Провадження № 2-о/521/341/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2018 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мирончук Н.В.,

при секретарі Власової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Малиновський районний у м. Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій територій України, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій територій України.

В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що 17.08.2017 року у нього народилася на тимчасово окупованій території України донька ОСОБА_2.

При зверненні до Малиновського районного у м. Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, йому було відмовлено в видачі свідоцтва про народження ОСОБА_2, оскільки реєстрація народження була проведена на тимчасово окупованій території України та свідоцтво про народження складене Сакським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції ОСОБА_3 Крим.

У звязку з вищевикладеним, заявник просить суд встановити факт народження 17.08.2017 року дитини жіночої статі ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України Автономній ОСОБА_3 Крим, а саме у м. Саки.

Заявник в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Зацікавлена особа в судове засідання не зявилася, про причину неявки суд не сповістила. Заяв про відкладення та про перенесення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає необхідним задовольнити вимоги заявника з наступних підстав.

Судом встановлено, що, 17.08.2017 року на тимчасово окупованій території в місті Саки (ОСОБА_3 Крим) народилася ОСОБА_2.

Про підтвердження цього факту свідчить копія свідоцтва про народження, виданого Сакським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції ОСОБА_3 Крим, актовий запис № 577.

Вказане свідоцтво не українського зразку і цей документ виданий закладом, який знаходиться на тимчасово непідконтрольній державі Україна, території, а тому він не створює правових наслідків, відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Малиновським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області заявнику відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини у звязку з тим, що факт народження дитини відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом Державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження, відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя, документи, що підтверджують факт народження.

У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я, документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі, якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Як передбачено ч.ч.2-3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки наданих доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка, відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v.Turkev», «Cyprus v.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v.the Republik of Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі, нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення.

Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Статтями 3, 8, 9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану, орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис, на підставі рішення суду.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої, постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав, згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Пунктом 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В силу частин 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України, незалежно від місця проживання заявника.

У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

З огляду на викладене, суд вважає що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є обєктивні перешкоди.

З метою захисту прав і свобод громадян України, яким є заявник у справі та його син, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1

Відповідно до правил частини 4 статті 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 5, 10, 76-81, 89, 258-259, 263-265, 268, 293, 315-317, 319, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Малиновський районний у м. Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій територій України- задовольнити.

Встановити факт народження 17.08.2017 року дитини жіночої статті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території Автономній ОСОБА_3 Крим, а саме у м. Саки, у батьків: мати - ОСОБА_4 ОСОБА_5, яка народилась 31.05.1990 року, Україна, ОСОБА_3 Республіка Крим, м. Саки; батько - громадянин України - ОСОБА_1, який народився 21.03.1986 року, Україна, Луганська область, м. Ровеньки.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки передбачені ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: Н.В. Мирончук