Справа № 201/813/18
Провадження № 2-з/201/44/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2018року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Кияшко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про заміну одного заходу забезпечення позову іншим у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська звернулась ОСОБА_1 із заявою про заміну одного заходу забезпечення позову іншим у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що ухвалою суду від 02 лютого 2018 року задоволені її заява про забезпечення позову і до набрання законної сили рішенням у цій цивільній справі вжиті заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 та будь-якім іншим особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження, переоформлення, державну реєстрацію, а також по вчиненню будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, а саме: - житлового будинку № 26, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, провулок Прилуцький, загальною площею 33,5 кв.м., житловою площею 23,3; опис : А-1 житловий будинок, Б- гараж, В вбиральня, Г навіс, Д- сарай, Е- душ, З сарай, № 1-3 споруди, І замощення, який належить на праві власності ОСОБА_2. Проте, судове рішення, на підставі якого за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на вказаний будинок було скасовано та 22 червня 2018 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про скасування за ОСОБА_2 права власності на житловий будинок № 26, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, провулок Прилуцький. У звязку із зазначеним ОСОБА_3 просила суд замінити захід забезпечення позову та заборонити ОСОБА_2 відчужувати належне їй нерухоме майно:

- земельна ділянка площею 0,25 га за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Миколаївка-1, вул. Пушкіна генерала, земельна ділянка 26;

- житловий будинок с господарськими будівлями та спорудами, обєкт житлової нерухомості, загальна площа 44,8 кв.м, житлова площа 20,1 кв.м, матеріали спін: глинобитні, опис: житловий будинок літ. А-1 з прибудовою літ. а-1 (цегла) с господарськими будівлями та спорудами: сарай літ. Б (глинобитні); гараж літ. В (шифер), споруди № 1-3, К, І (огорожі, колодязь, замощення), за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Миколаївка-1, вул. Пушкіна генерала, будинок 26;

- квартира № 21, житловою площею 36,1 кв.м, загальною площею 54 кв.м, що розташована на третьому поверсі триповерхового житлового будинку № 2 по провулку Терешкової в смт Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 про заміну одного заходу забезпечення позову іншим задовольнити, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що заочне рішення Дніпропетровського районного суду від 06 вересня 2017 року у справі № 175/3047/17, на підставі якого за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на будинок №26, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, провулок Прилуцький, було скасовано та 22 червня 2018 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про скасування за ОСОБА_2 права власності на цей житловий будинок.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЦПК України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності заміни заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника, беручи до уваги вибуття з власності ОСОБА_2 майна, заборону на відчуження якого накладено ухвалою суду в якості забезпечення даних позовних вимог, а також враховуючи, що загальна вартість майна, належного відповідачу ОСОБА_2, про заборону відчуження якого просить ОСОБА_1, визначена експертною грошовою оцінкою у розмірі 96780 грн., а розмір позовних вимог становить 114854,45 грн., суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви про заміну способу забезпечення позову, у звязку з чим вважає за можливе таку заяву задовольнити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-156, 157, 353, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Замінити захід забезпечення позову та заборонити ОСОБА_2 відчужувати належне їй нерухоме майно:

- земельну ділянку площею 0,25 га за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Миколаївка-1, вул. Пушкіна генерала, земельна ділянка 26;

- житловий будинок с господарськими будівлями та спорудами, обєкт житлової нерухомості, загальна площа 44,8 кв.м, житлова площа 20,1 кв.м, матеріали спін: глинобитні, опис: житловий будинок літ. А-1 з прибудовою літ. а-1 (цегла) с господарськими будівлями та спорудами: сарай літ. Б (глинобитні); гараж літ. В (шифер), споруди № 1-3, К, І (огорожі, колодязь, замощення), за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Миколаївка-1, вул. Пушкіна генерала, будинок 26;

- квартиру № 21, житловою площею 36,1 кв.м, загальною площею 54 кв.м, що розташована на третьому поверсі триповерхового житлового будинку № 2 по провулку Терешкової в смт Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи у порядку вимог ст. 158 ЦПК України.

Строк предявлення ухвали до виконання три роки.

Примірник ухвали про забезпечення позову направити для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Заявник повинен предявити позов протягом 10 днів з дня постановлення даної ухвали.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С. С. Федоріщев