Єдиний унікальний номер 219/5776/18 Номер провадження 22-ц/775/1250/2018
Головуючий у 1 інстанції Погрібна Н.М. Єдиний унікальний номер 219/5776/18
Доповідач Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/775/1250/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2018 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

судді доповідача Папоян В.В.

суддів Гапонова А.В. Соломахи Л.І.

за участю секретаря Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області за апеляційною скаргою ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2, на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 07 червня 2018 року у справі № 219/5776/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії (суддя Погрібна Н.М.),

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. В обґрунтування якого зазначав, що відповідачем було неправомірно припинено виплату йому страхових виплат у зв'язку зі стійкою втратою працездатності, просив визнати такі дії відповідача неправомірними та зобов'язати виплатити заборгованість.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 07 червня 2018 року було відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії. Позивачу було роз'яснено право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Не погодившись з зазначеною ухвалою подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд помилково дійшов до висновку про те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства оскільки подана з публічно-правового спору фізичної особи із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, розгляд якого здійснюється в порядку адміністративного судочинства.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу права ОСОБА_1 на страхові виплати, передбачену Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VIII). Відповідно до положень розділів І і ІІ зазначеного закону Фонд не здійснює владні управлінські функції, тому з урахуванням наведеного та враховуючи суб'єктний склад сторін та характер правовідносин, такі спори підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. В обґрунтування посилався на те, що відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» Фонд наділений контролюючими функціями та правом видання обов'язкових для страхувальника актів, спори за його участі та участі його робочих органів розглядаються в порядку адміністративного судочинства. Окрім цього, про публічно-правовий характер спору також свідчить те, що страхова виплата призначається спеціально уповноваженим на це суб'єктом - Фондом.

Представник відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в судовому засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив ухвалу суду залишити без змін.

Інші особи які приймають участь у справі у судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 186 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що 05.06.2018 року до Артемівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії. Позивач звернувся до суду у зв'язку із тим, що з 01.06.2017 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області припинило страхові виплати у зв'язку з втратою працездатності на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які мешкають на території м.Бахмут, створеної при Бахмутської міській раді, протокол засідання №49 від 30.05.2017 року, у зв'язку з не підтвердженням фактичного місця проживання.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 07 червня 2018 року було відмовлено у відкритті провадження у справі.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що з огляду на функції Фонду соціального страхування України та зміст норм процесуального права, спірні правовідносини мають ознаки публічно-правових за предметом та суб'єктним складом, а отже, підлягають розгляду за правилами КАС України, тобто в порядку адміністративного судочинства.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги оскільки відповідно до ст.3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України зазначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження

Суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Преамбулою Закону № «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що цей Закон відповідно до Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров'я.

Згідно зі ч. 1, 2 ст. 4 Закону «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» Фонд є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Фонд є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням.

Одними із принципів соціального страхування, відповідно до приписів п.1, 3 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, зокрема, є законодавчо визначені умови і порядок здійснення соціального страхування та державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх прав.

Пунктами 6, 7 ст. 6 Закону «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» рішення правління Фонду, прийняте в межах його компетенції, є обов'язковим для виконання, у тому числі всіма страхувальниками та застрахованими особами, яких воно стосується. Рішення правління Фонду оформляється постановою, відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Відповідно до ст. 8 цього Закону виконавча дирекція Фонду є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду, є підзвітною правлінню Фонду та провадить діяльність від імені Фонду в межах та в порядку, визначених статутом Фонду та положенням про виконавчу дирекцію Фонду, що затверджується його правлінням, організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду. Робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділення в районах і містах обласного значення. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатки із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду провадять свою діяльність від імені виконавчої дирекції Фонду в межах та в порядку, визначених цим Законом, статутом Фонду, типовим положенням про робочі органи виконавчої дирекції Фонду, що затверджується його правлінням, та положенням, затвердженим директором виконавчої дирекції Фонду.

Згідно ст. 9 Закону № «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» основними завданнями Фонду та його робочих органів, зокрема, є реалізація державної політики у сферах соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, медичного страхування; надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону.

Тобто Фонд є суб'єктом владних повноважень, наділений владними управлінськими функціями.

Крім того, п.2 ч.1 ст.263 КАС України зазначає, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Позивач звернувся до суду у зв'язку з тим, що Бахмутське міське відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області припинило страхові виплати у зв'язку з втратою працездатності. Фактично позивач не погодився з рішенням суб'єкта владних повноважень.

Ураховуючи функції Фонду соціального страхування України та зміст положень вищезазначених норм процесуального права, спірні правовідносини мають ознаки публічно-правових за предметом та суб'єктним складом, а отже, підлягають розгляду за правилами КАС України.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя N R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та прецедентна практика Європейського суду з прав людини (зокрема, справа Сокуренко і Стригун проти України» та справа «Занд проти Австрії») стверджує, що суд повинен мати необхідну юрисдикцію для розгляду усіх аспектів позову, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Зазначений висновок узгоджується з правовими висновками щодо застосування зазначених норм процесуального права які висловлено Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 04 квітня 2018 року у справі № 280/1539/15-ц, від 25 квітня 2018 року №360/1438/16-а.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду та не дають підстав для скасування ухвали суду і тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала суду підлягає залишенню без змін, як постановлена з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 374-375, 381-382, 384, 389-390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 07 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: В.В. Папоян

А.В. Гапонов

Л.І. Соломаха

Повне судове рішення складено 14 серпня 2018 року.

суддя доповідач: В.В. Папоян