У Х В А Л А

17 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 357/963/17

провадження № 61-44022ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 9 липня 2018 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення,

В С Т А Н О В И В :

30 січня 2017 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом мотивуючи свої вимоги тим, що ТОВ «Білоцерківвода» надає послуги з водопостачання та водовідведення, якими користується ОСОБА_1, як споживач зареєстрований за адресою в АДРЕСА_1. Відповідач, як споживач послуг, отримуючи та використовуючи послуги з водопостачання та водовідведення, надані позивачем, не дотримується вимог ст. 162 ЖК України, п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» та п.п. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої види та водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, яким передбачено обов'язок споживача сплачувати житлово-комунальні послуги у строк, встановлений договором або законом, та допустив виникнення боргу.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з позивача на користь відповідача 4 991 гривень боргу за надані послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення та вирішення питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2018 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка не була оплачена судовим збором разом із клопотанням про звільнення від судового збору .

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 9 липня 2018 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 відмовлено. Апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для сплати судового збору.

Не погоджуючись із судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду України з касаційною скаргою та просив скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 9 липня 2018 року, мотивуючи свої вимоги тим, що судові рішення є незаконними й необґрунтованими та таким, що підлягають на його думку сумніву та скасуванню, оскільки, при розгляді його справи судами проігноровано той факт, що надання послуг водовідведення та водопостачання відповідачем не підтверджені обліковими приладами по будинковому обліку. Водночас в своїй касаційній скарзі скаржник посилається на те, що суди не звернули увагу на його незадовільний майновий стан й на те що він є непрацюючим пенсіонером.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи те, що рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2018 рокуне переглядалось судом апеляційної інстанції, підстави для відкриття касаційного провадження на рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справи, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 9 липня 2018 року слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пунктів 24, 28 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання та заміни сторони у виконавчому провадженні.

Згідно з частиною першою статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз'яснення рішення чи відмову у роз'ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Оскаржувана ухвала Апеляційного суду Київської області від 9 липня 2018 рокупро відмову у задоволенні клопотання про звільнення від судового збору та залишення апеляційної скарги без руху не відноситься до категорії судових рішень, визначених у частині першій статті 389 ЦПК України.

Таким чином, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Київської області від 9 липня 2018 рокунеобхідно відмовити, оскільки касаційна скарга подана передчасно.

Керуючись статтями 185, 353, 392, 393, 394 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 9 липня 2018 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко