АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року м. Київ

Справа № 22-5864 Головуючий у судді 1-ї інстанції - Клочко І.В.

Унікальний №754/2508/13-ц Доповідач - Гаращенко Д.Р.

Апеляційний суд міста Києва. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі Пузиковій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 13 квітня 2018 року у цивільній справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії та бездіяльність старшого виконавця Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Карташева СергіяВолодимировича, боржник: ОСОБА_2,

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до ч.6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII &qu20;Про судоустрій і статус суддів&q?ст; у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті &q?пу;Голос України&q?ті; повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII&qust;Прикінцеві та перехідні положення&quта; Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII &qu s;Про судоустрій і статус суддів&q?ус; апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Підпунктом 8) п. 1 Розділу XIII&qust;Перехідні положення" ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

В жовтні 2017 р. АТ «Родовід Банк» звернулось до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця старшого виконавця Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Карташева С.В., боржник: ОСОБА_2

Просило визнати незаконною бездіяльність старшого державного виконавця Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Карташева С.В. по виконавчому провадженню №47321602 при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.09.2017 р. та скасувати постанову старшого державного виконавця Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Карташева С.В. від 29.09.2017 р. про повернення виконавчого документа стягувачу.

В обґрунтування скарги посилалось на те, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11.04.2013 р. стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь банку 15 246, 68 доларів США заборгованості по кредиту і відсоткам, 64 815 грн. - пені і 3% річних від простроченої суми, а також судовий збір по 622, 27 грн. з кожного.

Рішення набрало законної сили та 06.06.2013 р. було видано виконавчий лист.

Представник АТ «Родовід Банк» звернувся до Звенигородського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Черкаській області з заявою про відкриття виконавчого провадження на примусове виконання рішення суду.

09.10.2017 р. банком було отримано постанову державного виконавця від 29.09.2017 ВП №47321602 про повернення виконавчого документа стягувачу, у зв'язку з відсутності у боржника ОСОБА_2 ліквідного майна.

За переконанням банку такі дії державного виконавця є незаконними, оскільки він не здійснив всіх необхідних заходів щодо належного виконання рішення суду та не провів ретельної перевірки майнового стану боржника.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13 квітня 2018 р. скаргу було залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, АТ «Родовід Банк», 29.05.2018 р. подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, врахування обставин, що мають значення для справи не в повному обсязі, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити скаргу в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог, посилався на те, що судом першої інстанції не було наданої правової оцінки формальному відношенню державного виконавця до проведення всіх необхідних виконавчих дій.

Враховуючи наявне ухилення боржником від примусового виконання рішення суду, державний виконавець був зобов'язаний обмежити його у праві виїзду за межі України, здійснити запити до банківських установ, нотаріальних контор, відділів РАЦС, відділу архітектури, управління статистики та інших органів, з метою виявлення належного боржнику майна, рахунків, отриманих ним виплат, з'ясування факту перебування в шлюбі та виявлення належного боржнику майна, яке перебуває в третіх осіб.

Крім того, державним виконавцем не було здійснено виклик боржника на особистий прийом з витребуванням інформації про отримані доходи та не оголошено боржника в розшук.

В судове засідання сторони не з'явились, були належним чином повідомлені про дату, час, і місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11.04.2013 р. позов АТ «Родовід Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів було задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь банку 15 246, 68 доларів США заборгованості по кредиту і відсоткам, 64 815 грн. - пені і 3% річних від простроченої суми, а також судовий збір по 622, 27 грн. з кожного.

Рішення набрало законної сили та 06.06.2013 р. судом було видано виконавчий лист. (а.с.38)

15.04.2015 р. представник АТ «Родовід Банк» звернувся до Звенигородського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Черкаській області з заявою про відкриття виконавчого провадження на примусове виконання рішення суду та стягнення з ОСОБА_2 наявної заборгованості.

Постановою державного виконавця від 15.04.2015 р. було відкрито виконавче провадження №47321602. (а.с.39)

06.05.2015 р. державним виконавцем було здійснено запит до Державної податкової служби України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржником ОСОБА_2

Згідно отриманої 07.05.2015 р. від Державної податкової служби України інформації боржник має чотири відкриті рахунки в двох банківських установах: ПАТ «Перший Інвестиційний Банк» та ПАТ КБ «Приватбанк». (а.с.41)

На підставі отриманої від відділення ДАІ в м. Ватутіне інформації державний виконавець оголосив транспортний засіб марки «Mitsubishi», 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, (постанова про оголошення в розшук майна боржника від 07.05.2015 р.). (а.с.58, 42)

Постановою державного виконавця від 13.01.2016 р. було накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_2, які знаходяться на рахунках ПАТ «Перший Інвестиційний Банк» НОМЕР_2, НОМЕР_3 та ПАТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_4, НОМЕР_5. (а.с.47)

Постановою державного виконавця від 16.01.2016 р. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1864/2013 виданого 06.06.2013 р. Деснянським районним судом м. Києва було зупинено до моменту виявлення та затримання майна боржника. (а.с.48)

19.05.2016 р. державним виконавцем було повторно здійснено запит до Державної податкової служби України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржником ОСОБА_2

