Ухвала

21 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 565/1642/15-ц

провадження № 61-41553ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 02 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» про стягнення пені,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» (далі - ПАТ «Сбербанк») про стягнення пені.

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 09 вересня 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 02 лютого 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 09 вересня 2015 року визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.

10 вересня 2018 року ОСОБА_1 направила до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області

від 09 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 02 лютого 2016 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 09 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 02 лютого 2016 року і направити справу до суду першої інстанції для відкритті провадження, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду від 25 жовтня 2018 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 залишено без руху, надано строку для усунення вказаних недоліків. Запропоновано надати відповідні докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції. Попереджено про наслідки її невиконання.

Відповідно до підпункту 14 пункту 1 розділу ХIII «Перехідні положення»

ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 325 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення) касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

Апеляційним судом Рівненської області постановлено ухвалу 02 лютого 2016 року. Останній день строку на касаційне оскарження судового рішення припадав на 22 лютого 2016 року, а касаційну скаргу подано - 10 вересня 2018 року.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частиною третьою статті 390 ЦПК України передбачено, що строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження рішення (справа «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня

2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справвід 12 лютого 2016 року первісну касаційну скаргу ОСОБА_1, подану у лютому 2016 року,залишено без руху, а ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 травня 2016 року зазначену скаргу визнано неподаною та повернуто заявнику у зв'язку з не усуненням її недоліків.

Повторно касаційну скаргу подано лише 10 вересня 2018 року, тобто через 2,5 років після закінчення строку на касаційне оскарження та майже через рік після її повернення, що свідчить про те, що заявник, оскарживши

у лютому 2016 року судові рішення, до вересня 2018 року не цікавилася результатами її розгляду.

Вирішуючи питання про поновлення строку на касаційне оскарження, судом враховано, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Якщо наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту четвертого частини другої статті 394 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, та те, що поважних підстав пропуску строку на касаційне оскарження вказаного судового рішення, які б могли свідчити про наявність особливих і непереборних обставин, за яких заявник не подав касаційну скаргу у передбачений законом строк, та які б виправдали пропуск строку понад два роки, не надано, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 127, 260, 394 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» про стягнення пені, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 02 лютого 2016 року відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська