УХВАЛА

17 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 621/902/14-ц

провадження № 61-10986св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Погрібного С. О., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від 14 листопада 2016 року, постановлене колегією у складі суддів: Швецової Л. А., Яцини В. Б., Карімової Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року ПАТ «Акцент-Банк» звернулось із позовом, зміненим у подальшому, до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 18 березня 2008 року між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту на суму 3 000 грн зі сплатою 24% на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

ОСОБА_4 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку чим станом на 2 березня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 24 578,79 грн, яка складається із: 3 000 грн заборгованості за кредитом; 12 267,18 грн заборгованості за процентами за користування кредитом; 7 665 грн заборгованості з комісії за користування кредитом, а також штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг, з яких 500 грн - фіксована частина і 868,33 грн - процентна складова.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 10 серпня 2016 року, постановленим у складі судді Бережної Н. М., у задоволенні позову ПАТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_4 відмовлено в повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України. Оскільки заборгованість виникла з березня 2008 року, суд відмовив у задоволенні позовних вимог ПАТ «Акцент-Банк» в повному обсязі у зв'язку зі спливом позовної давності.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 14 листопада 2016 року рішення Зміївського районного суду Харківської області від 10 серпня 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення.

Стягнено з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість за процентами за період з 2 березня 2011 року по 2 березня 2014 року в розмірі 6 695,72 грн та за комісією за період з 2 березня 2011 року по 2 березня 2014 року в розмірі 3 780 грн, а також судовий збір на користь ПАТ «Акцент-Банк» в розмірі 216,79 грн.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив з порушення права позивача на одержання щомісячних платежів на виконання зобов'язання, що підлягає захисту у межах позовної давності, про застосування наслідків спливу якої просив відповідач, та дійшов висновку, що ОСОБА_4 не виконував зобов'язання за кредитним договором, які мав вносити щомісячними платежами.

Апеляційний суд також дійшов висновку, що ПАТ «Акцент- Банк» має право на стягнення заборгованості зі сплати щомісячних процентів та комісії за користування кредитом у період з березня 2011 року по квітень 2014 року (тобто у межах позовної давності), суми процентів за кредитним договором за період з 2 березня 2011 року по 2 березня 2014 року в розмірі 6 695,72 грн та комісії в розмірі 3 780 грн. у межах строку позовної давності.

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована невірним розрахунком суми процентів, що підлягає стягненню; безпідставністю нарахування штрафних санкцій та ненадання банком доказів існування між ними договірних відносин у вигляді укладеного кредитного договору, так як заява про надання кредиту не є укладенням кредитного договору, а Умови та Правила надання банківських послуг не підписані заявником.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2018 року вказана справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 вересня 2018 року справа призначена до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для зупинення касаційного провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду цивільну справу № 754/13763/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Передаючи справу на розгляд ВеликоїПалати Верховного Суду, суд касаційної інстанції зазначив про те, що у разі, якщо Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови та Правила надання банківських послуг містили ту чи іншу спірну умову у момент підписання заяви позичальника, або в подальшому не змінювались, то такі Умови та Правила наданнябанківських послуг не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальником.

Тобто під час розгляду справ з аналогічними фактичними обставинами банки на підтвердження тих чи інших умов кредитування повинні надавати судам підписані позичальником Умови та Правила надання банківських послуг або докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника.

Надані Умови та Правила надання банківських послуг без підтвердження того, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, не повинні оцінюватися судами, як належний доказ у справах з аналогічними фактичними обставинами.

Оскільки наведений правовий висновок суперечить правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 24 вересня 2014 року у справі № 6-144цс14, Об'єднана палата Касаційного цивільного суду передала справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки вважала за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухваленому судовому рішенні Верховного Суду України.

Перша судова палата Касаційного цивільного суду ухвалою, постановленою 26 вересня 2018 року, зупинила касаційне провадження у цивільній справі № 755/20484/15-ц за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з тих підстав, що на розгляді Великої Палати Верховного Суду перебуває цивільна справа з аналогічним предметом та підставами, які в тому числі, зводяться до можливості приймати Умови і Правила надання банком банківських послуг, не підписаних позичальником, як складову частину укладеного сторонами кредитного договору.

У даній справі підставами касаційного оскарження ОСОБА_4 зазначено ненадання банком доказівіснування між ними договірних відносин у вигляді укладеного кредитного договору, а заява про надання йому кредиту не може розглядатись як укладення кредитного договору, адже в Умовах та Правилах надання банківських послуг відсутній його підпис.

За змістом пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Враховуючи, що касаційне провадження у цивільній справі № 755/20484/15-ц зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 754/13763/15-ц за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, а у справі, що переглядається, досліджуються подібні правовідносини, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду визнає обґрунтованим зупинення касаційного провадження у цій справі до вирішення згаданої судової справи у касаційному порядку Першою судовою палатою Касаційного цивільного суду.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у цивільній справі № 621/902/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від 14 листопада 2016 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Першою судовою палатою Касаційного цивільного суду Верховного Суду справи № 755/20484/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов

C. О. Погрібний

О. В. Ступак