печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Батрин О.В.

секретар судового засідання Гасюк В.В.,

справа № 757/67409/17-ц

учасники справи:

позивач: Товариство з обмежено відповідальністю «Перше Рішення»

відповідач 1: ОСОБА_1

відповідач 2: Міністерство економічного розвитку і торгівлі України

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмежено відповідальністю «Перше Рішення» до ОСОБА_1, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про дострокове припинення дії свідоцтва на знак для товарів і послуг,

представники позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

представник відповідача 1: ОСОБА_7 - ОСОБА_8,

представники відповідач 2: Міністерства економічного розвитку і торгівлі України - Фінагіна В.Б., ОСОБА_10, ОСОБА_11

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року позивач ТОВ «Перше Рішення» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про дострокове припинення дії свідоцтва на знак для товарів і послуг. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач 1 - ОСОБА_1 є власником знаку для товарів та послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом № НОМЕР_2. Згідно з випискою з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг від 21.08.2017 року дія свідоцтва № НОМЕР_2 поширюється на товари 03, 29, 31, 32 та 35 класів Міжнародної класифікації товарів і послуг (надалі - МКТП). Товарний знак зареєстровано 25.04.2014 року відповідно до виписки з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг від 21.08.2017 року. Проте, відповідач-1 не використовує зареєстрований знак для товарів і послуг принаймні 3 останніх роки до дати подання до суду позовної заяви, що є підставою для прийняття рішення про дострокове припинення дії свідоцтва.

Враховуючи, що позивач є власником торговельної марки ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за міжнародною реєстрацією № НОМЕР_3 від 30.07.2015 року для товарів 03 кл. МКТП, ним 09.08.2016 року на підставі Протоколу до Мадридської угоди про міжнародну реєстрацію знаків від 28.06.1989 року, до якого Україна приєдналась з 29.12.2000 року, подано до Міжнародного бюро Всесвітньої організації інтелектуальної власності заяву про територіальне поширення на територію України вказаної міжнародної реєстрації № НОМЕР_3.

Відповідно до повідомлення, розміщеного на сайті Міжнародного бюро Всесвітньої організації інтелектуальної власності (за посиланням http://www.wipo.int/madrid/monitor/en/index.isp#) Державним підприємством «Український інститут промислової власності» 16.05.2017 року прийнято рішення про попередню відмову у наданні правової охорони торговельній марці за міжнародною реєстрацією № НОМЕР_3 на території України на підставі п. 3 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» - у зв'язку зі схожістю знаку за міжнародною реєстрацією з раніше зареєстрованим в Україні знаком для товарів і послуг за свідоцтвом № НОМЕР_2 від 25.04.2014 року, яке належить відповідачу-1.

Дія в Україні свідоцтва № НОМЕР_2 на знак для товарів і послуг, яке належить відповідачу-1, перешкоджає позивачу отримати правову охорону в Україні торговельної марки за міжнародною реєстрацією № НОМЕР_3. Тому позивач звернувся з позовом до суду та просив:

- достроково припинити дію свідоцтва на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 від 25.04.2014 року повністю.

- зобов'язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо припинення дії свідоцтва № НОМЕР_2 та опублікувати відомості про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Ухвалою суду від 5 грудня 2017 року провадження у справі відкрито та призначено судовий розгляд справи на 16 лютого 2018 року (а.с. 52).

30 березня 2018 року до суду надійшов відзив від представника відповідача 1, ОСОБА_1, - ОСОБА_8 (а.с. 82-88), відповідно до якого позивачем не доведено порушення «охоронюваного законом інтересу» щодо дії свідоцтва на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 від 25.04.2014 року на товари 29, 31, 32 та 35 класів МКТП. Відповідач не використовував знак для товарів і послуг з поважних причин та менше 5 років.

15 травня 2018 року до суду надійшов відзив від представника відповідача 2, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України - Гуньковської М.Д. (а.с. 101-103), відповідно до якого дострокове припинення дії свідоцтва про знак для товарів і послуг можливе лише за умови якщо власник знаків не доведе факт використання зазначених знаків відносно зареєстрованих товарів, а у разі відсутності такого використання, не надасть суду докази, що виправдовують причини невикористання зареєстрованих знаків.

23 травня 2018 року від представника позивача ОСОБА_3 надійшла відповідь на відзиви відповідачів (а.с. 109-113), відповідно до яких підтримує позицію, висловлену у позовній заяві. Вказала, що Угода про асоціацію, яка встановлює 5-ти річний строк відповідно до листа Міністерства закордонних справ України від 30.11.2015 року № 72/14-612/1-2980 повинна застосовуватись лише з 1 січня 2016 року. Оскільки відповідачу свідоцтво на знак для товарів і послуг видано 25.04.2014 року, то ставити питання про дострокове припинення свідоцтва на знак для товарів і послуг щодо відповідача можна по закінченню 3-річного строку його невикористання.

2 липня 2018 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив від представника відповідача 1, ОСОБА_1, - ОСОБА_8 (а.с. 125-131), відповідно до якого підтримує позицію, викладену у відзиві.

1 жовтня 2018 року у виконання положень п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року проведено підготовче судове засідання та судовий розгляд справи призначено на 5 грудня 2018 року (а.с. 137).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача 1: ОСОБА_7 - ОСОБА_8 заперечила щодо задоволення позовних вимог з підстав, наведених у відзиві, запереченнях на відповідь на відзив.

Представники відповідача 2: Міністерства економічного розвитку і торгівлі України - Фінагіна В.Б. щодо задоволення позовних вимог поклалась на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 418 ЦК України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений Цивільним кодексом України та іншим законом.

До об'єктів права інтелектуальної власності згідно з ч. 1 ст. 420 ЦК України належать, зокрема, торговельні марки (знаки для товарів і послуг).

Відповідно до п. 1.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» у застосуванні законів про охорону прав інтелектуальної власності слід враховувати одночасне вживання в них деяких відмінних один від одного, але тотожних за своїм правовим змістом термінів, якими визначають окремі об'єкти права інтелектуальної власності, як-то «знаки для товарів і послуг» і «торговельні марки».

Відповідно до ст. 492 ЦК України та ч. 2 ст. 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів.

Згідно зі ст. 1 цього Закону знак - це позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб.

Відповідно до п. 4 ст. 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням знака та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру («Державний реєстр свідоцтв України на знаки для товарів і послуг»), і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення знака та переліком товарів і послуг.

Судом встановлено, що відповідач 1 - ОСОБА_1 є власником знаку для товарів та послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом № НОМЕР_2.

Згідно з випискою з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг від 21.08.2017 року дія свідоцтва № НОМЕР_2 поширюється на товари 03, 29, 31, 32 та 35 класів Міжнародної класифікації товарів і послуг (надалі - МКТП).

Товарний знак зареєстровано 25.04.2014 року відповідно до виписки з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг від 21.08.2017 року (а.с. 14-15).

Позивач ТОВ «Перше Рішення» є власником торговельної марки ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за міжнародною реєстрацією № НОМЕР_3 від 30.07.2015 року для товарів 03 кп. МКТП.

Позивачем ТОВ «Перше Рішення» 09.08.2016 року на підставі Протоколу до Мадридської угоди про міжнародну реєстрацію знаків від 28.06.1989 року, до якого Україна приєдналась з 29.12.2000 року, подано до Міжнародного бюро Всесвітньої організації інтелектуальної власності заяву про територіальне поширення на територію України вказаної міжнародної реєстрації № НОМЕР_3.

Проте, відповідно до повідомлення, розміщеного на сайті Міжнародного бюро Всесвітньої організації інтелектуальної власності (за посиланням http://www.wipo.int/madrid/monitor/en/index.isp#) Державним підприємством «Український інститут промислової власності» 16.05.2017 року прийнято рішення про попередню відмову у наданні правової охорони торговельній марці за міжнародною реєстрацією № НОМЕР_3 на території України на підставі п. 3 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» - у зв'язку зі схожістю знака за міжнародною реєстрацією з раніше зареєстрованим в Україні знаком для товарів і послуг за свідоцтвом № НОМЕР_2 від 25.04.2014 року, яке належить відповідачу-1.

Згідно з ч. 4 ст. 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», якщо знак не використовується в Україні повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг протягом трьох років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або від іншої дати після цієї публікації, будь-яка особа має право звернутися до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково.

Позивач стверджує, що відповідач-1 ОСОБА_1 не використовує зареєстрований знак для товарів і послуг принаймні три останніх роки до дати подання до суду позовної заяви, що є підставою для прийняття рішення про дострокове припинення дії свідоцтва.

Положеннями ч. 1 та ч. 3 ст. 494 ЦК України передбачено, що набуття права інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг (торговельну марку) засвідчується свідоцтвом.

Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» використанням знака визнається:

- нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення);

- застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано;

- застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет.

Знак визнається використаним, якщо його застосовано у формі зареєстрованого знака, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності знака.

Судом встановлено, що відповідач-1 не використовував зареєстрований знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» у своїй діяльності будь-яким способом, що стверджується наступними доказами:

1. листом від Асоціації товарної нумерації «ДжіЕс1 Україна» за № 1547-10/17 від 24.10.2017 року, згідно з яким станом на 26.10.2017 року в реєстрі Асоціації «ДжіЕс1 Україна» відсутні позиції суб'єктів господарювання - асоційованих членів Асоціації «ДжіЕс1 Україна», у складі назв та/або описів яких є словесне позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1» (а.с. 16). Таким чином, товари, для яких зареєстровано торгову марку «ІНФОРМАЦІЯ_1», не вироблялись та не реалізовувались відповідачем-1.

2. листом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України за вих. № 3433-08/37702- 07 від 23.10.2017 року, згідно з яким за період часу з 08.04.2013 року по день подання позову видано 6 сертифікатів відповідності на продукцію під торгівельною маркою «ІНФОРМАЦІЯ_1». При чому, відповідачем-1 не здійснювалась сертифікація будь-якої продукції під торгівельною маркою «ІНФОРМАЦІЯ_1» (а.с. 18-20).

3. листом ТОВ «Індустріальний Телевізійний Комітет» за вих. № 2310-01 від 23.10.2017 року, відповідно до якого згідно з даними ТВ панелі фактів виходу рекламної компанії торговельної марки «ІНФОРМАЦІЯ_1» на телевізійних каналах відкритих у ТВ Панелі за період з 19.10.2014 року по 18.10.2017 року не виявлено (а.с. 21).

4. листом Міністерстваекономічного розвитку і торгівлі України від 22.08.2017 року за № 1214/24, відповідно до якого станом на 21.08.2017 року до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг не вносились відомості щодо видачі ліцензій на використання знака для товарів і послуг за свідоцтвом № НОМЕР_2 (а.с. 23).

Отже, торговельна марка за свідоцтвом № НОМЕР_2 не використовувалась відповідачем-1 в Україні протягом трьох років до дати подання позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 497 ЦК України чинність майнових прав інтелектуальної власності на торговельну марку може бути припинено достроково за ініціативою особи, якій вони належать, якщо це не суперечить умовам договору, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 4 ст. 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», якщо знак не використовується в Україні повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг протягом трьох років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або від іншої дати після цієї публікації, будь-яка особа має право звернутися до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково.

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Порядок укладення, виконання та припинення дії міжнародних договорів України з метою належного забезпечення національних інтересів, здійснення цілей, завдань і принципів зовнішньої політики України, закріплених у Конституції України та законодавстві України визначає преамбула Закону України «Про міжнародні договори України».

Відповідно до абз. 6 ст. 1 Закону України «Про міжнародні договори України» ратифікація є однією з форм надання згоди держави (України) на обов'язковість для неї міжнародного договору.

Cтатею 19 Закону України «Про міжнародні договори України» визначено, що чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Аналогічні положення містяться у ст. 10 ЦК України.

01.09.2017 року набула чинності Угода про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (далі - Угода про асоціацію та Сторони), яка була укладена 21.03.2014 р. та 27.06.2014 р. у м. Брюсселі та ратифікована Україною 16.09.2014 згідно із Законом України «Про ратифікацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони» від 16.09.2014 р. Отже, Угода про асоціацію є частиною чинного українського законодавства і не суперечить Конституції України.

Угодою про асоціацію встановлені окремі стандарти, які доповнюють та уточнюють права і зобов'язання Сторін згідно з Угодою про торговельні аспекти прав інтелектуальної власності (ТРІПС) та іншими міжнародними договорами у сфері інтелектуальної власності, зокрема, щодо торговельних марок.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 Угоди про асоціацію для цілей цієї Угоди права інтелектуальної власності включають зокрема, торговельні марки.

Згідно з ч. 1 ст. 198 Угоди про асоціацію Сторони передбачають, що реєстрація торговельної марки підлягає анулюванню, якщо протягом безперервного п'ятирічного періоду вона не була введена у використання на відповідній території для товарів або послуг, стосовно яких вона зареєстрована, і відсутні належні причини для невикористання; проте жодна особа не може заявити, що права власника на торговельну марку мають бути анульовані, якщо протягом проміжку часу між закінченням п'ятирічного періоду і поданням заяви про анулювання розпочалося або було поновлено реальне використання торговельної марки; початок використання або його поновлення протягом трьохмісячного періоду, що передує заяві про анулювання, яке розпочалося відразу після закінчення безперервного п'ятирічного періоду невикористання, не беруться до уваги, якщо підготовка до початку або поновлення використання здійснюється лише у зв'язку з тим, що власник усвідомлює можливість подання заяви про анулювання.

Аналогічну норму містить і ч. 2 ст. 6 bis Паризької конвенції про охорону промислової власності від 20.03.1883 р, відповідно до якої для подання вимоги про скасування знака надається строк не менше п'яти років, що вираховується від дати реєстрації знака.

При цьому за положеннями ч. 4 ст. 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», якщо знак не використовується в Україні повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг протягом трьох років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або від іншої дати після цієї публікації, будь-яка особа має право звернутися до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково.

Отже існує протиріччя між окремими нормативно-правовими актами в частині строку, протягом якого має бути доведене невикористання знаку власником свідоцтва для дострокового припинення дії такого свідоцтва.

Враховуючи наведене, положення ч. 2 ст. 6 bis Паризької конвенції про охорону промислової власності від 20.03.1883 р. щодо 5-тирічного строку не використання знака для товарів і послуг, котра для України набула чинності для України 25 грудня 1991 р., суд дійшов висновку про застосування до правовідносин щодо невикористання знака для товарів і послуг строку у 5 років.

При цьому, Угода про асоціацію, котра також визначає 5-ти річний строк не використання знаку для товарів і послуг, та набула чинності 01.09.2017 року, не суперечить положенням Паризької конвенції про охорону промислової власності від 20.03.1883 р. та прийнята з метою уніфікації застосування положень щодо 5-ти річного строку невикористання знаку для товарів і послуг.

Лист Міністерства закордонних справ України від 30.11.2015 року № 72/14-612/1-2980, на котрий посилається позивач, як на підставу для задоволення позовних вимог щодо дострокового припинення знаку для товарів і послуг по закінченню 3-річного строку його невикористання, суд до уваги не бере, оскільки його не долучено до матеріалів справи, з даних Інтернет-ресурсу вбачається, що він не зареєстрований в Міністерстві юстиції України та направлений суб'єктам для інформування.

Тому, враховуючи, що відповідачу ОСОБА_1 свідоцтво на знак для товарів і послуг видано 25.04.2014 року, то ставити питання про дострокове припинення свідоцтва на знак для товарів і послуг щодо відповідача можна по закінченню 5-ти річного строку.

Отже, позов з підстав невикористання відповідачем знаку для товарів та послуг може бути пред'явлено лише по закінченню 5-ти річного строку його невикористання.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки докази невикористання знаку для товарів і послуг відповідачем 1 надані лише за 3, а не за 5 років.

Крім того, відповідно до ст. 410 ЦК України іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів.

Іноземні особи мають процесуальні права та обов'язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, за винятками, встановленими Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Поняття «охоронюваний законом інтерес» роз'яснено у рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. № 18-рп/2004: «охоронюваний законом інтерес у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам».

Відповідно до положень п. 4 ст. 18 Закону «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» позивач має право звернутися до суду з позовом про дострокове припинення дії свідоцтва на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 у зв'язку з його невикористанням.

Проте, позивачем ставиться питання про дострокове припинення дії свідоцтва на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 від 25.04.2014 року повністю, тобто на товари 03, 29, 31, 32 та 35 класів МКТП, хоча позивачем зареєстровано торгівельну марку ІНФОРМАЦІЯ_1 за міжнародною реєстрацією № НОМЕР_3 від 30.07.2015 року для товарів 03 кл. МКТП.

Отже «охоронюваний законом інтерес» для позивача становить група товарів за 03 кл. МКТП.

Тому, позовні вимоги про дострокове припинення дії свідоцтва на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 від 25.04.2014 року на товари 29, 31, 32 та 35 класів МКТП задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено порушення ОСОБА_7 «охоронюваного законом інтересу» щодо цієї групи товарів.

Доводи відповідача ОСОБА_1, що ним не використовувався знак для товарів та послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» з поважних причин суд до уваги не бере, оскільки складна економічна ситуація, в якій опинилася Україна через військову агресію на Сході, відкриття нових магазинів наразі невиправдано з фінансової точки зору, нащо посилається відповідач, суд не визнає поважними причинами невикористання знаку для товарів і послуг.

Реєстрація доменного імені «organicpeople.ua» в мережі Інтернет (а.с. 95) здійснена відповідачем після звернення позивача до суду з вказаним позовом - 9 серпня 2018 року.

Будь-яких доказів використання знака для товарів та послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» з часу реєстарції цього знаку відповідачем суду не надано.

Листи з приводу ведення переговорів ОСОБА_1 з австрійською компанією «PURE GREEN HOTEL» для виробництва на його замовлення шампуню, мила, гелю для душу під зареєстрованою маркою (а.с. 96-98) не визначає використання знаку для товарів та послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1», а свідчить лише про ціни на відповідні товари.

Суд також звертає увагу, що відповідно до повідомлення, розміщеного на сайті Міжнародного бюро Всесвітньої організації інтелектуальної власності (за посиланням http://www.wipo.int/madrid/monitor/en/index.isp#) Державним підприємством «Український інститут промислової власності» 16.05.2017 року прийнято рішення про попередню відмову у наданні правової охорони торговельній марці за міжнародною реєстрацією № НОМЕР_3 на території України на підставі п. 3 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» - у зв'язку зі схожістю знаку за міжнародною реєстрацією з раніше зареєстрованим в Україні знаком для товарів і послуг за свідоцтвом № НОМЕР_2 від 25.04.2014 року, яке належить відповідачу-1 (а.с. 28-30).

Проте, даних щодо подання запиту на перевірку або оскарження цього повідомлення про попередню відмову до Українського інституту інтелектуальної власності відповідно до п. IX попередньої відмови суду не надано.

Враховуючи наведене, не доведення позивачем «охоронюваного законом інтересу» щодо дії свідоцтва на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 від 25.04.2014 року на товари 29, 31, 32 та 35 класів МКТП, невикористання відповідачем знаку для товарів і послуг здійснено менше 5 років, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір не відшкодовується.

Витрати відповідача ОСОБА_1 відповідно до попереднього (орієнтованого) розрахунку судових витрат (а.с. 100) розподілу не підлягають, оскільки суду не надані відповідні докази їх понесення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 418, 420 ЦК України, ст. 18, 16, 5 Закону «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», Паризькою конвенцією про охорону промислової власності від 20.03.1883 р., Угодою про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, ст. 12, 13, 81, 141-142, 200, 263-265, 267, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмежено відповідальністю «Перше Рішення» до ОСОБА_1, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про дострокове припинення дії свідоцтва на знак для товарів і послуг - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмежено відповідальністю «Перше Рішення»: 105064, м. Москва, Гороховський пер.4, кімн. 263, Російська Федерація.

Відповідач 1: ОСОБА_1: АДРЕСА_1, 55200, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач 2: Міністерство економічного розвитку і торгівлі України: м. Київ, вул. Грушевського, 12/2, .

Суддя О.В.Батрин