Справа № 128/2336/18
РІШЕННЯ

Іменем України

28 грудня 2018 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

секретаря судового засідання Нагірняк Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог державний нотаріус третьої Вінницької державної нотаріальної контори Ковальська Л.В. про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності , -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог державний нотаріус третьої Вінницької державної нотаріальної контори Ковальська Л.В. про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є донькою ОСОБА_4. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, мати позивача та відповідач ОСОБА_5 набули у власність земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий № НОМЕР_3, місце розташування: АДРЕСА_1, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельну ділянку площею 0,1900 га, кадастровий № НОМЕР_2, місце розташування: АДРЕСА_1, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що належали ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності разом з ОСОБА_5, але частки у спільній власності не визначені.

Після смерті матері позивача - ОСОБА_4, відкрилася спадщина на належні їй частки земельних ділянок. Будь - яких інших спадкоємців, крім позивача, у померлої немає та будь - які інші спадкоємці спадщину після смерті ОСОБА_4 не приймали.

Таким чином, позивач по справі є єдиним спадкоємцем, що прийняла спадщину після іншого співвласника земельної ділянки.

З метою прийняття спадщини після смерті матері позивач у встановлені законом строки звернулася до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини.

Нотаріусом Третьої Вінницької державної нотаріальної контори Ковальською Л.В. була відкрита спадкова справа № 208 / 2018 щодо майна ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, справа заведена 06.06.2018 року.

12.07.20018 року нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою позивачу по справі було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на вищезазначені земельні ділянки, оскільки нотаріус не може визначити склад спадкового майна, а саме: на яку частку вищезазначених земельних ділянок необхідно видавати свідоцтва про право на спадщину.

За наведених обставин позивач змушена звернутися до суду з позовом, в якому просить визначити, що частка ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий № НОМЕР_3, місце розташування: АДРЕСА_1, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, становила 1/2 частка, а частка ОСОБА_5 становила 1/2; визначити, що частка ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1900 га, кадастровий № НОМЕР_2, місце розташування: АДРЕСА_1, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 становила 1/2 , а частка ОСОБА_5 становила 1/2.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, позов підтримує, змін та доповнень не має, просить його задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позов ОСОБА_1 визнає повністю та не заперечує щодо його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність.

Представник третьої особи без самостійних вимог - Вінницької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, при вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, співвласниками земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий № НОМЕР_3, місце розташування: АДРЕСА_1, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, являються ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с. 13 - 14).

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5, співвласниками земельної ділянки площею 0,1900 га, кадастровий № НОМЕР_2, місце розташування: АДРЕСА_1, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, являються ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с. 15 -16).

Право власності на вищезазначені земельні ділянки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 набули на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.10.19993 року (а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла (а.с. 11).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на частку вищезазначених земельних ділянок. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 являється її дочка - позивач ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача (а.с. 8).

З метою прийняття спадщини після смерті матері позивач у встановлені законом строки звернулася до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини.

Нотаріусом Третьої Вінницької державної нотаріальної контори Ковальською Л.В. 12.07.20018 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою позивачу по справі було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на вищезазначені земельні ділянки, оскільки нотаріус не може визначити склад спадкового майна, а саме: на яку частку вищезазначених земельних ділянок необхідно видавати свідоцтва про право на спадщину (а.с. 17 - 19).

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається,' що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Крім того, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Виходячи з того, що один із співвласників зазначеної вище земельної ділянки помер, визначити його частку у праві спільної сумісної власності неможливо, оскільки відсутня можливість з 'ясувати домовленість між співвласниками.

Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Згідно ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1,2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб(співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до частин 4, 5 ст.89 ЗК України, співвласники земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або виділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачене законом або не встановлено судом. Відповідні роз'яснення містять положення п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року №20.

В Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що «...зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Отже, кожному із співвласників фактично належить на праві власності по 1/2 частці вищевказаної земельної ділянки.

За наведених обставин, суд приходить до висновку. Що позов ОСОБА_1 обгрунтований, а тому підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 328, 355, 368, 1261 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 76, 247, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд ,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визначити, що частка ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий № НОМЕР_3, місце розташування: АДРЕСА_1, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, становила 1/2 , а частка ОСОБА_5 становила 1/2.

Визначити, що частка ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1900 га, кадастровий № НОМЕР_2, місце розташування: АДРЕСА_1, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 становила 1/2, а частка ОСОБА_5 становила 1/2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом направлення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя О.І. Бондаренко