Згідно отриманої 19.05.2015 р. від Державної податкової служби України інформації боржник має чотири відкриті рахунки в двох банківських установах: ПАТ «Перший Інвестиційний Банк» та ПАТ КБ «Приватбанк». (а.с.52)

Постановою державного виконавця від 11.05.2016 р. було накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_2 та оголошено його в розшук. (а.с.53)

Постановами державного виконавця від 06.06.2016 р. та 08.06.2016 р. було повторно накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_2, які знаходяться на рахунках ПАТ «Перший Інвестиційний Банк» НОМЕР_2, НОМЕР_3 та ПАТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_4, НОМЕР_5, та оголошено автомобіль марки «Mitsubishi», 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, в розшук. (а.с.57, 59)

Постановою державного виконавця від 08.06.2016 р. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1864/2013 виданого 06.06.2013 р. Деснянським районним судом м. Києва було зупинено до моменту виявлення та затримання майна боржника. (а.с.60)

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.07.2016 р. за поданням державного виконавця боржника ОСОБА_2 було тимчасового обмежено у праві виїзду за межі території України до моменту виконання ним своїх зобов'язань. (а.с.64)

04.07.2016 р. та 26.08.2016 р. направлені до банківських установ платіжні вимоги щодо списання з рахунків боржника ОСОБА_2 коштів за для погашення заборгованості, були повернуті без виконання, у зв'язку з їх відсутністю. (а.с.65-68)

Постановою державного виконавця від 04.10.2016 р. виконавче провадження №47321602 було приєднане до зведеного виконавчого провадження №52528942, яке веде Звенигородський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, у зв'язку з перебуванням на примусовому виконанні більше двох виконавчих проваджень стосовно одного боржника. (а.с.40)

Згідно Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 02.06.2016 р. та 12.04.2017 р. боржнику ОСОБА_2 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1. Квартира перебуває в іпотеці у ПАТ «Дельта Банк» та на неї накладено арешт державним виконавцем ВДВС Ватутінського міського управління юстиції 31.03.2011 р. (а.с.55-56, 74-75)

З метою розшуку боржника та належного йому майна державний виконавець неодноразово здійснював вихід за місцем проживання боржника ОСОБА_2. Проте за вказаною у виконавчому листі адресою боржник не проживав, належного йому майна виявлено не було та встановити його дійсне місце перебування виявилось неможливо, про що було складено відповідні акти (09.06.2016 р., 13.03.2017 р., 26.09.2017 р.). (а.с.61, 71, 86)

Також державним виконавцем неодноразово здійснювались виклики боржника ОСОБА_2, з зобов'язанням надати всі необхідні відомості за для примусового виконання рішення суду. (а.с.77) Конверти повертались на адресу виконавчої служби з відмітною «не проживає». (а.с.84)

14.09.2017 р. державним виконавцем було винесено постанову про примусовий привід боржника. (а.с.85) Однак здійснити привід виявилось не можливим, через відсутність боржника за місцем проживання, про що працівниками поліції було складено рапорт. (а.с.87-88)

29.09.2017 р. державним виконавцем було винесено постанову про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження. (а.с.89)

Постановою від 29.09.2017 р. виконавчий документ було повернуто стягувачу, оскільки місцезнаходження транспортного засобу боржника, який перебував у розшуку, не встановлено, зареєстрована за боржником на праві власності квартира перебуває в іпотеці банків, які не є стягувачами у виконавчому провадженні, іншого майна за боржником не зареєстровано та будь-яких доходів на території України не має. (а.с.90)

Відмовляючи в задоволенні скарги ПАТ «Родовід Банк» суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем вчинено всі можливі та передбачені Законом України «Про виконавче провадження» дії за для розшуку, встановлення, виявлення майна боржника за для подальшого виконання рішення суду. Доказів недотримання державним виконавцем норм Закону України «Про виконавче провадження» скаржником не надано. Доводи викладені в скарзі спростовуються наданими суду матеріалами виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 383 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частинами 6 та 7 Розділу ХІІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваної постанови) рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем неодноразово вчинялись дії по розшуку безпосередньо самого боржника, так і належного йому майна. Вихід державного виконавця за місцем проживання боржника, винесення постанови про примусовий привід останнього, виявились безрезультатними. Місцеперебування боржника залишалось невідомим.

Державним виконавцем було здійснено ряд запитів за для встановлення належного боржнику рухомого та нерухомого майна, а також грошових коштів. Виявлені банківські рахунки були порожніми, зареєстрований за боржником транспортний засіб, розшук якого здійснювали працівники поліції, не було виявлено.

Колегією суддів вважає доводи апелянта щодо нездійснення державним виконавцем обмеження боржника у праві виїзду за кордон, виклику на особистий прийом, запиту до органів РАЦС за для з'ясування факту перебування в шлюбі та виявлення належного боржнику майна, яке перебуває в третіх осіб, необґрунтованими. Наявні матеріали виконавчого провадження свідчать про фактичне виконання державним виконавцем всіх можливих та встановлених законодавством дій.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Всі інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують. При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що пункту першого статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення (справа Гарсіа Руїз проти Іспанії).

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 13 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 02 серпня 2018 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль