБА_4, померлої 17.12.2011 року, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Кислиця, вул. Шабська, будинок 110.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 22.12.2018 року.

Суддя: ОСОБА_9