Провадження 2-о/127/755/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2018 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засіданьГудими Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, -

в с т а н о в и в :

заява мотивована тим, що 04.05.1995 року між заявником та її сином ОСОБА_2 був укладений договір міни квартири, згідно якого заявник обміняла належну їй квартиру № 50 за адресою: АДРЕСА_1, на 1/2 частину квартири № 55 за адресою: АДРЕСА_1.

У зв'язку з тим, що у паспорті зразка 1995 року прізвище заявника українською було зазначено як «ОСОБА_1» (через апостроф), у всіх офіційних документах, в тому числі і у договорі міни від 04.05.1995 року, вона була зазначена як «ОСОБА_1».

15.01.2001 року заявник отримала паспорт громадянина України, в якому її прізвище українською зазначено «ОСОБА_2» - без додавання апострофа.

Після смерті сина в 2002 році, заявник разом із невісткою постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1. Жодних протиріч та конфліктів між ними не було.

У зв'язку з тим, що заявник стала хворіти та потребувати сторонньої допомоги, вона домовилась із невісткою, що остання буде її доглядати, а вона подарує їй 1/4 частку квартири, де вони разом проживали, про що був укладений договір дарування. Проте, ІНФОРМАЦІЯ_4 року невістка - ОСОБА_3 померла. Після того, як заявник звернулась в органи нотаріату, дізналась, що невістка залишила заповіт, згідно якого спадщину отримала рідна сестра померлої - ОСОБА_4 При цьому, відповідно до заповіту ОСОБА_4 успадкувала після смерті ОСОБА_3 всю квартиру № 55 за адресою: АДРЕСА_1.

Заявник звернулась до суду з позовом про скасування договору дарування. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.04.2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання договору дарування частини квартири недійсним було відмовлено. Проте, рішенням Апеляційного суду Вінницької облдасті від 30.07.2015 року її позов був задоволений, а рішення суду першої інстанції скасовано.

Крім того, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.08.2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 був задоволений частково. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 08.04.2014 року державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори.

З метою реєстрації права власності на частку квартири на підставі первинного правовстановлюючого документа - договор уміни від 04.05.1995 року заявник звернулась до Реєстраційної служби, однак, через розбіжність у написанні її прізвища у правовстановлюючому документі - договорі міни від 04.05.1995 року та паспорті вчинити реєстраційну дію неможливо.

16.11.2018 року заявник уточнила позовні вимоги та просила встановити факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, правовстановлюючого документа - договору міни від 04.05.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори Довгалюк Л.Б., реєстровий номер 3-2041, в якому прізвище заявника вказано «ОСОБА_1».

Провадження у даній справі було відкрито 20.11.2018 року (а.с. 25).

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримала і просила встановити факт належності їй - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, правовстановлюючого документа - договору міни від 04.05.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори Довгалюк Л.Б., реєстровий номер 3-2041, в якому її прізвище вказано «ОСОБА_1», оскільки внести виправлення в документ неможливо.

Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_2, виданого Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області 15.01.2001 року та довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків від 11.12.2017 року, заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, з 17.09.1996 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5, 6).

Згідно нотаріально посвідченого договору міни квартири від 04.05.1995 року ОСОБА_6 обміняла належну їй квартиру № 50 за адресою: АДРЕСА_1 на належну ОСОБА_2 1/2 частку квартири № 55 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7). Право власності на частку квартири за ОСОБА_6 було зареєстроване в КП «ВООБТІ» 25.05.1995 року (зворот а.с. 7).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.04.2015 року в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним було відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 30.07.2015 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.04.2015 року скасовано. Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним - задоволено. Визнано недійсним договір дарування 1/2 частки квартири № 55 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11-12), укладений 12.01.1996 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори за № 3-147.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.08.2018 у справі № 127/4649/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання недійсним заповіту, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, скасування державної реєстрації, визнання права власності на частку квартири, позов задоволений частково. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене 08.04.2014 року державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Болотновою М.М., зареєстроване в реєстрі за № 3-490 (а.с. 14-17). В решті позову - відмовлено. Рішенням суду від 22.08.2018 року встановлено, що позивачу (ОСОБА_1.) відповідно до нотаріально посвідченого договору міни від 04.05.1995 року належить право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1, яку остання в подальшому за договором від 12.01.1996 року подарувала ОСОБА_8 Суд врахував, що судовим рішенням від 30.07.2015 року, яке набрало законної сили, визнано недійсним договір дарування від 12.01.1996 року, а тому відповідно до положень ст. 216 ЦК України, застосовуються правові наслідки за недійсним правочином, а саме, реституція, тобто сторони приводяться до того майнового становища, яке існувало до вчинення недійсного правочину. Враховуючи, що договір дарування частки квартири від 12.01.1996 року визнано судом недійсним, позивачу ОСОБА_1, відповідно до вищевказаних положень цивільного законодавства України, належить на праві власності ? частка квартири АДРЕСА_2 за договором міни від 04.05.1995 року, а тому право власності позивача є відновленим відповідно до рішення Апеляційного суду Вінницької області від 30.07.2015 року та не потребує додаткового захисту.

Проте написання прізвища заявника - «ОСОБА_1» в правовстановлюючому документі від 04.05.1995 року та «ОСОБА_2» у паспорті громадянина України є різним, що перешкоджає зареєструвати право власності на належну заявнику нерухомість, що стало підставою для звернення до суду з даною заявою. В інший спосіб встановити факт або внести виправлення у договір міни неможливо.

Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, зокрема, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали. Суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

На підставі сукупності наданих суду доказів суд дійшов висновку про належність ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_2, правовстановлюючого документа - договору міни від 04.05.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори Довгалюк Л.Б., реєстровий номер 3-2041, в якому прізвище заявника вказано «ОСОБА_1».

Керуючись ст.ст. 2-7, 10, 89, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

заяву задоволити.

встановити факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, правовстановлюючого документа - договору міни від 04.05.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори Довгалюк Л.Б., реєстровий номер 3-2041, в якому прізвище заявника вказано «ОСОБА_1».

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст.ст. 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції закону №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року).

Повне судове рішення складене 26 грудня 2018 року.

Суддя: