ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3626/18 Справа № 182/6798/17 Суддя у 1-й інстанції - Рунчева О. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року м.Кривий Ріг

Справа № 182/6798/17

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Територіальна громада м. Нікополя в особі виконавчого комітету Нікопольської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадженняапеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2018 року, яке ухвалено суддею Рунчевою О.В. о 12 годині 55 хвилин в місті Нікополі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 05 лютого 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року позивач ОСОБА_1, звернувся до суду із позовом до Територіальної громади м. Нікополя в особі виконавчого комітету Нікопольської міської ради про визнання права власності на житловий будинку в порядку спадкування за законом.

Позовна заява мотивована тим, що його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача помер та після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1, який належав померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.01.2007 року.

За життя ОСОБА_3 заповіту не склав, а єдиним спадкоємцем першої черги за законом є позивач. Для отримання свідоцтва на право власності на спадкове майно, він звернувся до державного нотаріуса Першої Нікопольської державної нотаріальної контори, але постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.11.2017 року у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом йому відмовлено, оскільки пропущений встановлений законодавством строк для прийняття спадщини та відсутній документ, підтверджуючий право власності спадкодавця.

Позивач вважає, що строк для прийняття спадщини пропущено ним з поважних причин, тому що у зв'язку з виробничою необхідністю він не мав можливості отримати відпустку, щоб скористатися своїм правом на спадкування.

Оригінал правовстановлюючого документу втрачений ще за життя батька, він отримати оригінал не має можливості, оскільки не є власником цього майна.

Просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку літ «А», вбиральні літ. «Б», підвалу літ. «В», № 1-5 спорудження, загальною житловою площею 98, 4 кв.м., житловою площею 29,0 кв.м. у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2018 року позов задоволено та визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку літ. «А», вбиральні літ. «Б», підвалу літ. «В», № 1-5 спорудження, загальною житловою площею 98, 4 кв.м., житловою площею 29,0 кв.м. у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що спадщина після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, прийняла його дружина ОСОБА_4 (мати апелянта ОСОБА_2.), яка теж померла ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто через чотири місяці після смерті чоловіка, та ОСОБА_2 у становленому закону порядку прийняла спадщину після смерті матері.

Крім того, скаржник вважає, що позивач не має права на поновлення строку для прийняття спадщини, оскільки у позові ним не наведено обґрунтованих підстав для поновлення цього строку.

Позивач ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_4, надав відзив на апеляційну скаргу та просив її відхилити, а рішення суду - залишити без змін, як законне та обґрунтоване, посилаючись на обставини, зазначені ним у позовній заяві. Крім того, просив суд зобов'язати ОСОБА_2 надати до суду оригінал домової книги на спадкове домоволодіння, оскільки довідки квартального комітету містять різну інформацію щодо кількості осіб, зареєстрованих та проживаючих у АДРЕСА_1.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, як законне та обгрунтоване, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину ( НОМЕР_1, р. № 1-97) від 24.01.2007 року ОСОБА_3 (а.с. 20).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а.с. 12). Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1. Заповіти від імені ОСОБА_3 не посвідчувались, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 50441118 (а.с. 61).

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є син - ОСОБА_1 (а.с. 11), який, для отримання свідоцтва на право власності на спадкове майно, звернувся до державного нотаріуса Першої Нікопольської державної нотаріальної контори, але постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.11.2017 року у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом йому відмовлено, оскільки пропущений встановлений законодавством строк для прийняття спадщини та відсутній документ, підтверджуючий право власності спадкодавця (а.с. 21).

Інших спадкоємців за законом першої черги судом першої інстанції не встановлено.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_3 та має право на спадкове майно.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки він зроблений судом з порушенням норм цивільного законодавства.

Так, відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам закону.

Як визначено ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон чи договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Отже, особа може скористатись не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який здатен захистити інтереси власника суб'єктивного права та припинити їх порушення на майбутнє або усунути загрозу його порушення.

Згідно до вимогст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірне, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтями 1217, 1258 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

У відповідності до положень частин першої та другоїстатті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. He допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Згідно зі ст.ст. 1297, 1298 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до норм ч. 5ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно положень пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно абзаців 1, 15, 16 п. 3.1 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається:

1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори;

2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК України, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК України.

Отже, вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини, а тому звернення ОСОБА_1, якому постановою державного нотаріуса Першої Нікопольської державної нотаріальної контори від 15.11.2017 року відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, в тому числі й у зв'язку з пропуском встановленого законодавством строку для прийняття спадщини (а.с. 21), до суду з позовними вимогами про визнання за ним права власності на спадкове майно, без заявлення позовних вимог про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини, є передчасним.

Крім того, колегія суддів вважає погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що належними відповідачами у спорах про визнання права власності на спадкове майно або ж про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, у випадку відсутності таких спадкоємців.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 за життя перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 (а.с. 84), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 85), тобто через чотири місяці після смерті чоловіка, а тому, у даному випадку справа мала бути розглянута у позовному провадженні, в якому відповідачем повинна бути зазначена ОСОБА_2, як спадкоємець першої черги, яка прийняла спадщину після своєї матері ОСОБА_7

Суд першої інстанції цих обставин не врахував і розглянув справу щодо Територіальна громада м. Нікополя в особі виконавчого комітету Нікопольської міської ради, яка не є належною стороною в спорі. Разом з тим, ОСОБА_2 не була залучена до участі у справі, як належний відповідач.

Оскільки позивач не пред'явив позов до належного відповідача, а ухвалене рішення у справі може вплинути на її права та обов'язки, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, як з підстав його передчасності, так і з підстав незалучення належного відповідача, що не перешкоджає позивачу звернутися до суду із аналогічними позовними вимогами до належного відповідача.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2018 року- скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до територіальної громади м. Нікополя в особі виконавчого комітету Нікопольської міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: