Справа № 351/1692/18
Номер провадження №2/351/748/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Собка В.М. ,

секретар Нагірняк В.М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до Хутір-Будилівської сільської ради про визнання права на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Хутір-Будилівської сільської ради про визнання права на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1.876 га., з яких земельна ділянка №0508 площею 0,781 га. та земельна ділянка №0533 площею 1.095 га., які на підставі Державного акту серії Р1 №195634 виданого 14.02.2003 р. та зареєстрованого в Книзі записів Державних актів за №340, належали ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що його мати ОСОБА_2 отримала право на земельну ділянку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності агрофірми «Край» с. Залуччя Снятинського району Івано-Франківської області. На підставі рішенні Горішньозалучанської сільської Ради народних депутатів від 29.12.2002 року ОСОБА_2 передано у приватну власність земельні ділянки загальною площею1,876 га в сільськогосподарське виробництво. Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №195634 від 14.02.2003 року, зареєстрований в книзі записів на право власності за №340 виданий на імя ОСОБА_2 після її смерті, даний державний акт отримав її син померлої, позивач по справі ОСОБА_1, який був зареєстрований та проживав разом із матірю.

23.08.2005р. ОСОБА_2 посвідчила заповіт, яким усе своє майно заповіла сину ОСОБА_1 18.09.2006р. ОСОБА_2 померла. Однак позивач ОСОБА_1 не може належним чином оформити спадщину після смерті ОСОБА_2 та отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки втрачений оригінал Державного акта на право власності на землю серії Р1 №195634, який виданий на імя ОСОБА_2.

Позивач вступив в управління спадковим майном, користується земельними ділянками, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину, тому позивач звернувся у суд і з даним позовом, який просив задоволити із наведених вище підстав.

Позивач подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задоволити, справу просив розглядати без його участі.

Голова Хутір-Будилівської сільської ради подав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав повністю, просив їх задоволити, справу просив розглядати без участі представника сільської ради.

Суд, дослідивши матеріали справи, зокрема: Копію довідки Хутір-Будилівської сільської ради №601, від 21.05.2018 р.; Копію сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ІФ №000879 від 19.03.1998 р.; Ксерокопію Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №195634 від 14.02.2003 р., зареєстрованого в Книзі записів Державних актів за №340 на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1.876 га, які належали ОСОБА_2; Інформаційну довідку №04-22/503 від 26.07.2018 р. про вартість земельної ділянки площею 0,781 га.; Інформаційну довідку №04-22/504 від 26.07.2018 р. про вартість земельної ділянки площею 1,095 га.; Копію заповіту від 23.08.2005 р.; Копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 серії І-НМ №271971 від 17.05.2018р.; Корпію довідки Хутір-Будилівської сільської ради №19 від 18.09.2006 р. про смерть ОСОБА_2; Постанову приватного нотаріуса Снятинського районного нотаріального округу ОСОБА_3 про відмову у вчиненні нотаріальної дії; Довідку по спадковій справі приватного нотаріуса Снятинського районного нотаріального округу ОСОБА_3 №193/02-14 від 25.07.2018р.; Копію витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №5235759 від 25.07.2018р. - приходить до переконання, що позов є обґрунтованим і підставним, а тому підлягає до задоволення.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Із ч.1 ст.1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною третьою цієї статті зазначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Визнання відповідачем даного позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб.

Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що є підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,876 га., де земельна ділянка №0508 площею 0,781 га. та земельна ділянка №0533 площею 1.095 га., які на підставі Державного акту серії Р1 №195634 виданого 14.02.2003р. Горішньозалучанською сільською радою та зареєстрованого в Книзі записів Державних актів за №340, належали ОСОБА_2

На підставі наведеного, ст.ст. 328, 392, 1218, 1225, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 268 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва №0508 площею 0,781 га. та №0533 площею 1.095 га. загальною площею 1,876 га., які на підставі Державного акту серії Р1 №195634 виданого 14.02.2003р. Горішньозалучанською сільською радою та зареєстрованого в Книзі записів Державних актів за №340, належали ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Собко В.М.