Ухвала

22 грудня 2018 року

місто Київ

справа № 607/14107/17

провадження № 61-48261ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 липня 2018 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Личаківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, треті особи: ОСОБА_3, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» про визнання права власності та виключення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 07 грудня 2018 року із застосуванням засобів поштового зв'язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на зазначені судові рішення.

І. Подана касаційна скарга не підлягає прийняттю касаційним судом до розгляду з інших підстав, оскільки заявником у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 8 липня 2011 року «Про судовий збір». З 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до зазначеного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Згідно із статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Згідно із частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Сума судового збору за подачу позовної заяви за вимоги немайнового характеру у цій справі становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за вимоги майнового характеру у цій справі становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» станом на 01 січня 2017 року, тобто 1 600, 00 грн.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції станом на час подання касаційної скарги) за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Аналіз змісту оскаржуваного судового рішення свідчить, що позовна заява містить одну вимогу немайнового характеру (виключення майна з-під арешту) та одну вимогу майнового характеру (визнання права власності).

Розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини третьої статті 175 ЦПК України такий обов'язок покладається на позивача. Ціна позову визначається як в іноземній валюті, так і в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову, і саме з такої ціни позову (в національній валюті), визначається розмір судового збору, що підлягає сплаті.

Виходячи з того, що зі змісту поданої касаційної скарги та копій оскаржуваних судових рішень неможливо встановити ціну позову станом на день їх подання, заявник касаційної скарги зобов'язаний самостійно встановити й обґрунтувати розмір судового збору і надати оригінал квитанції про його сплату, або документи, що підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі/ Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

II. Крім того, касаційна подана з порушенням вимог пунктів 4, 6 частини другої

статті 392 ЦПК України.

Пунктами 4 та 6 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується та клопотання особи, яка подає скаргу.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Із Єдиного державного реєстру судових рішень слідує, що апеляційним судом Тернопільської області ухвалено постанову 15 листопада 2018 року, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Тернопільського міськрайонного суду від 10 липня 2018 року залишено без змін.

Оскільки заявник у касаційній скарзі оскаржує постанову Тернопільського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року, а аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень дає підстави вважати датою ухвалення постанови Тернопільського апеляційного суду саме 15 листопада 2018 року, тому заявнику слід уточнити прохальну частину, а саме сформулювати клопотання відносно оскаржуваних судових рішень із зазначенням їх дат ухвалення.

ІІІ. У порушення вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено жодного доводу та обґрунтування, в чому полягає неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

ІV. Окрім наведеного, заявником у порушення вимог пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до скарги не додано її копію разом із додатками відповідно до кількості учасників по справі.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 липня 2018 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Личаківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, треті особи: ОСОБА_3, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» про визнання права власності та виключення майна з-під арешту залишити без руху.

Надати для усунення зазначених недоліків строк до 28 січня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний