УХВАЛА

12 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 331/5981/16-ц

провадження № 61-28247св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., ШтеликС. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: Запорізький міський голова ОСОБА_5, комунальна установа «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги міста Запоріжжя», Запорізька міська рада,

третя особа - Департамент охорони здоров'я Запорізької міської ради,

розглянув заяву ОСОБА_6 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_6 до Запорізького міського голови ОСОБА_5, Комунальної установи «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги міста Запоріжжя», Запорізької міської ради, третя особа - Департамент охорони здоров'я Запорізької міської ради, про визнання незаконним та скасування розпорядження Запорізького міського голови про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати розпорядження Запорізького міського голови від 23 серпня 2016 року № 2268к/тр про звільнення з посади головного лікаря комунальної установи «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги міста Запоріжжя», поновити на зазначеній посаді, стягнути на його на користь з комунальної установи «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги міста Запоріжжя» середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 62 409,36 грн, стягнути на його користь із Запорізького міського голови моральну шкоду у розмірі 1 000 000,00 грн, стягнути на його користь з відповідачів солідарно усі судові витрати по справі, допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, індексації заробітної плати, моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження Запорізького міського голови від 23 серпня 2016 року № 2268к/тр про звільнення ОСОБА_6 з посади головного лікаря комунальної установи «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги міста Запоріжжя».

Поновлено ОСОБА_6 на посаді головного лікаря комунальної установи «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги міста Запоріжжя».

Стягнуто з комунальної установи «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги міста Запоріжжя» на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23 серпня 2016 року по 20 грудня 2016 року у сумі 62 409,36 грн.

Стягнуто з Запорізького міського голови ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 1 000,00 грн.

Вирішено питання про розподіл судового збору.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_6 на посаді головного лікаря комунальної установи «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги міста Запоріжжя» і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми платежу за один місяць.

У решті позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 01 березня 2017 року рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судового збору.

Не погодившись із рішенням апеляційного суду, ОСОБА_4 звернувся із касаційною скаргою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

При поданні касаційної скарги ОСОБА_4 сплатив судовий збір у сумі 9 094,80 грн.

Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ від 16 вересня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_6 задоволено частково.

Рішення Апеляційного суду Запорізької області від 01 березня 2017 року скасовано.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2016 року скасовано в частині стягнення із Запорізького міського голови ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 000,00 грн, та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2016 року залишено в силі.

У листопаді 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути із Запорізького міського голови ОСОБА_5 на його користь понесені ним судові витрати за подачу касаційної скарги.

Заява мотивована тим, що ухвалюючи рішення від 16 вересня 2017 року, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ відповідно до вимог статті 88 ЦПК України 2004 року не вирішив питання про судові витрати. Відповідно до приписів статті 2 Закону України «Про судовий збір» за подачу касаційної скарги ним було подано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 120 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви. Оригінал квитанції знаходиться в матеріалах справи .

Відповідно до підпункту 1 пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

01 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_6 про ухвалення додаткового рішення у справі задоволенню не підлягає.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Аналогічна норма містилася у статті 220 ЦПК України 2004 року.

Відповідно до частин першої, другої статті 79 ЦПК України 2004 року судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат визначається статтею 88 ЦПК України 2004 року.

Відповідно до частин першої-третьої статті 88 ЦПК України 2004 року стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог

Згідно із вимогами статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів касаційного провадження, ОСОБА_4 за подання до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційної скарги на рішення апеляційного суду сплачено судовий збір у розмірі 9 094,80 грн, що підтверджується квитанцією від 13 березня 2017 року.

Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_6 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Запорізької області від 01 березня 2017 року скасовано. Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2016 року скасовано в частині стягнення із Запорізького міського голови ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 000,00 грн, та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог. В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2016 року залишено в силі.

Питання щодо розподілу судових витрат судом касаційної інстанції не вирішувалося.

Разом з цим, відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній нас звернення із позовною заявою) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ від 16 вересня 2017 року рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2016 року залишено без змін у частині задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування розпорядження Запорізького міського голови від 23 серпня 2016 року № 2268к/ про звільнення ОСОБА_6 з посади головного лікаря комунальної установи «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги міста Запоріжжя»; поновлення ОСОБА_6 на посаді головного лікаря комунальної установи «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги міста Запоріжжя»; стягнення з комунальної установи «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги міста Запоріжжя» на користь ОСОБА_6 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 23 серпня 2016 року по 20 грудня 2016 року у сумі 62 409,36 грн.

Ураховуючи наведені норми матеріального і процесуального права та обставини справи, ОСОБА_4 звільнений від сплати судового збору в усіх судових інстанціях як позивач у справі про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, тому правові підстави для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення із Запорізького міського голови ОСОБА_5 понесених ОСОБА_4 судових витрат за подачу касаційної скарги відсутні.

Від сплати судового збору за позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_4 не звільнений, однак рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2017 року рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2016 року в частині стягнення із Запорізького міського голови ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 моральної шкоди в розмірі 1 000,00 грн скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог, тому у цій частині судові витрати поверненню не підлягають.

Крім того, згідно з пунктом 1 частини першої та частини другої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Таким чином, позивач не позбавлений права відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про судовий збір» звернутися до суду із заявою про повернення сплаченого судового збору як внесеного в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 88, 220 ЦПК України 2004 року, 141, 182, 183, 270, 409 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_6 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_6 до Запорізького міського голови ОСОБА_5, Ккмунальної установи «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги міста Запоріжжя», Запорізької міської ради, третя особа - Департамент охорони здоров'я Запорізької міської ради, про визнання незаконним та скасування розпорядження Запорізького міського голови про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Головуючий СуддіВ. С. Висоцька А. О. Лесько С. Ю. Мартєв В. М. Сімоненко С. П. Штелик