БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/5621/15-ц
провадження № 2/361/247/18
РІШЕННЯ

Іменем України

18 грудня 2018 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого суддіОСОБА_1,
за участю секретаря ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 24.09.2013 р. ОСОБА_4 отримав у борг від ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 22 000 (двадцять дві тисячі) дол.. США та 16 400 (шістнадцять тисяч чотириста) грн. та зобовязався повернути їх за першою вимогою позивача, про що власноруч написав розписку.

11 березня 2014 р. відповідач отримав від ОСОБА_3 в борг грошові кошти у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) дол. США та 182 400 (сто вісімдесят дві тисячі чотириста) грн., які зобовязався повернути до 01 липня 2014 р.

18 червня 2015 року позивач направила ОСОБА_4 вимогу про повернення коштів. Однак, відповідач не виконав свої зобовязання, суми позики позивачу не повернув. У подальшому, позивач неодноразово направляла вимоги про повернення коштів, однак відповідач на них не реагує, кошти не повертає.

У звязку із викладеними обставинами, та небажанням відповідача врегулювати спір мирним шляхом, позивач змушена звернутися до суду із позовними вимогами про зобовязання відповідача повернути грошові кошти, взяті в борг відповідно до розписок від 24.09.2013 р. та 11.03.2014 р., загальний розмір яких становить 531 490 (пятсот тридцять одна тисяча чотириста девяносто) грн.

Також, позивач просить стягнути із відповідача суму боргу з урахуванням індексу інфляції, який становить 345 680 (триста сорок пять тисяч шістсот вісімдесят) грн. 59 коп. та 3 % річних у розмірі 21 153 (двадцять одна тисяча сто пятдесят три) грн.

12 листопада 2015 року позивач подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути із відповідача на свою користь борг у розмірі 1 256 268 (один мільйон двісті пятдесят шість тисяч двісті шістдесят вісім) грн. 13 коп., яка складається із: 1 091 100 (один мільйон девяносто одна тисяча сто) грн. основна сума заборгованості, 26 400,39 грн. 3 % річних, 138 767,20 грн. проценти за користування грошовими коштами.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2017 року скасовано заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області, яке ухвалене у даній цивільній справі 26 листопада 2015 року, та справу призначено до судового розгляду.

У судове засідання позивач не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання її представник ОСОБА_5 подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Також, просила здійснювати розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. У попередніх судових засіданнях відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, позивачем здійснені неправильні розрахунки боргу.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Так, згідно даних розписки від 24.09.2013 р. ОСОБА_4 взяв в ОСОБА_3 в борг грошові кошти у розмірі 22 000 (двадцять дві тисячі) дол. США та 16 400 (шістнадцять тисяч чотириста) грн., які зобовязався повернути за першою вимогою позивача. Оригінал розписки міститься в матеріалах справи.

11 березня 2014 року між сторонами укладено ще два договори позики, за умовами яких ОСОБА_3 передала ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 17000 доларів США та 182400 грн., які позичальник зобовязувався повернути в строк до 01 липня 2014 року, про що свідчать дві розписки від 11.03.2014 р. , оригінали яких містяться у матеріалах справи.

Із матеріалів справи вбачається, що 18 червня 2015 року з метою досудового врегулювання спору ОСОБА_3 направила ОСОБА_4 вимогу про повернення їй сум боргу в 7-ми денний строк з дня отримання ним претензії, яку останній одержав 02 липня 2015 року, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення.

У звязку із невиконанням вказаної вимоги, позивач повторно та неодноразово направляла відповідачу вимоги про повернення коштів.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2018 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_7 призначено у справі судову почеркознавчу експертизу (а.с. 185-186 у І-му томі).

Згідно висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи за № 6426/6427/18-32/15081/15082/18-32 від 19.07.2018 р. рукописні тексти та підписи у розписках від 24.09.2013 р. та 11.03.2014 р. виконані ОСОБА_4 (а.с. 206-211 у І-му томі).

Згідно із ч. 1 ст. 192, ч. 1 ст. 524, ч. 1 ст. 533 ЦК України законним платіжним засобом на всій території України є грошова одиниця України гривня. Грошове зобовязання має бути виражене та виконане у грошовій одиниці України гривні.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Як передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 524, ч. 2 ст. 533 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

У ст. 545 ЦК України передбачено, що прийнявши виконання зобовязання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З огляду на викладені обставини вбачається, що між сторонами укладено договір позики грошових коштів у розмірі 39 0000 (тридцять девять тисяч) доларів США та 198 800 (сто девяносто вісім тисяч вісімсот) грн., що підтверджується розписками, виданими ОСОБА_4 24 вересня 2013 року та двома розписками від 11 березня 2014 року

Всупереч умовам вказаних договорів позики відповідач ОСОБА_4 своїх зобовязань за цими договорами належним чином не виконав, грошові кошти в розмірі 39000 доларів США та 198800 грн. позивачу ОСОБА_3 на час розгляду справи не повернув, про що свідчить наявність у позивача боргових документів (трьох розписок від 24 вересня 2013 року та 11 березня 2014 року, які долучені до матеріалів справи) про одержання відповідачем сум позики.

За курсом гривні до іноземних валют станом на 30 жовтня 2015 року, встановленим НБУ на час розгляду справи, сума боргу в гривні, еквівалентна 39000 доларів США на вказану дату, становить 893100 грн. (39000 доларів США х 22,90 грн.).

Отже, виходячи із викладеного, загальна сума заборгованості ОСОБА_4 перед ОСОБА_3 за договорами позики в гривні становить 1091900 грн. (893100 грн. + 198800 грн.).

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, враховуючи, що відповідач своїх зобовязань за договорами позики від 24 вересня 2013 року та 11 березня 2014 року належним чином не виконав, на час розгляду справи суму позики в розмірі 39000 доларів США і 198800 грн. позивачу не повернув, суд приходить до висновку, що борг у розмірі 1 091 100 (один мільйон девяносто одна тисяча сто) грн., сума якого заявлена в межах позовних вимог, підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Щодо стягнення із відповідача на користь позивача процентів за користування грошовими коштами та 3 % річних, суд зазначає наступне.

За змістом ст. ст. 536, 1048 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати, а позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики у розмірі встановленому договором або законом, які виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Якщо договором розмір процентів не встановлений, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою ним у постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-36цс14, у випадку, якщо договір позики не є безоплатним (безпроцентним) у розумінні ч. 2 ст. 1048 ЦК України, позичальник зобовязаний сплатити винагороду (проценти за користування позикою) й у випадку, коли таким договором не передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625, ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, на вимогу кредитора він зобовязаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, зі змісту розписки від 24.09.2013 р. щодо позичкових коштів на суму 22 000 (двадцять дві тисячі) дол. США вбачається, що ОСОБА_4 зобовязався повернути кошти за першою вимогою позивача.

Матеріалами справи встановлено, що 18 червня 2015 року ОСОБА_3 направила на адресу відповідача ОСОБА_4 вимогу про повернення коштів, де просила повернути їй позичкові кошти протягом семи днів з дня отримання відповідачем такої вимоги. Вимогу про повернення коштів отримано відповідачем 02 липня 2015 року.

Враховуючи вищевказану вимогу, відповідач мав повернути позивачу грошові кошти не пізніше 09 липня 2015 року, однак такі кошти повернуті не були.

Станом на 09 липня 2015 р. (дату повернення грошових коштів) відповідач повинен був повернути позивачу суму позики еквівалентну 22 000 доларів США, що за курсом НБУ на зазначену дату становить 483 340 грн. (22 000 доларів США х 21,97 грн.), та 16 400 грн., всього 499 740 (чотириста девяносто девять тисяч сімсот сорок) грн.

Отже, суд вважає, що розмір процентів за користування коштами, які надані на підставі розписки від 24.09.2013 р. (22 000 дол. США та 16 400 грн.), та 3 % річних мають нараховуватися саме із 09 липня 2015 р. (день повернення коштів за вимогою) та по 01 листопада 2015 р. (дата визначена позивачем у розрахунку).

Враховуючи те, що договором позики не встановлено проценти за користування коштами, тому такі відсотки мають бути визначені на рівні облікової ставки Національного банку України.

Таким чином, виходячи із вказаної вище суми боргу в гривні на день повернення позики, встановленої НБУ облікової ставки, кількості днів прострочення відповідачем виконання зобовязання, суд вважає, що за період з 09 липня 2015 року по 01 листопада 2015 року на користь ОСОБА_3 із ОСОБА_8 за користування сумою позики в розмірі 499 740 грн. підлягають стягненню проценти за користування грошима в розмірі 42 334 грн. 14 коп. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 4 764 грн. 64 коп.

Щодо процентів за користування коштами у розмірі 17 000 дол. США та 182 400 грн., взятих відповідачем у борг відповідно до розписок від 11 березня 2014 р. та 3 % річних судом встановлено наступне.

Зі змісту розписок від 11.03.2014 р. вбачається, що боргові зобовязання мають бути виконані відповідачем до 01 липня 2014 р. Договором позики не встановлено проценти за користування коштами, тому такі відсотки мають бути визначені на рівні облікової ставки Національного банку України.

Станом на 01 липня 2014 року дату повернення грошових коштів відповідач повинен був повернути позивачу суму позики еквівалентну 17 000 доларів США, що за курсом НБУ на зазначену дату становить 200 260 грн. (17000 доларів США х 11,78 грн.), та 182 400 грн., всього 382 660 грн. грн.

Таким чином, беручи до уваги вказану суми боргу в гривні на день повернення позики, встановленої НБУ облікової ставки, кількості днів прострочення відповідачем виконання зобовязання, суд вважає, що за період з 02 липня 2014 року по 01 листопада 2015 року на користь ОСОБА_3 із ОСОБА_8 за користування сумою позики в розмірі 382 660 грн. підлягають стягненню проценти за користування грошима в розмірі 34 617 грн. 63 коп. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 3 868 грн. 54коп.

Отже, беручи до уваги вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 проценти за користування коштами, які отримані відповідачем у борг на підставі розписок від 24 вересня 2013 р. та 11 березні 2014 р. Розмір таких процентів становить 76 951 грн. 77 коп. (42 334,14 грн. + 34 617,63 грн.).

Також, стягненню із відповідача підлягають 3 % річних, розмір яких становить 8 633 грн. 15 коп. (4764,64 грн. + 3868,54 грн.).

З огляду на викладені обставини, дослідивши відповідні докази та взявши до уваги норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, та стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за договорами позики від 24.09.2013 р. та 11.03.2014 р. у розмірі 1 176 684 (один мільйон сто сімдесят шість тисяч шістсот вісімдесят чотири) грн. 92 коп., яка складається із: 1 091 100 (один мільйон девяносто одна тисяча сто) грн. основна сума позики, 76 951 (сімдесят шість тисяч девятсот пятдесят одна) грн. 77 коп. проценти за користування коштами, 8 633 (вісім тисяч шістсот тридцять три) грн. 15 коп. 3 % річних.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 192, 524, 525, 526, 530, 533, 536, 545, 610, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 13, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти за договорами позики від 24.09.2013 р. та 11.03.2014 р. у розмірі 1 176 684 (один мільйон сто сімдесят шість тисяч шістсот вісімдесят чотири) грн. 92 коп., яка складається із: 1 091 100 (один мільйон девяносто одна тисяча сто) грн. основна сума позики, 76 951

(сімдесят шість тисяч девятсот пятдесят одна) грн. 77 коп. проценти за користування коштами, 8 633 (вісім тисяч шістсот тридцять три) грн.15 коп. 3 % річних.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 3422,50 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1, адреса зареєстрованого місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1., с. Ображіївка, вул. ІІ-й АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_2, адреса зареєстрованого місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2., с. Зазимє, вул. Незалежності, буд. 3.

Суддя Н.М. Петришин