Справа № 472/1173/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2018 р. смт.Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Тустановського А.О.,

при секретарі Тарєлкіній Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Миколаївської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи: Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

24 жовтня 2018 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Позов мотивовано тим, що 12.10.2018 року позивачі звернулись з заявою про надання субсидії до Веселинівської районної служби соціального захисту населення, де отримали відмову в надані субсидії. Відмова була мотивована тим, що за вказаною адресою прописаний та проживає не працюючий ОСОБА_3 12.10.2018 року позивачі отримали довідку Веселинівської селищної ради, згідно якої у житловому будинку, розташованому за адресою: смт. Веселинове, вул. Набережна, 6, Веселинівського району Миколаївської області, зареєстрований ОСОБА_3

Разом з тим, з 2014 року відповідач у зазначеному житловому будинку не проживає, участі в утримані належним чином помешкання не приймає, комунальні послуги не сплачує, обовя`зки наймача житлового будинку не виконує.

В зв'язку з цим, позивачі просять суд визнати відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги в повному обсязі. На наступне судове засідання не зявились, надавши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність, позов визнає повністю.

Представник третьої особи Веселинівської селищної ради в судове засідання ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву в якій просила розглядати справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує.

В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних причин.

Згідно ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника на місцезнаходження майна.

Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тобто вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування своїм майном.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області 25 червня 2015 року та зареєстрованим в реєстрі за № 516, ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_5, померлого 14 жовтня 2010 року, житловий будинок, що розташований в смт. Веселинове, вул. Набережна, 6, Веселинівського району Миколаївської області.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 39711324 від 25 червня 2015 року за ОСОБА_1 на підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом зареєстровано право приватної власності на зазначений житловий будинок.

Таким чином, судом встановлено, що власником житлового будинку, розташованого в смт. Веселинове, вул. Набережна, 6, Веселинівського району Миколаївської області є позивачка ОСОБА_1

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області за вих. № 5694/02-12 від 12.10.2018 року в зазначеному будинку зареєстрований ОСОБА_3.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач з 2014 року і до теперішнього часу не проживає у зазначеному житловому приміщенні, комунальні послуги не сплачує, але не знімається з реєстрації за місцем проживання, відповідач добровільно залишив дане житлове приміщення, забравши свої речі. Зазначене підтверджується актом обстеження житла від 23 жовтня 2018 року, складеному комісієї в складі депутата Веселинівської селищної ради ОСОБА_6 та секретаря Веселинівської селищної ради ОСОБА_7, відповідно до якого ОСОБА_3 дійсно не проживає в зазначеному будинку з 2014 року. Докази, які б свідчили про наявність поважних причин не проживання відповідача в житловому приміщенні, у матеріалах справи відсутні.

Суд вважає, що реєстрація відповідача у зазначеному житловому будинку перешкоджає позивачу ОСОБА_1 у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування житловим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбачених законом.

Статтею 33 Конституції України та Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам гарантована свобода пересування і вільний вибір місця проживання, тому сама по собі наявність чи відсутність прописки (реєстрації) не може бути підставою як для визнання права користування житловим приміщенням за собою, так і для відмови в цьому.

Згідно ст. ст. 71 та 72 ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців, без поважних на те причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позивачка ОСОБА_1 як власник будинку, розташованого за адресою: вул. Набережна, 6, смт. Веселинове Миколаївської області має право вимагати усунення порушення її права власності.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_3 добровільно залишив житловий будинок і не проживає в ньому з 2014 року без поважних на те причин, та у нього відсутні договірні відносини щодо користування житлом з власником будинку, позовні вимоги визнав повністю, суд вважає за необхідне визнати відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням, а позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Що ж стосується позовних вимог ОСОБА_2, то суд приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню за наступних обставин.

Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що єдиним власником житлового будинку розташованого за адресою: вул. Набережна, 6, смт. Веселинове Миколаївської області є позивачка ОСОБА_1

Згідно паспортних даних позивачка ОСОБА_2 зареєстрована в зазначеному житловому будинку.

Разом з тим, доказів того, що ОСОБА_2 є співласником будинку позивачами до суду не надано.

Виходячи з вимог ст. 391 ЦК України, вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном має право лише власник такого майна.

Оскільки суду не надано доказів того, що ОСОБА_2 є співвласником будинку, розташованого за адресою: вул. Набережна, 6, смт. Веселинове Миколаївської області, вона не має права вимагати усунення порушення її права власності.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, таким, що втратив право користування житловим будинком № 6 по вул. Набережна в смт. Веселинове Миколаївської області.

В позовних вимогах ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіОСОБА_8