ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 599/549/18Головуючий у 1-й інстанції Снігурський В.В.
Провадження № 22-ц/817/232/18 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2018 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ходоровський М.В.

суддів - Бершадська Г. В., Ткач О. І.,

секретаря - Панькевич Т.І.

з участю - представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

представника ПАТ "Ощадбанк" Тимчишин Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зборівського районного суду від 04 липня 2018 року (головуючий суддя Снігурський В.В., повний текст рішення складено 06 липня 2018 року) у цивільній справі № 599/549/18 за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк" в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк" в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - по основному боргу в сумі 23267 дол. США, заборгованості по пені за несвоєчасну сплату основного боргу та нарахованих відсотків в сумі 269877,17 грн., заборгованість за процентами в сумі 1577,56 доларів США.

Позовну заяву мотивовано тим, що 19 березня 2008 року між ОСОБА_1 та АТ «Ощадбанк» був укладений кредитний договір №23, згідно якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 29700 доларів США на споживчі цілі зі сплатою 14% річних з терміном повернення до 19 березня 2012року.

У зв"язку з тим, що відповідач свої зобов"язання належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 12 січня 2018 року у нього перед банком виникла заборгованість, позивач просив його вимоги задовольнити.

Рішенням Зборівського районного суду від 04 липня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 (і.п.н. НОМЕР_1) в користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» (, МФО338545, р/р 373929005) заборгованість за кредитним договором № 23 від 19 березня 2008 року, а саме:

23267 доларів США - сума основної заборгованості станом на 12.01.2018 р.;

1577,56 доларів США заборгованість за процентами за користування кредитом станом на 12.01.2018 року;

93130 грн. пені за період з 01 квітня 2017 р. по 30 березня 2018 р.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» 7371 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що 06.07.2010 банк надіслав позичальнику письмове повідомлення - вимогу про усунення порушень, відповідно до якої зобов'язав останнього погасити прострочену заборгованість перед банком в повному обсязі. Оскільки кредитор вимагав повернути заборгованість в строк до 30.07.2010, то ним змінено кінцевий строк виконання зобов'язання, а тому з цього моменту в останнього розпочинається перебіг строку позовної давності. 28.10.2010 прокурор м. Тернополя в інтересах держави в особі ВАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до Тернопільського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про дострокове стягнення боргу, чим перервав перебіг строку позовної давності, а відтак такий строк в силу ч.2 ст.264 ЦК України перервався та розпочався знову. З огляду на це, трирічний строк для звернення до суду закінчився 28.10.2013 року.

Посилаючись на те, що позов пред"явлено по спливу строку позовної давності, про застосування якого заявлялося у суді першої інстанції, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 січня 2011 року з ОСОБА_1 в користь ВАТ « Державний ощадний банк України» вже стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 29829,05 доларів США, а відтак відсутній спір, так як банк своє право захистив, відповідач просив оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у позові.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін. Відзив мотивований тим, що подачею в кінці 2013 року відповідачем в суд заяви про відстрочку виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 січня 2011 року, яка ухвалою цього ж суду від 14 січня 2014 року задоволена, перервався строк позовної давності. Також зазначено, що наявність судового рішення від 14.01.2011р. про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 шляхом реалізації заставного майна не є перешкодою та не є подвійністю стягнення заборгованості із відповідача.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладеного договору № 23 від 19 березня 2008 року ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 29700 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00 % річних та з остаточним терміном повернення кредиту 19 березня 2012 року. Відповідач кредит отримав та зобовязався повертати рівними частинами щомісячно в сумі 495 доларів США.

Для забезпечення належного виконання зобов'язань, що випливає з кредитного договору № 23 від 19 березня 2008 року ОСОБА_1 переданий в заставу транспортний засіб сідловий тягач Е, марки DAF 95 ХF380, 2000 року випуску, колір синій, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_4.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 січня 2011 року з ОСОБА_1 в користь ВАТ «Державний ощадний банк України» стягнуто 29829,05 доларів США, що становить 237239 грн. 38 коп. шляхом звернення стягнення на рухоме майно, а саме: транспортний засіб сідловий тягач Е,марки DAF 95 ХF380, 2000 року випуску, колір синій, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_4.

Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість відповідача за кредитним договором № 23 від 19 березня 2008 року складається з наступного:

23267 дол. США заборгованість по тілу кредиту станом на 12 січня 2018 року;

269877,17 грн. пеня за несвоєчасну сплату основного боргу та нарахованих відсотків з 19.01.2015 року по 10.01.2018 року;

1577,56 дол. США заборгованість по процентам за період з 12.01.2008 по 12.01.2018 р.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 06.07.2010 року начальник управління філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" надіслав ОСОБА_1 письмове повідомлення - вимогу про усунення порушень, відповідно до якої зобов'язав останнього погасити прострочену заборгованість перед банком в повному обсязі в строк до 30.07.2010 року.

У зв"язку з невиконанням вимоги про дострокове виконання умов договору прокурор м.Тернополя в інтересах ВАТ «Державний ощадний банк України» 01.11.2010 року подав позовну заяву про дострокове стягнення заборгованості в розмірі 29829,05 доларів США із ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Отже з часу пред"явленння позову відповідно до ч.3 ст. 264 ЦК України почався перебіг позовної давності.

З огляду на це, трирічний строк для звернення до суду закінчується 01.11.2013 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач за захистом порушеного права у квітні 2018 року звернувся в суд з позовом в межах строку позовної давності, який після винесення ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 січня 2014 року про розстрочку виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 січня 2011 року було перервано.

З таким висновком колегія суддів не погоджується, оскільки суд першої інстанції неповно з"ясував обставини, що мають значення для справи, має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 77, ч. 2 ст. 78, 79, ч. 1 ст. 80 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється у три роки.

Згідно ст. ст. 261, 264 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов"язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов"язку. Позовна давність переривається у разі пред"влення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Переривання строку позовної давності можливе лише тоді, коли такий строк не закінчився.

Статтею 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до листопада 2013 року ОСОБА_1 не вчинялося жодних дій, які б свідчили про визнання ним свого боргу.

Згідно наявної у справі заяви ОСОБА_1 від 03.05.2018 року, останній просив відмовити у позові на підставі пропуску строку позовної давності (а.с. 46).

Згідно матеріалів справи, зокрема позовної заяви, позивач за захистом порушеного права звернувся в суд з позовом 11 квітня 2018 року - по спливу 01.11.2013 року позовної давності.

За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити у зв"язку із спливом позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, а тому рішення суду першої інстанції, яким задоволено позов, слід скасувати.

Колегія суддів не приймає до уваги твердження у відзиві на апеляційну скаргу про те, що у зв"язку із зверненням відповідача до суду із заявою про розстрочку сплати боргу та постановлення ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 січня 2014 року про розстрочення сплати заборгованості відбулося переривання строку позовної давності, так як вбачається із заяви про відстрочення виконання судового рішення, на підставі якої 14 січня 2014 року постановлена ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (справа №2-379/11 а.с. 69, 78), заява подана в суд 24 грудня 2013 року, тобто поза межами строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.2, 376, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Зборівського районного суду від 04 липня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк" в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту відмовити.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк" в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" в користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 11056,50 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 грудня 2018 року.

Головуючий -

Судді -