Ухвала

27 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 2-131/07

провадження № 61-46359ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 11 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 21 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: Львівське комунальне підприємство «Сріблястий», ОСОБА_4, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Залізничного районного суду міста Львова від 28 грудня 2007 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з указаним позовом, в якому просили зобов'язати ОСОБА_3 не чинити їм перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1

ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: Львівське комунальне підприємство «Сріблястий», ОСОБА_4, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 28 грудня 2007 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 06 жовтня 2008 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1

У травні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Залізничного районного суду міста Львова від 28 грудня 2007 року, посилаючись на те, що рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 28 грудня 2007 року позбавлено їх права користування квартирою АДРЕСА_1 Як на нововиявлену обставину заявники посилалися на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 26 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Сріблястий» про визнання дій неправомірними, визнання актів недійсними, зобов'язання вчинити певні дії, яким їх позов задоволено частково. Визнано відсутність повноважень Львівського комунального підприємства «Сріблястий» (далі - ЛКП «Сріблястий») в особі директора ОСОБА_5, майстрів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, двірника ОСОБА_10 на проведення обстеження місця проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та складання актів від 06 травня 2003 року, 29 вересня 2003 року, 10 листопада 2003 року, 24 червня 2004 року, 30 серпня 2004 року, 20 жовтня 2004 року, 14 листопада 2007 року. Визнано інформацію, зазначену в актах ЛКП «Сріблястий» від 06 травня 2003 року, 29 вересня 2003 року, 10 листопада 2003 року, 24 червня 2004 року, 30 серпня 2004 року, 20 жовтня 2004 року, 14 листопада 2007 року про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не проживали з 1990 року за адресою: АДРЕСА_1, такою, що не відповідає дійсності. Крім того, рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 27 січня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_11 до Житлово-будівельного кооперативу «Пасіки-103» (далі - ЖБК «Пасіки-103») про визнання дій посадових осіб неправомірними та складених ними документів незаконними, спростування неправдивої інформації, їх позов задоволено. Визнано неправомірними дії ЖБК «Пасіки-103» в особі бувшого голови ОСОБА_12 та голови ОСОБА_13 в частині розголошення та поширення ними конфіденційної інформації про осіб ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_11, щодо зазначення місця проживання (не проживання), місця роботи та сплати комунальних послуг і відповідях від 02 листопада 2004 року № 17 та від 12 вересня 2007 року № 43 на запити адвокатів юридичної консультації Залізничного району міста Львова від 20 вересня 2004 року № 431 та від 06 серпня 2007 року № 309. Визнано незаконними відповіді від 02 листопада 2004 року № 17 та від 12 вересня 2007 року № 43 ЖБК «Пасіки-103». Зобов'язано ЖБК «Пасіки-103» спростувати неправдиву інформацію у відповідях від 02 листопада 2004 року № 17 та від 12 вересня 2007 року № 43 шляхом створення нової довідки, у якій зазначити правдиву інформацію щодо проживання (не проживання) позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_11 у квартирі АДРЕСА_2, яку видати на руки позивачам. Враховуючи наведене, просили скасувати рішення Залізничного районного суду міста Львова від 28 грудня 2007 року, у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою Залізничного районного суду міста Львова від 11 квітня 2018 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 21 серпня 2018 року, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про перегляд рішення Залізничного районного суду міста Львова від 28 грудня 2007 року за нововиявленими обставинами.

19 жовтня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали засобами поштового зв'язку касаційну скаргу на ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 11 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 21 серпня 2018 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Разом із цим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у касаційній скарзі зазначено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що повний текст постанови апеляційного суду вони отримали лише 20 вересня 2018 року, про що є розписка в матеріалах справи.

Відповідно до статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвалених у даній справі судових рішень свідчать про поважність причин пропуску цього строку та наявність підстав для його поновлення.

Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором.

Згідно з частиною сьомою статті 394 ЦПК України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суддя-доповідач постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.

Оскільки викладені у касаційній скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження у даній справі та витребувати матеріали справи.

Керуючись статтями 394, 395 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Залізничного районного суду міста Львова від 11 квітня 2018 року та постанови Апеляційного суду Львівської області від 21 серпня 2018 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження ухвали Залізничного районного суду міста Львова від 11 квітня 2018 року та постанови Апеляційного суду Львівської області від 21 серпня 2018 року.

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 11 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 21 серпня 2018 року.

Витребувати із Залізничного районного суду міста Львова цивільну справу № 2-131/07 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: Львівське комунальне підприємство «Сріблястий», ОСОБА_4, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз'яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 12 січня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук