Справа № 747/316/18
Провадження № 2/747/154/18
РІШЕННЯ

іменем України

01.08.2018 року с.м.т. Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Тіщенко Л.В.

з участю секретаря Зірки В.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Талалаївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягення аліментів на утримання дружини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування позову зазначає, що 23 лютого 2011 року вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_3, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із позивачкою. З 16 серпня 2017 року позивач з чоловіком подружні стосунки припинила з його вини, відповідач з позивачем та дочкою не проживає, веде аморальний спосіб життя, у нього є інша жінка, інтересами сімї не цікавиться, проживання з ним під одним дахом стало для позивача тяжким випробуванням, постійний стан напруги, виникнення стресових ситуацій призвело до того, що стан здоровя позивачки значно погіршився під час перебування у даному шлюбі. Після чого по теперішній час позивач офіційно не працює, так як за станом здоровя вимушена постійно лікуватися, будь-якого доходу не має. Позивач перебувала на лікуванні в обласній лікарні з 05.08.2013 року по 10.08.2013 року з діагнозом «Бронхіальна астма», з 20.01.2014 року по 29.01.2014 року «Хронічний двобічний поліпозний етмодит», з 18.02.2016 року по 25.02.2016 року перебувала на лікуванні в обласному онкологічному диспансері. Ліки першої необхідності позивач купляє самотужки, але цього замало. 21 травня 2018 року позивача направлено на прийом до лікаря мамолога-гінеколога в обласний онкодиспансер.

Крім того, чоловік позивача здійснив обстеження і у нього було виявлено інфекційну хворобу, якої до шлюбу і під час спільного проживання сторін не було як в нього, так і в позивача виявлено, і тепер позивач також вимушена пройти відповідне обстеження. Лікування та поїздка потребує значних матеріальних витрат на забезпечення належних умов для збереження та забезпечення її здоровя, яких в позивача немає. Відповідач матеріальної допомоги на її утримання у добровільному порядку не надає, що ставить позивача у скрутне становище. У звязку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини його заробітної плати щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник за довіреністю ОСОБА_2 позов підтримали і просили задовольнити, поскільки позивач має низку невиліковних хвороб, не має можливості працевлаштуватись, а відповідач не спілкується ні з нею ні з дитиною. Групи інвалідності вона не отримала, але це питання часу і грошей, так як її хвороби підпадають під третю групу інвалідності. На даний час позивач займається домашнім господарством, обробляє город, щоб хоч якось заробити кошти для свого утримання. Відповідач сплачує аліменти на утримання дитини. На даний час у позивача погіршився стан здоровя, підвищилась запальна реакція і їй необхідно їхати знову на лікування, але ці поїздки потребують значних витрат. Деякі її захворювання взагалі не підлягають лікуванню. Позивач вважає, що це все сталося з вини відповідача, так як він із серпня 2017 року веде аморальний спосіб життя, знайшов собі іншу жінку, значно молодшу, і саме по причині нервових зривів в цей час вона набула хронічні хвороби, зокрема в 2013 році бронхіальну астму, для лікування якої вона використовує дорогі гормональні засоби. Крім того, у позивача наявні ще ряд жіночих хвороб які також потребують лікування. На початку 2018 року відповідач робив спроби повернутися в сімю, і в цей час позивач дізналась, що відповідач має інфекційну хворобу, що передається статевим шляхом, вона тоді пройшла обстеження і виявилось, що вона також заражена даною хворобою. Під час їх спільного проживання виникали сварки по вині відповідача. Позивач отримує на телефон принизливі повідомлення від певної особи, що є коханкою її чоловіка. Все це похитнуло психіку і погіршився стан здоровя позивача, вона потребує лікуваннях, а відповідач коштів на це не надає. Позивач являється тією особою, що потребує матеріальної допомоги відповідно до положень ч.4 ст. 75 СК України, і тому відповідач, маючи можливість сплачувати кошти, повинен сплачувати аліменти до повноліття їхньої спільної дитини в розмірі 1/4 частини його заробтіної плати.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов до нього не визнав, поскільки він не проживає з дружиною по причині постійних сварок, які виникають на ґрунті сімейних відносин, які спричиняла позивач, не кожна людина може витримати такий психологічний тиск на свою адресу, і тому він переїхав жити до своїх батьків в с. Липове. Із спільно нажитого за роки шлюбу майна собі нічого не забрав, залишив все в будинку дружини, хоча він також допомагав утримувати господарство, було зроблено певні покращення умов проживання у будинку дружини та її матері в с. Понори. На утримання дитини він сплачує аліменти згідно рішення суду, це близько 3000 грн. кожного місяця. Позивач є працездатною, ніяких лікарських висновків про її працездатність на даний час немає. Вона дійсно лікувалась під час їхнього спільного проживання, відповідач надавав кошти на її лікування, але ці її хвороби не виникли раптово під час шлюбу. Позивач має можливість влаштуватись на роботу, але із за свого характеру не може довго працювати. Під час їхнього шлюбу були спроби у позивача влаштуватись на роботу, але через короткий проміжок часу звільнялась і постійно перебувала на утриманні відповідача. На його кошти утримувався добробут господарства, позивач і їхня спільна дитина. На даний час, коли він приїжджає до дитини, то позивач влаштовує скандали, викликає службу 102, тому у відповідача немає ніякої можливості зустрічатись із своєю дочкою. Тому відповідач ОСОБА_3 просить суд відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши учасників справи, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами було укладено 23 лютого 2011 року згідно копії свідоцтва про шлюб серії І-ЕЛ № 057358 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії І-ЕЛ № 105764 від 04.07.2011 року (а.с.6). Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні згідно довідки Понорівського старостинського округу Талалаївської селищної ради № 53 від 22.05.2018 року (а.с.8). Згідно довідки про склад сімї № 54 від 22.05.2018 року по вул. Травнева, 11 в с. Понори Талалаївського району зареєстровані та проживають ОСОБА_1, її дочка ОСОБА_5 та мати ОСОБА_6 (а.с.7). Згідно копії виписки КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня», пульмонологічне відділення, ОСОБА_1 перебувала на лікуванні у відділенні з 05.08.2013 року по 10.08.2013 року з діагнозом бронхіальна астма, змішана форма, середньої тяжкості (а.с.15). Однією з рекомендацій лікаря щодо подальшої реабілітації за місцем проживання є інгалятор «Серетід». На підтвердження того, позивач придбала заначений інгалятор, в матеріалах справи міститься квитанція від 14.05.2018 р. на придбання зазначеного інгалятора суму 219 грн. 65 коп. (а.с.16). Згідно копії виписки № 1086 від 29.01.2014 року, виданої КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня», ЛОР відділення, ОСОБА_1 знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні з 20.10.2014 року по 29.01.2014 року з діагнозом хронічний двобічний поліпозний етмоїдит (а.с.10). Згідно копії результатів лабораторного дослідження медичної лабораторії «СімМед» від 18.02.2016 року у ОСОБА_1 виявлено папіломовірус високого онкогенного ризику їй рекомендовано консультація лікаря (а.с.11). Згідно копії довідки Чернігівського обласного онкологічного диспансеру ОСОБА_1 перебувала в онкологічному диспансері на лікуванні з 18.02.2016 року по 25.02.2016 року по причині помірної дисплазії ш/матки на фоні ПВЧ (а.с.12). Згідно копії виписки із медичної картки хворого Талалаївської ЦРЛ ОСОБА_1 направляється на консультацію з метою уточнення діагнозу правостороннього підмязового лімфаденіту - та можливого проведення лікування ( а.с.13-13 зв). Згідно копії рапорту помічника чергового Талалаївського ВП від 03.05.2018 року було отримано заяву та зареєстровано ЄО за № 567 подію. В результаті опрацювання вказаної інформації встановлено наступне 03.05.2018 року надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що заявник ОСОБА_1 03.05.2018 року о 22:01 за адресою Талалаївський район с. Понори вул. Травнева, 11 повторно просить прискорити наряд поліції, повідомила, що чоловік ОСОБА_3 здійснював сімейне насильство над дружиною, дітьми та тещею (а.с.14). Згідно копії відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів за період з 01.07.2017 року по 31.12.2017 року, ОСОБА_1 за даний період отримала дохід в сумі 1904, 7 грн., з якого стягнуто податок (а.с.17).

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Спірні правовідносини, що склались між сторонами, урегульовано ст. 75 СК України.

За положеннями частин 24 ст.75 СК право на утримання (аліменти) має той з подружжя, хто є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той з подружжя, хто досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов'язання на утримання одного з подружжя можуть призначатися за наявності всіх юридичних складових - сукупності певних умов, зокрема: перебування у зареєстрованому шлюбі, непрацездатність одного з подружжя, потреба в матеріальній допомозі, нижчий від прожиткового мінімуму рівень матеріального забезпечення. Отже, право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України у справі №61111-цс/17 від 16 серпня 2017 року, і яка береться судом до уваги при винесення рішення.

Тобто, суд приходить до висновку, що право на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів, а саме - непрацездатність одного з подружжя, потребу в матеріальній допомозі (нужденність), спроможність другого з подружжя надавати матеріальну допомогу. Таким чином, право на утримання виникає за наявності всіх спеціально передбачених законом підстав.

Для виникнення права на утримання потрібна сукупність вказаних вище фактів, які має довести позивач у відповідності до положень статей 12, 81 ЦПК України.

Першою умовою надання утримання одному з подружжя є його непрацездатність. В цілому, непрацездатність призводить до обмеження життєдіяльності особи, що спричиняє потребу у її соціальному захисті. В сімейному законодавстві визначено коло осіб, які вважаються непрацездатними. Відповідно до ст. 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, II чи III групи. Таким чином, непрацездатність визначається за одним з двох критеріїв: віковим або медичним (станом здоровя особи). Встановлення групи інвалідності належить до компетенції медико-соціальної експертної комісії (МСЕК). Факт непрацездатності в суді не встановлюється, а підтверджується документально. Статус пенсіонера, інваліда засвідчується документами відповідного державного зразка.

Позивачем на підтвердження свого права на утримання від чоловіка не доведено належними та допустимими доказами свій факт непрацездатності. Надані нею медичні документи щодо її хронічних хвороб не є достатніми доказами в розумінні ст. 80 ЦПК України, які б дали суду можливість зробити висновок про непрацездатність позивача, поскільки це не належить до компетенції суду.

Крім того, аналізуючи надані позивачем докази на підтвердження свої вимог про стягення аліментів, суд вважає за необхідне заначити, що копію результатів лабораторного дослідження, проведеного відповідачу ОСОБА_3 21.02.2018 року, суд вважає недопустимим доказом, так як було встановлено в ході судового розгляду, його було надано позивачем до суду без відома відповідача, це є конфіденційна інформація щодо стану здоровя, крім того даний доказ не відноситься до предмета доказування по справі, тому суд відносить його також і до неналежних доказів та не бере до розгляду при винесенні рішення (а.с.31).

Також при оцінці наданих позивачем доказів на підтвердження своїх позовних вимог до неналежних доказів суд відносить надані позивачем копії невідомих документів, які не містять жодної ідентифікуючої інформації, та роздруківки телефонної переписки позивача з невідомою суду особою (а.с. 43-45, а.с.58-64), оскільки зазначені докази, на думку суду, не місять інформації про предмет доказування, належність даних доказів не обґрунтована позивачем у судовому засіданні у відповідності до ч.3 ст. 77 ЦПК України, тому суд також не бере до розгляду ці докази, як неналежні, тобто такі, що не стосуються предмета доказування.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність сукупності необхідних обставини, які б дали суду право зробити висновок щодо підстав для стягення з відповідача аліментів на користь позивача.

На основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилалась позивач як на підставу позовних вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд не знаходить підстав для задоволення позову, поскільки із встановлених в судовому засіданні фактів, наданих доказів та вимог закону, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 не є особою, яка в силу положень ст. 75 СК України має право на утримання, а тому предявлені позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 75 СК України, ст. ст. 12, 76-81, 264-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягення аліментів на утримання дружини відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області протягом 30 днів з дня проголошення.

Повний текст рішення суду виготовлений 10 серпня 2018 року.

Суддя Л.В.Тіщенко