Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/221/16-ц

12 грудня 2018 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Битківського Л.М.

з участю секретаря Дякун М.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представників третьої особи

на стороні відповідача ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кривецької сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області, третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_6, про скасування рішення сільської ради та визнання протиправною бездіяльності сільської ради,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Кривецької сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення Кривецької сільської ради №366-24/2014 від 26 червня 2014 року, а також визнати протиправною бездіяльність Кривецької сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області при вирішенні питання погодження технічної документації з землеустрою щодо складання документів, які посвідчують його право на земельні ділянки в с. Кривець Богородчанського району Івано-Франківської області. Також просить зобов'язати відповідача на черговому засіданні сільської ради розглянути питання про погодження меж земельної ділянки по вул. Мазепи площею 0,2973 га з метою відведення її у його власність для ведення особистого селянського господарства.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27 грудня 2011 року рішенням Кривецької сільської ради №12 1/9-2011 йому надано дозвіл на проведення технічної інвентаризації для передачі у власність 3-х земельних ділянок, орієнтовною площею 0,71 га, які раніше знаходились у користуванні його діда. Одна з цих земельних ділянок по вул. Мазепи в с. Кривець - площею 0,2973 га межує з земельною ділянкою ОСОБА_6 Для приватизації вказаної земельної ділянки на його замовлення проектною організацією виготовлено кадастровий план, який необхідно погодити з суміжними землекористувачами та винести межі земельних ділянок в натурі. Однак через неприязні відносини, що склались між ним та ОСОБА_6, останній не погодив межі суміжних землекористувань. У звязку з цим, з метою подальшого виготовлення технічної документації із землеустрою в частині складання документів, які посвідчують його право на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, для погодження меж зазначеної вище земельної ділянки площею 0,2973 га він (позивач) звернувся до Кривецької сільської ради з заявою у якій просив погодити межі земельної ділянки з боку сусіда ОСОБА_6 без згоди останнього. Однак вказане питання сільською радою не вирішено. Натомість, 26 червня 2014 року Кривецька сільська рада ухвалила рішення №366/24/2014, яким зобов'язала його звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,03 га по вул. Мазепи та повернути її ОСОБА_6

Вважає оскаржуване рішення незаконним, а тому просить його скасувати, бездіяльність Кривецької сільської ради при вирішенні питання погодження технічної документації з землеустрою щодо складання документів, які посвідчують його право на земельні ділянки в с. Кривець визнати протиправною.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

Представник позивача пояснила, що ОСОБА_6 та її довіритель є землекористувачами-суміжниками. 30 грудня 1997 року ОСОБА_6 було виготовлено Державний акт на право приватної власності на три земельні ділянки загальною площею 0,8303 га, в тому числі на земельну ділянку №1 площею 0,3708 га, земельну ділянку №2 площею 0,2964 га та земельну ділянку №3 площею 0,1631 га, які розташовані на території Кривецької сільської ради. Цільове призначення земельних ділянок - для ведення особистого підсобного господарства. Земельна ділянка №1 була виконана у межах, які вважає правильними. Натомість у Державному акті від 27.12.1999 р., що виданий на ті самі ділянки, але уже на загальну площу 0,8583 га до ділянки №1 площею 0,3708 га було долучено частину земельної ділянки 0,028 га без будь-якого погодження, у результаті цього площа ділянки №1 збільшилась з 0,3708 га до 0,3988 га, а загальна площа його земельних ділянок з 0,8303 га до 0,8583 га. За позовом ОСОБА_1 рішенням Богородчанського районного суду від 24.04.2012 року у справі №901/415/2012 було визнано недійсним та скасовано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ІФ №045779, що виданий 27.12.1999 року Кривецькою сільською радою ОСОБА_6. Таким чином, було встановлено незаконність претензій ОСОБА_6 на частину ділянки площею 0,028 га, яка за конфігурацією виходить за межі загальної площі ділянки ОСОБА_6

Спірна земельна ділянка, яку оспорюваним рішенням Кривецької сільської ради від 26 червня 2014 року №366/24/2014 фактично вилучено у ОСОБА_1 та передано ОСОБА_6, ніколи не перебувала у користуванні останнього.

Тому відповідач своїм рішенням від 26 червня 2014 року фактично скасував попереднє рішення від 27 грудня 2011 року, яке вже було виконане, оскільки позивачем замовлено та виготовлено технічну документацію з землеустрою, куди ввійшла і спірна земельна ділянка. Враховуючи наведене, просила оскаржуване рішення Кривецької сільської ради скасувати та покласти на відповідача обовязок затвердити технічну документацію з метою реєстрації права власності. Звернення її довірителя про погодження меж земельної ділянки площею 0,2973 га з кадастровим номером 262048301:01:001___ з подальшим виготовленням технічної документації із землеустрою в частині складання документів, які посвідчують право ОСОБА_1 на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, Кривецька сільська рада Богородчанського району досі не вирішила. Така бездіяльність відповідача, на її думку, є протиправною.

Представник відповідача сільський голова ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що рішення сільської ради від 26 червня 2014 року №366-24/2014 прийняте у період, коли він не перебував на посаді сільського голови. Однак вважає його законним, так як спірною земельною ділянкою площею 0,03 га раніше користувалися ОСОБА_6, що достеменно відомо депутатам сільської ради, які приймали рішення. Просив у позові відмовити.

Представники третьої особи ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали.

Представник третьої особи ОСОБА_4 суду пояснив, що до січня 1979 року у подружжя ОСОБА_5 земельних ділянок по вул. Мазепи в с. Кривець, де вони зараз проживають, не було у користуванні. Вперше земельну ділянку під будівництво площею 0,07 га ОСОБА_6 наділено за рішенням загальних зборів колгоспу Верховина від 14 грудня 1978 року. В подальшому, згідно протоколу №2 зборів уповноважених колгоспу Верховина від 30 березня 1982 року за заявою баби ОСОБА_5 - ОСОБА_7, як попереднього землекористувача, за рахунок її земельного наділу ОСОБА_6 надано додатково земельну ділянку площею 0,15 га. Згодом, згідно з рішенням виконкому Кривецької сільської ради від 18 лютого 1992 року його довірителю (ОСОБА_6Д.) у тому ж місці ще виділено в користування земельну ділянку площею 0,16 га для ведення підсобного господарства. Таким чином загальна площа трьох згаданих земельних ділянок становить 0,38 га. Згідно експертних замірів та висновку експерта, площа цих трьох земельних ділянок у межах, вказаних ОСОБА_6 становить 0,3716 га, що фактично відповідає первинній документації.

27 грудня 1999 року ОСОБА_6 оформив Державний акт на право приватної власності на земельні ділянки, що були в його користуванні. Згідно Державного акту спірна земельна ділянка, що має форму звуженого продовження загальної ділянки довжиною 56 м та шириною 6,0 х 4,0 м входить до земельної ділянки ОСОБА_6 Відповідно до повідомлення управління Держкомзему в Богородчанському районі від 27 січня 2012 року даний державний акт за номером 045779 зберігався в архіві управління. Там же зберігається і журнал реєстрації державних актів, в якому іншого державного акта, окрім названого, не значиться. До 2012 року родина ОСОБА_6 безперешкодно користувалась своїми земельними ділянками. Спорів з межівниками, серед яких був і дідо позивача - ОСОБА_8 не виникало.

В грудні 2011 року ОСОБА_1 було надано дозвіл на проведення технічної інвентаризації для передачі у власність земельних ділянок, які раніше знаходились у користуванні його діда ОСОБА_9 Тоді ж, маючи намір облаштувати прямий заїзд з дороги до земельної ділянки, яка дісталась йому після смерті діда, ОСОБА_1 звернувся з заявою до сільської ради про надання йому дозволу проїзду через земельну ділянку ОСОБА_6 Однак рішенням сільської ради позивачу було відмовлено. Після цього ОСОБА_1 звернувся до Богородчанського районного суду з позовом про скасування Державного акту на право приватної власності на землю, отриманого ОСОБА_6, мотивуючи своє звернення тим, що на імя ОСОБА_6 було видано два Державні акти на одні і ті ж земельні ділянки, які різні за площею і конфігурацією. Правова природа та походження іншого Державного акту від 30.12.1997 року, який був представлений ОСОБА_1 суду, не була встановлена. Ані технічної документації до цього акту, ані його реєстрації у органах Держкомзему не було. Ким і коли він був підроблений не встановлено. Проте рішенням Богородчанського районного суду від 24.04.2012 року Державний акт на право власності ОСОБА_6 серії ІІІ-ІФ №045779 від 27.12.1999 року був скасований. Після цього ОСОБА_1, аби вирішити своє питання заїзду на земельну ділянку вирішив самовільно захопити спірну земельну ділянку для свого користування в повному обсязі. На даний час позивач продовжує самовільно користуватись вказаною земельною ділянкою, вважаючи, що вона належить йому.

Інформація про те, що спірна земельна ділянка коли-небудь наділялась ОСОБА_1 відсутня. З огляду на викладене, вважає рішення Кривецької сільської ради від 26 червня 2014 року №№366-24/2014 року про звільнення ОСОБА_1 самовільно-зайнятої земельної ділянки площею 0,03 га та повернення її ОСОБА_6 законним і обґрунтованим, а позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними. Тому просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, експерта, дослідивши письмові докази, подані у розпорядження суду, зясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

За правилом, передбаченим у пунктах 1, 3 частини першої статті 15 ЦПК України (у редакції, яка діяла на момент звернення ОСОБА_1 до суду з позовом), суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Частиною першою статті 19 ЦПК України (в редакції від 03 жовтня 2017 року) визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані Земельним кодексом України. Так, за змістом положень статті 122 Земельного кодексу України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Зокрема, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

У разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання) рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок (частина друга статті 123 ЗК України).

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується у порядку, встановленому статтею 186 ЗК України.

Відповідний орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (частина шоста статті 123 ЗК України).

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (частини десята, тринадцята та чотирнадцята статті 123 ЗК України).

Судом встановлено, що рішенням Кривецької сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області від 27.11.2011 року №121/9-2011 за заявою ОСОБА_1 йому було надано дозвіл на проведення технічної інвентаризації для передачі у власність трьох земельних ділянок орієнтовною загальною площею 0,71 га, які раніше належали на праві користування його діду ОСОБА_8

Для формування земельних ділянок ОСОБА_1 слід було виготовити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок. В 2012 році на замовлення ОСОБА_1 Богородчанським районним виробничим відділом Івано-Фрнківської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» розпочато виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Зокрема проектною за вказаними ОСОБА_1 межовими точками виготовлено кадастровий план земельної ділянки по вул. Мазепи в с. Кривець площею 0,2973 га та зроблено абрис (опис її меж). Вказані межі підлягали погодженню з суміжними землекористувачами ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_6, а також мали бути погоджені землевпорядником сільської ради, сільським головою, начальником відділу Держземагенства у Богородчанському районі та головним архітектором.

Як встановлено з поданої суду копії проекту землеустрою, кадастровий план та Акт встановлення та узгодження в натурі зовнішніх меж земельної ділянки не погоджений у встановленому порядку. Так, погодження меж було отримано лише від суміжника ОСОБА_11 (батька позивача) та суміжника ОСОБА_10 Ні суміжником ОСОБА_6, ані землевпорядником сільської ради, сільським головою чи іншими переліченими посадовими особами такі межі не були погоджені.

29.05.2013 року ОСОБА_1 звернувся до сільського голови с. Кривець із заявою у якій просив врегулювати спірне питання відповідно до вимог законодавства і винести питання про погодження меж земельної ділянки на засідання комісії Кривецької сільської ради та погодити йому межі земельної ділянки та винести його документи на затвердження сільської ради.

У відповідь на подану заяву сільським головою ОСОБА_12 було повідомлено, що обміри проектною організацією земельних ділянок було проведено без участі землевпорядника сільської ради та землекористувача ОСОБА_6 і запропоновано провести такі обміри повторно, встановити межові знаки і на місці підписати акт виносу меж у натуру, що дасть змогу прийняти рішення про затвердження технічної документації на черговій сесії сільської ради. Однак такі дії позивачем не були здійснені.

ОСОБА_6 у свою чергу скаржився до сільської ради та контролюючих органів на дії ОСОБА_1 стосовно самовільного захоплення останнім частини земельної ділянки площею близько 0,03 га, яка перебувала у його фактичному користуванні з 1992 року та з 1999 року у власності до моменту скасування судом оскарженого ОСОБА_1 Державного акту серії ІІІ-ІФ №045779 від 27.12.1999 року.

26.06.2014 року сесією Кривецької сільської ради було розглянуто заяву ОСОБА_6 про звільнення та повернення самовільно зайнятої ділянки площею 0,03 га, а також клопотання про усунення порушення земельного законодавства від 05.06.2014 року, що поступило від Державної інспекції сільського господарства в Івано-Франківській області. За результатами цього розгляду було прийнято рішення №366-25/2014 відповідно до якого ОСОБА_1 було зобовязано звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,03 га по вул. Мазепи та повернути її ОСОБА_6 ОСОБА_6Д, у свою чергу зобовязано звернутись у проектну організацію для уточнення площі вказаної земельної ділянки з метою встановлення (відновлення) меж на місцевості. Обом сторонами земельного спору рекомендовано з метою недопущення подальших конфліктів, виготовити та подати на затвердження сесії проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та технічну документацію із землеустрою для встановлення (відновлення) меж в натурі.

Стаття 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає компетенцію сільських, селищних міських рад, зокрема, щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Вказані питання мають вирішуватися виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Аналіз норм матеріального права (Земельного кодексу України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні») дає суду підстави дійти висновку, що право здійснювати розпорядження землями комунальної власності, у тому числі передавати їх у власність або користування фізичним особам, належить до виключної компетенції органу місцевого самоврядування.

Реалізуючи свої дискреційні повноваження сесія сільської ради прийняла рішення, яким визначила, що спірна частина земельної ділянки орієнтовним розміром 0,03 га не входить до площі тих трьох земельних ділянок на які ОСОБА_1 отримав від сільської ради дозвіл на розроблення проекту землеустрою відповідно до рішення від 27.12.2011 року. А тому зажадала від нього повернути вказану ділянку у фактичне користування ОСОБА_6

Суд погоджується з тим, що у органу місцевого самоврядування були підстави для прийняття такого рішення. Так, матеріалами справи та первинними рішеннями підтверджено, що ОСОБА_6 за рішенням загальних зборів колгоспу Верховина від 14 грудня 1978 року було виділено 0,07 га для будівництва житлового будинку. Згідно протоколу №2 зборів уповноважених колгоспу Верховина від 30 березня 1982 року за рахунок ОСОБА_13 ОСОБА_6 надано додатково земельну ділянку площею 0,15 га. За рішенням виконкому Кривецької сільської ради від 18 лютого 1992 року ОСОБА_6 виділено ще 0,16 га, за рахунок ділянки, яка теж раніше перебувала у користуванні ОСОБА_13 Таким чином, у користування ОСОБА_6 у с. Кривець по вул. Мазепи всього передано 0,38 га.

Допитаний як свідок ОСОБА_14 підтвердив, що з 1996 року проживає у господарстві своєї баби ОСОБА_13, яка свого часу відмовилась на користь його сестри ОСОБА_5 від частини належних їй присадибних ділянок. Попри те, що ОСОБА_13 віддала ОСОБА_5 частину землі, одну грядку на переданих ділянках за домовленістю продовжувала обробляти, і це була саме та ділянка «коло дуба», яка є предметом спору. Лише у 2005 році ОСОБА_13 припинила її обробляти та фактично віддала ОСОБА_5.

Вказані пояснення підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_15, яка з 1991 року була землевпорядником сільської ради.

За матеріалами судової земельно-технічної експертизи встановлено, що загальна площа усіх земельних ділянок ОСОБА_6 у вказаних стороною межах, складає 0,3716 га, що відповідає площі ділянок, які виділялись ОСОБА_6 у три етапи (0,07+0,15+016=0,38).

Приймаючи рішення на сесії сільської ради, та, вирішуючи спір між двома сторонами, депутати сільської ради, які є жителями цього ж села, на думку суду, володіли достатньою інформацією щодо існуючого спору.

Посилання позивача на порушення внаслідок прийняття оскаржуваного рішення його права на набуття земельних ділянок розміром 0,71 га, яке визначено рішенням від 27.11.2011 року, суд вважає безпідставним, адже воно не створює перешкод у реалізації його права набути земельні ділянки. Дозвіл на формування проекту землеустрою не визначає і не закріплює конкретних меж ділянки та не має наслідком безумовне його затвердження адже залежить в тому числі від якості виконаного проекту. У разі надання документів з недоліками щодо комплектності, форми чи змісту, відповідний орган має право звернутися до заявника з пропозицією усунути виявлені недоліки.

Безпідставними суд вважає також вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльності Кривецької сільської ради при вирішенні питання про погодження технічної документації із землеустрою та покладення на орган місцевого самоврядування обовязку на найближчому засіданні сесії сільської ради розглянути питання погодження та передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,2973 га.

Відповідно до ч.9 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Як зазначав суд вище, проект землеустрою не був погоджений не тільки суміжником ОСОБА_6, але і землевпорядником сільської ради, іншими посадовими особами. Крім того, ОСОБА_1 не подав доказів того, що навіть у такому вигляді проект землеустрою був переданий ним на розгляд органу самоврядування. За наведених обставин підстав для покладення обовязку на сесію сільської ради розглянути на черговому засіданні питання затвердження проекту землеустрою у суду немає.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Кривецької сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області про визнання незаконним та скасування рішення Кривецької сільської ради №366/24/2014 від 26.06.2014 року та у визнанні протиправною бездіяльності Кривецької сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області при вирішенні питання про погодження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене сторонами до Івано-Франківського апеляційного суду в 30-ти денний строк з дня його проголошення.

Суддя Л.М. Битківський