Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/2609/18 Головуючий у 1 інстанції: Дмитрюк О.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

за участю секретаря: Волчанової І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 травня 2018 року за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи ОСОБА_4, районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, Шевченківський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про відстрочку виконання рішення суду, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про відстрочку виконання судового рішення.

В заяві зазначає, що 04.08.2006 р. між нею та ОСОБА_4 було укладено шлюб, який наразі розірвано.

Під час шлюбу у неї та ОСОБА_4 народилось двоє дітей: ОСОБА_5, 01.09.2008 р., та ОСОБА_6, 09.06.2014 р.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 12.05.2015 р. визначено спілкування ОСОБА_4 з сином ОСОБА_5, кожні першу та третю суботи, другу та четверту неділі місяця з 10.00 години до 19.00 години за місцем проживання ОСОБА_4 з правом відвідування культурних та розважальних закладів під час побачень; час для спільного відпочинку ОСОБА_4 з неповнолітнім ОСОБА_5, а саме протягом двадцяти календарних днів в період з 01.06 по 30.08. кожного року за попереднім погодженням з ОСОБА_3

Однак, зважаючи на те, що відносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мають неприязний характер, ОСОБА_3 просила суд відстрочити виконання рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 12.05.2015 року по справі № 336/1427/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення порядку спілкування та участі у вихованні дитини на один рік до поліпшення психо-емоційного стану ОСОБА_5

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 травня 2018 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та задовольнити заяву ОСОБА_3 про відстрочку виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2015 р. частково задоволено позов ОСОБА_4, визначено спілкування ОСОБА_4 з сином ОСОБА_5, кожні першу та третю суботи, другу та четверту неділі місяця з 10.00 години до 19.00 години за місцем проживання ОСОБА_4 з правом відвідування культурних та розважальних закладів під час побачень; час для спільного відпочинку ОСОБА_4 з неповнолітнім ОСОБА_5, а саме протягом двадцяти календарних днів в період з 01.06 по 30.08. кожного року за попереднім погодженням з ОСОБА_3

Рішення набуло законної сили 16.11.2015 року.

За приписами ч. 1 ст. 373 ЦПК України в редакції на час подачі заяви за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Відповідно до ст. 435 ЦПК України в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26.12.2003 року за № 14, при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувану, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, якими заявник обґрунтовував заяву про відстрочку виконання рішення суду, не є винятковими та такими, що утруднюють виконання рішення суду, а також не можуть бути підставою для невиконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Таким чином ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права і процесуального права, а зводяться до переоцінки доказів, яким судом дана належна правова оцінка.

Ураховуючи наведене та положення ст.375 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 травня 2018 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28 вересня 2018 року.

Головуючий

Судді:

Апеляційний суд Запорізької області

ЄУН 336/1427/18

Провадження №22ц/778/2609/18 Головуючий у 1 інстанції: Дмитрюк О.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вступна та резолютивна частина

26 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

за участю секретаря: Волчанової І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 травня 2018 року за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи ОСОБА_4, районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, Шевченківський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про відстрочку виконання рішення суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 травня 2018 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: