Провадження № 2/742/266/18
Єдиний унікальний № 742/321/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2018 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Бездідько В.М., за участю секретаря судового засідання Карпенко В.О., представників ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім»єю та поділ майна
В С Т А Н О В И В:
05 лютого 2018 року до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім»єю та поділ майна.
Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили суд його задовольнити
Позивач ОСОБА_3 пояснив, що він з ОСОБА_4 познайомився в 2000 році в кафе «Прилуки». Разом проживали в її батьків в с. Єгорівка. Як почали проживати разом, однією сім»єю, ОСОБА_4 була не розлучена. Кошти заробляли разом. В 2006 році придбали будинок в кредит, який був оформлений на ОСОБА_4, а він був поручителем за 40 тисяч доларів. Ремонт був частковий. Спочатку поставили ларьок в с. Єгорівка, а в 2008 році взяли знову кредит, будинок внесли як заставу, та за ці кошти придбали магазин. Сімейні непорозуміння почалися, коли він дізнався, що ОСОБА_4 переписала будинок на свою доньку. Донька проживала більшість часу у свого батька. Вони займалися перепродажом м»яса, возили на Москву. Він їздив до м. Миколаїв на забой поросят, купляв їх, розбирав м»ясо, пакував та відправляв на Москву. Це було спільне зароблення коштів. Копили гроші на бізнес. Проживали разом до 2017 року. Кредит погашався за кошти, які виручалися від торгівлі м»яса в м. Москва та ларька. Все майно, що зазначене в заяві зароблене за спільні кошти. Вони жили, як чоловік та жінка, разом ходили в гості, заробляли гроші та разом витрачали. Кредит оформили на ОСОБА_4, оскільки вона була приватним підприємцем, а він водієм у неї. Бюджет був спільний. У банк їздили разом, вона платила кошти за кредит, бо на неї був оформлений кредит, так як вона ялялась приватним підприємцем.
Відповідачка ОСОБА_4 позов не визнала та пояснила, що ОСОБА_3 не являється її чоловіком, її сім»я це донька. ОСОБА_3 працював у неї, за що вона йому платила заробітну плату. Працювала тільки вона. Коли їздила до м.Москва, залишала кошти ОСОБА_3 для розрахунку з будівниками, це було два рази. З 2010 року ОСОБА_3 працював у неї та коли в банку брала кредити ОСОБА_3 був поручителем, але за кредити, кошти виплачувала лише вона. Кошти вкладала в будинок. З 2003 року вона являється приватним підприємцем Разом з ОСОБА_3 в будинку вони не проживали, ремонту будинку спільно не проводили. ОСОБА_3 був лише найманим працівником. З ОСОБА_3 могла поїхати відпочивати за свої гроші. Багато чого не пам»ятає. Чи був присутній ОСОБА_3 на весіллі доньки та чи проводилась відеозйомка не пам»ятає. На фото ОСОБА_3 не має. Магазин в м. Прилуки придбала за власні кошти. ОСОБА_3 не має ніякого відношення до придбання магазину «Барвінок» в м. Прилуки. Категорично стверджує, що не проживала разом з ОСОБА_3 Останній був вхожий в її будинок та мав можливість фотографувати все майно. За заробітну плату, яку платила ОСОБА_3 він придбав автомобіль.
Заслухавши пояснення сторін та їх представників, а також дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.
Свідок ОСОБА_8 дала суду показання про те, що вона знайома із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 2000 року. У ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не було нічого. Спочатку вони проживали в ОСОБА_4 батьків в с. Єгорівка. Почали займатися бізнесом, перепродували м»ясо, овочі. Бізнес вели спільно. Потім купили магазин, будинок. ОСОБА_4 в придбаному будинку перекрив дах, зробив подвір»я. Він був «добитчиком» в їхній сім»ї. Всі члени родини називали ОСОБА_3 «синок». ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали, як чоловік та дружина, разом, та запрошувалися до друзів на свята, як сім»я. На весіллі у доньки ОСОБА_4 вони були разом їх катали, як батька та матір. Вона бачила як в м. Києві вони спільно купляли плитку.
Свідок ОСОБА_9 пояснив, що відповідачку ОСОБА_4 знав раніше ніж позивача. Вони спочатку проживали в в с. Єгоровка в батьків ОСОБА_4 Донька ОСОБА_4 проживала з батьком, бо в ОСОБА_4 з нею не було контакту. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 займалися м»ясом та заробляли гроші разом. Усі свята були у друзів, як чоловік та жінка. Придбаний ними будинок був у занедбаному стані. Ніяких господарських будівель та забору не було. Він допомагав ОСОБА_3 робити каналізацію та проводку. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 між собою радилися, яку купити плитку. Гроші знаходилися в одному місці. Магазин «Барвінок» ОСОБА_3 ремонтував сам. ОСОБА_4 як їздила у відрядження ОСОБА_3 в магазині знімав касу, брав гроші, та затоварював магазин. Все це він робив як власник, а не найманий працівник.
Свідок ОСОБА_10 пояснив, що спочатку познайомився з ОСОБА_3, а потім з ОСОБА_4 Допомагав робити ремонт у будинку. Перед весіллям доньки ОСОБА_4 поміняли паркан. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали в будинку в м. Прилуках більше десяти років. Півтора року він з ОСОБА_3 займалися м»ясом їздили м. Миколаїв купляли м»ясо, а поті продавали, допомагав грузити, розвантажувати та пакувати м»ясо. Гроші були у позивача. Він знає їх 12 років, приходив до них, ночував в них, постійно бачив їх разом.
Свідок ОСОБА_11 пояснила, що знає ОСОБА_3 та ОСОБА_4 близько 17 років. Вони познайомили в її кафе «Прилуки» та стали разом проживати. Дружили сім»ями, приїздили до неї на свята, а вона до них. Відбудували будинок та магазини. І після того, як ОСОБА_4 переписала будинок на доньку, у них розпачалися непорозуміння. Спочатку ОСОБА_4 ніхто не знав. Після знайомства з ОСОБА_3 з»явилися гроші. Вони займалися м»ясом, возили на Москву. Останні роки ОСОБА_3 їздив в м. Миколаїв, перекупляв м»ясо. Гроші заробляли разом, була сім»я. Будинок купили за спільні кошти. Були кредити та їх виплачували, коли ОСОБА_3 почав їздити до м. Миколаїв. Він там гарно заробив гроші. Вони між собою були як одне ціле. Постійно відпочивали разом. Всі свята та дні народження відмічали разом. В Турцію та до м. Одеси, до неї додому, приїздили разом. Потім як розпочалися сварки ОСОБА_3 проживав в неї в будинку. Була прекрасна, дружна сім»я.
Свідок ОСОБА_12 пояснив, що з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 познайомився близько шести років назад. Вони приїздили до нього з дружиною додому в м. Южне, спали разом в одній кімнаті, в одній постелі. Він також приїздив до них додому, дивитися на меблі, які придбали в кімнату. Вони проживали разом, як чоловік та дружина.
Свідок ОСОБА_13 пояснила, що знає ОСОБА_3 та ОСОБА_4, були в неї в гостях. Вона привозила їм м»ясо в с. Єгоровку та в м. Прилуки. За м»ясо розраховувалися як ОСОБА_4 так і ОСОБА_3 М»ясо вони купляли та возили на Москву, так заробляли гроші. Купили магазини та будинок. Їх сприймали, як чоловіка та дружини. Що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були не одружені, вона не знала. Свята всі святкували разом, як у них так і в неї. Також на відпочинок вони їздили разом. Коли купили будинок там нічого не було, а через три роки у будинку все було. Свідком придбання спільного майна не була.
Свідок ОСОБА_14 пояснив, що знав ОСОБА_4, ще коли вона проживала з першим чоловіком. Потім вона стала проживати в с. Єгорівка, в своїх батьків, з ОСОБА_3. Мати ОСОБА_4. говорила на ОСОБА_3 «мій синочок». Потім вони купили будинок і всі знайомі і друзі сприймали ОСОБА_4 та ОСОБА_3 як сім»ю. Гроші заробляли від продажу м»яса, яке возили на Москву. За ці кошти придбали два магазина та будинок. Ремонти ОСОБА_3 робив сам, нікого не наймав, йому допомагав сусід. Вхіщини в будинок відмічали разом. Між собою вони були, як чоловік та жінка, як сім»я . Пожили разом десь сімнадцять років. Вони все робили разом, не розподіляли роботу, заміняли одни одного.
Свідок ОСОБА_15 І П. пояснив,що знає ОСОБА_3 та ОСОБА_4 близько 5 років. Познайомилися по роботі, разом з ОСОБА_3 їздили на забой. Цим займалися років три. Всі свята відмічали разом, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 сприймали, як чоловіка та дружину.
Крім того, як вбачається із заяви ОСОБА_4 від 17.11.2017 року адресованої на ім»я начальника Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області (а.с. 196), її пояснень від 17.11.2017 року (а.с. 198) висновку Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області за результатами розгляду матеріалів по зверненнях від гр.. ОСОБА_4 (а.с. 193) та матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст.. 173-2 ч. 1 КУпАП (провадження №3/742/868/17 єдиний унікальний № 742/3629/17) досліджених в судовому засіданні ОСОБА_4 вказувала, що її громадянський чоловік ОСОБА_3, який прописаний за адресою АДРЕСА_1, а проживає у її будинку за адресою 1 провулок Східний 3 м. Прилуки постійно під час сімейних сварок погрожує фізичною розправою.
Заслухавши показання свідків, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що факт проживання сторін однієї сім»єю без реєстрації шлюбу в період з 01 серпня 2000 року по 17 листопада 2017 року знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.
Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.
Згідно положень ст. 74 СК України якщо чоловік та дружина проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності чоловіка та жінки, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
У відповідності до ч.ч.1,2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя та належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку посвідченого приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу ОСОБА_16 від 14 вересня 2006 року ОСОБА_4 придбала у ОСОБА_17 у власність житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Прилуки 1-й провулок Східний будинок 3 розміщений на земельній ділянці територіальної громади м. Прилуки та сплачує за нього грошову суму визначену цим договором. (т. 1 а.с. 20,224)
Згідно договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу ОСОБА_16 від 16 лютого 2008 року ОСОБА_4 придбала у ОСОБА_18 у власність нежитлову будівлю, магазин «Барвінок» з прибудовами, що знаходиться в м. Прилуки вул.. Гвардійська 52а, розміщений на земельній ділянці територіальної громади м. Прилуки та сплачує за нього грошову суму визначену цим договором. ( т. 1 а.с. 33,205,217)
Орієнтовна ринкова вартість нежитлової будівлі розташованої за адресою Чернігівська область м. Прилуки вулиця Гвардійська 52 а становить 112299, 00 грн. (т. 1 а.с. 41).
Згідно ч.ч.1,3 ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.
Відповідно до ч.2 ст.65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним, як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.
Беручи до уваги вище викладене, оскільки житловий будинок, розташований в м. Прилуки 1-й провулок Східний 3 та магазин «Барвінок» з прибудовами, що знаходиться за адресою: Чернігівська область, м. Прилуки, вул. Гвардійська, 52а, були придбані в період спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу та на укладення договорів відповідно дарування житлового будинку від 12.10.2017 року укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та купівлі-продажу нежитлової будівлі від 01.08.2016 року укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 - ОСОБА_3 згоди не надавав, договори виходять за межі дрібного побутового, потребує нотаріального посвідчення та державної реєстрації, то відповідно договір дарування житлового будинку від 12.10.2017 року та договір купівлі-продажу від 01.08.2016 року нежитлової будівлі, магазину «Барвінок» від 01.08.2016 року є недійсними.
Згідно виписки серія ААВ № 329784 з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_4 ОСОБА_18 зареєстрована як фізична особа-підприємець (а.с.99)
Із свідоцтва платника єдиного податку серія Б № 803298 вбачється, ОСОБА_4 є суб»єктом господарюванню, вид діяльності роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями за адресою Прилуцький район с. Єгорівка вул.. Героїв війни (а.с. 75)
Як вбачається із акту державної технічної комісії про прийняття стаціонарної малої архітектурної форми в експлуатацію та дозволу № 1 на розміщення малої архітектурної форми вбачається, що на підставі рішення десятої сесії двадцять четвертого скликання від 30.10.2003 року про передачу земельної ділянки в оренду приватному підприємцю ОСОБА_4 надано дозвіл на розміщення малої архітектурної форми для торгівлі продуктами харчування розміром 3,0х11,0 м, розташованої за адресою с. Єгорівка вул.. Київська ( т. 1а.с.32)
Крім того, за час спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4, однією сім»єю, було придбано наступне майно: набір меблів (стіл, 8 крісел, 2 пенала та сервант під скло), телевізор Samsung в залі, набір меблів ( журнальний стіл, кресло звичайне, кресло двійне, кресло трійне), пральна машинка, музичний центр Samsung, холодильник, духова піч, мікрохвильова піч, телевізор в кухню, телевізор в спальню, спальний гарнітур (трюмо, шафа, ліжко, комод, 2 тумбочки, пуфик), 2 люстри в гостинній кімнаті, спальний гарнітур, білий ( шафа, стіл, ліжко, 2 тумбочки), ліжко, три морозильні камери, двигун в морозильну камеру в будинку, кондиціонер, телевізор у спальній кімнаті, супутникові антени, тюнер, люстра в спальню, шафа купе, кухонний стіл, 4 стільця, шафа купе в прихожій кімнаті, шафа купе в коридорі, люстра в спальню, джакузі, кухонний гарнітур, бесідка, меблі в бесідку, душова кабінка в літній кухні, телевізор в літній кухні, холодильник в літній кухні, лавка.
Як свідчить довідка серія Н №900373 про трудові відносини фізичної особи з платником єдиного податку від 01.01.2010 року ОСОБА_3 перебуває в трудових відносинах із суб»єктом підприємницької діляності фізичною особою ОСОБА_4 вид діяльності роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах (с. Єгорівка вул.. Героїв війни) (а.с.44)
19 вересня 2006 року між ОСОБА_4 та ВАТ КБ «Надра» в особі начальника філії ОСОБА_20 був укладений кредитний договір №19-08/МК/2006-980 відповідно до якого позичальнику банк надає грошові кошти в сумі 130000 грн. з кінцевим терміном погашення по 19 вересня 2013 року. ОСОБА_3 виступав поручителем
Як вбачається із іпотечного договору від 19.06.2006 року ОСОБА_4 та ВАТ КБ «Надра» в особі начальника філії ОСОБА_20 уклали цей договір на виконання зобов»язання по кредитному договору №19-08/МК/2006-980 від 19.09.2006 року по поверненню кредиту у сумі 130000 грн. Предметом іпотеки є нерухоме майно житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Прилуки 1 провулок Східний 3
Фактом, що ОСОБА_4 оформила на себе кредити, самі по собі ще не свідчить, що вона вносила їх погашення лише за власні кошти, адже кожен зі сторін працював та отримував прибуток, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні показами свідків.
Судом встановлено що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу з з 01 серпня 2000 року по 17 листопада 2017 року.
У відповідності до ч.ч.1,2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя та належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна , що належить їм на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Згідно абз.2 ч.1 ст.71 СК України, якщо подружжя не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому відповідно до абз.1 ч.1 та ч.2 ст.71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.
Відповідно до розяснень викладених в гі.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.
Аналіз наведених вище норм та обставин справи свідчить про те, що житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами, який розташований за адресою: Чернігівська область, м.Прилуки, 1-й пров.Східний,буд.3, магазин-павільйон, який знаходиться за адресою: Чернігівська область, Прилуцький район, с. Єгорівка, вул.Героїв Війни та магазин «Барвінок» розташований за адресою: Чернігівська область, м. Прилуки, вул.Гвардійська,52 а, а також інше майно (предмети побуту, меблі та інше ), придбані під час спільного проживання сторін однією сім»єю без реєстрації шлюбу. Доказів того, що зазначене майно придбано за особисті кошти когось із них, сторони не надали.
А також, оскільки позивач був змушений звернутися з позовом до суду, через що ним були понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 8640 грн ( т. 1 а.с.1/, вказані витрати, з огляду на ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню на користь позивача.
Керуючись вищевикладеним, на підставі ст. ст.12, 13, 81, 141, 258-259, 263, 264, 265, 352, 354, 355, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд,
Встановити факт того, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 01 серпня 2000 року по 17.11.2017 року проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу.
Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами, який розташований за адресою: Чернігівська область, м.Прилуки, 1-й пров.Східний,буд.3, магазин-павільйон, який знаходиться за адресою: Чернігівська область, Прилуцький район, с. Єгорівка, вул.Героїв Війни та магазин «Барвінок» розташований за адресою: Чернігівська область, м. Прилуки, вул.Гвардійська,52 а, та визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину вищевказаного майна.
Визнати недійсним договір дарування житлового будинку, з господарсько-побутовими спорудами, який розташований за адресою: Чернігівська область, м. Прилуки, 1-й пров. Східний, 3, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 13.10.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_7 в частині дарування 1/2 частки житлового будинку та витребувати на користь ОСОБА_3 у ОСОБА_5 1/2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами, який розташований за адресою: Чернігівська область, м. Прилуки, 1-й пров. Східний, 3.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 22 грудня 2018 року.

Головуючий суддя В.М.Бездідько