ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3390/18 Справа № 214/4275/17 Суддя у 1-й інстанції - Малаховська І. Б. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

головуючого - судді: Зубакової В.П.,

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання: Євтодій К.С.

сторони

позивач: ОСОБА_1,

відповідачі: Приватне акціонерне товариство «Криворізький центральний рудоремонтний завод», Публічне акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняапеляційні скарги відповідача Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» та позивача ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3, на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 12 вересня 2018 року, яке ухвалене суддею Прасоловим В.М. о 08 годині 46 хвилин у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 24 вересня 2018 року,-

ВСТАНОВИВ :

У липні 2017 року позивач ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3, звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Криворізький центральний рудоремонтний завод» (далі - ПрАТ «КЦРЗ» ) про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він, працюючи у відповідача в шкідливих умовах праці, отримав професійне захворювання, у зв'язку із чим, висновком МСЕК у 2017 році йому первинно встановлено втрату професійної працездатності у загальному розмірі 25 %, безстроково.

Вважає, що у зв'язку з отриманим професійним захворюванням йому спричинено моральну шкоду, яка завдана з вини відповідача та підлягає відшкодуванню ним, а тому просив суд стягнути на свою користь моральну шкоду з відповідача у розмірі 320 000 грн.

У липні 2017 року позивач ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3, звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі ПАТ «ПІВДГЗК»), про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він, працюючи у відповідача в шкідливих умовах праці, отримав професійне захворювання, у зв'язку із чим, висновком МСЕК у 2017 році йому первинно встановлено втрату професійної працездатності у загальному розмірі 25 %, безстроково.

Вважає, що у зв'язку з отриманим професійним захворюванням йому спричинено моральну шкоду, яка завдана з вини відповідача та підлягає відшкодуванню ним, а тому просив суд стягнути на свою користь моральну шкоду з відповідача у розмірі 320 000 грн.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 05 жовтня 2017 року

об'єднано справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», про відшкодування моральної шкоди зі справою за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Криворізький центральний рудоремонтний завод» про відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 12 вересня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану в зв'язку з ушкодженням здоров'я, у розмірі 100000,00 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судові витрати у розмірі 640 грн.

В решті позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «ПІВДГЗК» ставить питання про скасування рішення суду в частині стягнення з ПАТ «ПІВДГЗК» моральної шкоди, та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що у позивача виникло професійне захворювання внаслідок його роботи не тільки на ПАТ «ПІВДГЗК» , але й на інших підприємствах, що підтверджується Актом розслідування професійного захворювання. Зазначає, що позивач був повідомлений і ознайомлений про шкідливі умови праці, але свідомо продовжував працювати на підприємстві. Зокрема, саме безпідставне ставлення позивача до свого здоров'я у результаті призвело до встановлення йому професійного захворювання.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду в частині відмови в задоволенні позову до ПрАТ «КЦРЗ» та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не враховано, що в акті розслідування причин виникнення професійного захворювання та в інформаційній довідці про умови праці зазначено, що робота позивача, також і на підприємстві відповідача - ПрАТ «КЦРЗ», призвела до втрати професійної працездатності. Також, судом першої інстанції не враховано тривалість роботи позивача в шкідливих умовах праці на підприємстві, тяжкість наслідків отриманого професійного захворювання, наявність фізичних страждань позивача, що в свою чергу викликають моральні страждання.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат ОСОБА_3, відповідач ПрАТ «КЦРЗ» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «КЦРЗ», залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ПАТ «ПІВДГЗК - Дарій Л.М., яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, представника ПрАТ «КЦРЗ» Дерябкіну О.С., яка просила апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, відзиву на апеляційну скаргу позивача, колегія суддів вважає, щоапеляційні скарги позивача ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3 та апеляційна скарга відповідача ПАТ «ПІВДГЗК» - підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, працював вибивальником лиття та вибивальником відливок на КЦРЗГО, правонаступником якого є ПрАТ «КЦРЗ» з 06 травня 1978 року по 17 жовтня 1994 року та помічником машиніста устаткування плавучого несамохідного земснаряду, машиністом устаткування плавучого несамохідного земснаряду, машиністом землесосного плавучого несамохідного снаряду цеху № 3 шламових та породних систем збагачувальних фабрик ВАТ «ПівдГЗК», правонаступником якого є ПАТ «ПІВДГЗК» з 27 липня 1995 року по 30 липня 2010 року у шкідливих умовах праці (а.с. 56-57).

30.07.2010 року - звільнений з роботи за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України.

Медичним висновком лікарсько-експертної комісії Українського НДІ промислової медицини від 16.03.2017 року № 330, у позивача встановлено професійне захворювання з діагнозом хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії) група В, у поєднанні з персистуючою бронхіальною астмою, середньоважкий перебіг третього ступеня. ЛН другого ступеня (а.с. 59).

Відповідно до п.п. 16, 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 14 квітня 2017 року, причиною професійного захворювання позивача є робота вибивальником лиття та вибивальником відливок на КЦРЗГО, правонаступником якого є ПрАТ «КЦРЗ» та помічником машиніста устаткування плавучого несамохідного земснаряду, машиністом устаткування плавучого несамохідного земснаряду, машиністом землесосного плавучого несамохідного снаряду цеху № 3 шламових та породних систем збагачувальних фабрик ВАТ «ПівдГЗК», правонаступником якого є ПАТ «ПІВДГЗК» в умовах важкої фізичної праці, з перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Так, вміст пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10% до 70 % в повітрі робочої зони в 1,2-1,6 разів перевищує ГДК (2,4-3,2 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3), вміст пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 2 % до 10 % в повітрі робочої зони в 3,2 рази перевищує ГДК (13 мг/м3 при ГДК 4,0 мг/м3) по САнПіН 46-17-88 «Предельно допустиме концентрации (ПДК) вредных веществ в воздухе робочей зоны. На інших підприємствах, зазначених в пункті 16 вміст пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10% до 70 % в повітрі робочої зони в 6,2 рази перевищує ГДК (12,4 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3), вміст пилу фіброгенної дії в повітрі робочої зони в 1,7 рази перевищує ГДК (10,3 мг/м3 при ГДК 6,0 мг/м3) по САнПіН 46-17-88 «Предельно допустиме концентрации (ПДК) вредных веществ в воздухе робочей зоны (а.с.56-57).

Висновком МСЕК від 29 червня 2017 року ОСОБА_1 первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 25% з 19 червня 2017 року безстроково(а.с. 58).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «КЦРЗ» та ПАТ «ПІВДГЗК» про стягнення моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача до ПрАТ «КЦРЗ» необґрунтовані, оскільки позивач отримав професійне захворювання не під час роботи на ПрАТ «КЦРЗ», в зв'язку з чим дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині. Задовольняючи частково позов в частині відшкодування моральної шкоди ПАТ «ПІВДГЗК», суд першої інстанції керувався вимогами ч.2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України та виходив з обов'язку відповідача ПАТ «ПІВДГЗК» відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв'язку з отриманими ним на виробництві професійного захворювання.

Колегія суддів не може погодитись з даним висновком суду з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення названих вимог закону не дотримався.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з п.п. 16, 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 14 квітня 2017 року, причиною професійного захворювання позивача є робота вибивальником лиття та вибивальником відливок на КЦРЗГО, правонаступником якого є ПрАТ «КЦРЗ» та помічником машиніста устаткування плавучого несамохідного земснаряду, машиністом устаткування плавучого несамохідного земснаряду, машиністом землесосного плавучого несамохідного снаряду цеху № 3 шламових та породних систем збагачувальних фабрик ВАТ «ПівдГЗК», правонаступником якого є ПАТ «ПІВДГЗК» в умовах важкої фізичної праці, з перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Так, вміст пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10% до 70 % в повітрі робочої зони в 1,2-1,6 разів перевищує ГДК (2,4-3,2 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3), вміст пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 2 % до 10 % в повітрі робочої зони в 3,2 рази перевищує ГДК (13 мг/м3 при ГДК 4,0 мг/м3) по САнПіН 46-17-88 «Предельно допустиме концентрации (ПДК) вредных веществ в воздухе робочей зоны. На інших підприємствах, зазначених в пункті 16 вміст пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10% до 70 % в повітрі робочої зони в 6,2 рази перевищує ГДК (12,4 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3), вміст пилу фіброгенної дії в повітрі робочої зони в 1,7 рази перевищує ГДК (10,3 мг/м3 при ГДК 6,0 мг/м3) по САнПіН 46-17-88 «Предельно допустиме концентрации (ПДК) вредных веществ в воздухе робочей зоны (а.с.56-57).

Отже, обидва роботодавці - ПрАТ «КЦРЗ» та ПАТ «ПІВДГЗК» під час роботи позивача допустили перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Колегія суддів встановлено, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини роботодавців - КЦРЗГО, правонаступником якого є ПрАТ «КЦРЗ» та ВАТ «ПівдГЗК», правонаступником якого є ПАТ «ПІВДГЗК», якими не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці, відповідно до нормативно-правових актів.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «ПІВДГЗК», про те, що позивач з власної волі протягом тривалого часу виконував роботу в шкідливих умовах праці, про що його було повідомлено під підпис при укладення трудового договору, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки здійснення відповідачем заходів для забезпечення працівникам безпечних умов праці, які не усунули впливу негативних факторів, не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди, за умови доведеності такої шкоди, та не мають враховуватися судом при визначенні розміру моральної шкоди.

Колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги представника позивача про те, що робота позивача, також і на підприємстві КЦРЗГО, правонаступником якого є ПрАТ «КЦРЗ» призвела до втрати позивачем професійної працездатності, оскільки дані обставини підтверджуються актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 14 квітня 2017 року, яким встановлено порушення відповідачем законодавства про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги представника позивача щодо не врахування судом першої інстанції тривалості роботи позивача в шкідливих умовах праці на підприємстві КЦРЗГО, правонаступником якого є ПрАТ «КЦРЗ», тяжкість наслідків отриманого професійного захворювання, наявність фізичних страждань позивача, що в свою чергу викликають моральні страждання та вважає, що він визначений без повного урахування роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Колегія суддів приходить до висновку, про те що у зв'язку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, на теперішній час, втратив професійну працездатність у розмірі 25 % безстроково. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки відчуває складності із диханням, в нього часто виникає важкість та біль у грудній клітці, задишка при незначному фізичному навантажені, сильний кашель. Періодично проходить лікування, незважаючи на постійні курси лікування покращення в стані здоров'я не спостерігається.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, внаслідок отриманого професійного захворювання, тривалості праці позивача в шкідливих умовах, що перевищували нормативи, на кожному з підприємств: на підприємстві КЦРЗГО, правонаступником якого є ПрАТ «КЦРЗ» 16 років 5 місяців та ВАТ «ПівдГЗК», правонаступником якого є ПАТ «ПІВДГЗК» 16 років , що потягло втрату працездатності, розмір втрати професійної працездатності безстроково, приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, у зв'язку з чим скасовує рішення суду з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та невірного застосування норм матеріального права, згідно п.п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, та приймає нове рішення про часткове задоволенні позовних вимог.

Згідно положення, закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674 в редакції, чинній на момент постановлення рішення судом першої інстанції, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Крім того, вимога про стягнення моральної шкоди є немайновою та за подання позову в даній категорії справ судовий збір справляється за фіксованою ставкою (пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»), а не пропорційно до розміру суми грошового відшкодування моральної шкоди, заявленого позивачем.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв'язку з цим, колегія суддів приходить до висновку, про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» та з Приватного акціонерного товариства «Криворізький центральний рудоремонтний завод» на користь держави судові витрати по справі понесені на сплату судового збору у розмірі по 551,20 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381, 382 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3 та Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» - задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 12 вересня 2018 рокускасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» та Приватного акціонерного товариства «Криворізький центральний рудоремонтний завод» - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 12 000 (дванадцять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Криворізький центральний рудоремонтний завод» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 13 000 (тринадцять) гривень 00 (нуль) копійок без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судові витрати по справі понесені на сплату судового збору у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривень 20 (двадцять) копійок.

Стягнутиз Приватного акціонерного товариства «Криворізький центральний рудоремонтний завод» на користь держави судові витрати по справі понесені на сплату судового збору у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривень 20 (двадцять) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 29 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: