Справа № 296/5721/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

"29" листопада 2018 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі: головуючого Сингаївського О.П.

за участі секретаря судового засідання Четвертухи О.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши в залі Корольовського районного суду м. Житомира у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 за участі третьої особи ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

13 червня 2018 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернувся ОСОБА_1 із вказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь заборгованість за договором позики від 28 жовтня 2017 року, що станом на 13.06.2018 у загальному розмірі становить 23 702,40 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 616 262,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем укладено вказаний договір, згідно якого відповідачу було надано у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 18 000,00 доларів США із щомісячною сплатою 4 % від загальної суми позики (до 28 числа кожного місяця) за користування грошовими коштами з кінцевим терміном погашення заборгованості до 01.02.2018. У разі прострочення здійснення щомісячної виплати, відповідач зобовязався сплатити позивачу пеню 1 % від суми заборгованості за кожен день прострочки за користування грошовим коштами.

У звязку з тим, що відповідач в обумовлений договором термін і до цього часу грошові кошти не повернув, позивач просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь зазначену заборгованість.

Ухвалою судді від 2 липня 2018 року було прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1, відкрито строщене провадження у справі та призначено судове засідання.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, просять позов задовольнити і вказали, що не заперечують проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не подав, про що свідчать матеріали справи. 21 листопада 2018 року через канцелярію суду відповідач подав особисто заяву про відкладення розгляду справи до 5 лютого 2019 року, у звязку з його відрядженням по роботі, про що доказів не надав.

Третя особа також у судове засідання не зявилась, надавши 20 листопада 2018 року суду заяву про відкладення розгляду справи, у звязку з її вагітністю та пологами, про що доказів не дала.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на викладене та відповідно до ч.3 ст.233, ст.280 ЦПК України, суд розглядає справу за відсутності не з»явившихся сторін та ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

28 жовтня 2017 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 укладено договір позики (а. с. 43), згідно якого відповідачу було надано у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 18 000,00 доларів США із щомісячною сплатою 4 % від загальної суми позики (до 28 числа кожного місяця) за користування грошовими коштами з кінцевим терміном погашення заборгованості до 01.02.2018. У разі прострочення здійснення щомісячної виплати, відповідач зобовязався сплатити позивачу пеню 1 % від суми заборгованості за кожен день прострочки за користування грошовим коштами.

Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст.525, 526, 546 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Із долученого до справи розрахунку заборгованості (а. с. 15) станом на 13 червня 2018 року відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі 23 702,40 доларів США, з яких: 18 000,00 доларів США - сума заборгованості за позикою; 2 160,00 доларів США - сума заборгованості за відсотками; 3 542,40 доларів США - сума пені за несвоєчасне повернення відсотків.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст.ст.550, 624 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст.ст.1046, 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

Відповідно до ст.99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня.

Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст.192 ЦК України).

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях (ч.1 ст.533 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.2 ст.533 ЦК України).

Згідно ч.3 ст.533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч.3 ст.533 ЦК.

Даючи юридичну оцінку доказам, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов'язання за Договором позики від 28.10.2017 належним чином не виконував, а отже зобов'язаний повернути позивачу борг по договору в розмірі 23 702,40 доларів США, а тому позовні вимоги задовольняє у повному обсязі.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 000,00 грн. і в дохід держави судовий збір у сумі 5 162,62 грн.

Керуючись ст.99 Конституції України, ст.ст.12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 211, 223, 263, 265, 280, 285, 289 ЦПК України, ст.ст.11, 16, 192, 509, 525, 526, 530, 533, 546, 549, 550, 610, 611, 624, 625, 629, 1046, 1048-1050 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики- задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 28 жовтня 2017 року, яка станом на 13.06.2018 у загальному розмірі становить 23 702 (двадцять три тисячі сімсот два) долара США 40 (сорок) центів і у гривневому еквіваленті, згідно офіційного курсу НБУ, складає 616 262 (шістсот шістнадцять тисяч двісті шістдесят два) грн. 40 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід державного бюджету України судовий збір у розмірі 5 162 (пять тисяч сто шістдесят два) грн. 62 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення, подавши апеляційну скаргу Житомирському апеляційному суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя О. П. Сингаївський

Сторони у справі:

Позивач ОСОБА_1, 03.06.1990 р. н., ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: 10014, АДРЕСА_1

Відповідач ОСОБА_3, 09.07.1991 р. н., ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: 10014, АДРЕСА_2

Третя особа ОСОБА_4, 08.05.1990 р. н., ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, 13033, смт. Миропіль, вул. А.Кирилюка, 44