Ухвала

Іменем України

17 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 466/1268/18

провадження № 61-47792ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: СтупакО. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 10 квітня 2018 року у складі судді Бориславського Ю. Л. та постанову Львівського апеляційного суду від 05 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Крайник Н. П., Шеремети Н. О., Цяцяка Р. П.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення коштів за невиконання умов попереднього договору.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 10 квітня 2018 року відкрито провадження у цій справі.

Не погоджуючись з указаним судовим рішенням, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу.

Постановою Львівського апеляційного суду від 05 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення. Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 10 квітня 2018 року залишено без змін.

30 листопада 2018 року ОСОБА_5 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 10 квітня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 05 листопада 2018 року, у якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини п'ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим, як зазначено у частині п'ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Ураховуючи, що спір між сторонами цієї справи не стосується нерухомого майна, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд,дійшов правильного висновку про відкриття провадження у справі за місцем проживання відповідача.

Доводи касаційної скарги про те, що спір між сторонами виник саме з приводу нерухомого майна, томусуд першої інстанції порушив правила виключної підсудності і помилково виніс ухвалу про відкриття провадження у цій справіза місцем проживання відповідача, є необґрунтованими з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

До позовів, що виникають з приводу нерухомого майна належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов'язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

У цій справі спір виник із приводу повернення коштів за попереднім договором купівлі-продажу садового будинку АДРЕСА_1 у зв'язку з неукладенням сторонами основного договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Отже, висновки суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі за місцем проживання відповідача є правильними та відповідають вимогам процесуального закону.

Доводи касаційної скарги про те, що заявник не була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, призначеного на 05 листопада 2018 року (день постановлення оскаржуваної постанови апеляційного суду) Верховний Суд відхиляє, оскільки відсутність заявника на судовому завданні під час розгляду її апеляційної скарги жодним чином не вплинуло на правильність, законність та обґрунтованість винесеного судом апеляційної інстанції судового рішення. Крім того, усім доводам, які викладені в апеляційній скарзі була надана належна оцінка.

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що суд апеляційної інстанції не вказав у своїй постанові мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, який викладений в її апеляційній скарзі, є безпідставними, оскільки, як неодноразово відзначав Європейський суд з прав людини, рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Отже, оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, постановленими із додержанням норм процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами п'ятою і шостою статті 394, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів за невиконання умов попереднього договору, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 10 квітня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 05 листопада 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак С. О. Погрібний Г. І. Усик