Справа № 461/8700/17 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/811/949/18 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Брикайло М.В.

з участю представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 квітня 2018 року в складі судді Стрельбицького В.В. у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, з участю третьої особи Першої Львівської державної нотаріальної контори, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

встановила:

В грудні 2017 року позивач ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, з участю третьої особи Першої Львівської державної нотаріальної контори, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1., терміном на 3 місяці з моменту вступу даного рішення в законну силу.

Вимоги обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_6, яка була його бабцею. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з двохкімнатної квартири АДРЕСА_1. Померла була матір'ю його батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. ОСОБА_6 заповіту не складала. 31.10.2017 року позивач звернувся до Першої Львівської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де йому повідомили, що він пропустив строк на подання заяви про прийняття спадщини. Однак, для отримання спадщини він не зміг звернутися у встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України шестимісячний строк, оскільки з 2011 року по даний час він постійно проживає в Італії у м. Ліссоне. У 2016 року він одружився та його дружина чекала народження їх дитини, в зв'язку із чим перебуває на обліку в медичній установі. Йому не було відомо про наявність спадкового майна, яке залишила після себе ОСОБА_6 Його батьки розлучились, коли йому було п'ять років і він разом з мамою проживав у м. Тернополі. З батьком та бабцею, які проживали у м. Львові, він майже не підтримував жодних зв'язків, оскільки його батьки були в неприязних відносинах. Просив позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 05 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник позивача ОСОБА_2, з оскаржуваним рішенням не погоджується, вважає його таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з»ясування обставин справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідач по справі ОСОБА_3 неправдиво повідомила нотаріуса, що є єдиним спадкоємцем і інших спадкоємців немає.

Звертає увагу на те, що про відкриття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 довідався в межах строку, визначеного законом для прийняття спадщини, однак йому не було відомо про склад спадкового майна та його місцезнаходження, також у нього були відсутні документи, які б підтверджували його родинні відносини зі спадкодавцем.

Із заявою до Першої Львівської державної нотаріальної контори звернувся 03.10.2017 року. Поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини обґрунтовує тривалим перебуванням за межами України та вагітністю дружини. Зазначає, що працює в Італії, де перебуває разом з дружиною, яка знаходиться на обліку в медичних установах Італії у зв'язку з вагітністю, яку на перших стадіях переносила важко, тому тільки після приїзду матері дружини зміг поїхати в Україну та особисто подав заяву про прийняття спадщини, пропустивши при цьому 2 місяці та 23 дні.

Вважає, що сам факт звернення позивача із заявою про прийняття спадщини свідчить про його бажання прийняти спадщину.

Зібравши всі необхідні докази на підтвердження поважності причин пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини, позивач звернувся з відповідним позовом в грудні 2017 року.

На думку апелянта, суд не мотивував чому наведені позивачем доводи, які підтверджені належними доказами, не свідчать про об'єктивність, непереборність та істотність труднощів для пропуску строку для прийняття спадщини.

Просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 квітня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_2 на підтримку доводів скарги, а також пояснення відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_12 на заперечення таких, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог та ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції фактично встановив, що позивач ОСОБА_5 набув право на спадкування за правом представлення, як син ОСОБА_7, який помер на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6

При цьому вказав, що оскільки позивач не вказує коли саме він дізнався про відкриття спадщини (хоч сам факт відсутності у нього інформації про відкриття спадщини не може вважатися поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини) та які активні дії ним вчинялись для прийняття спадщини у встановлені законом строки, суд дійшов переконання, що доводи позивача на поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є недостатніми.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

Спадкування може відбуватися за заповітом або за законом.

В обох випадках спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, і, крім того, юридичні особи та інші учасники цивільних відносин.

Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Разом з тим, частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Звертаючись з позовними вимогами, позивач в силу вимог ст. 12 ЦПК України повинен довести правову та фактичну підстави своїх вимог.

Судом встановлено такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач у справі є сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_7 (а.с. 6, 7).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, яка була бабцею позивача ОСОБА_8 та матір»ю його батька ОСОБА_7 (а.с. 86 зворот).

Покійній ОСОБА_6 на праві приватної власності належала ? квартири АДРЕСА_1

1/2 частина зазначеної квартири належала покійному сину ОСОБА_6 - ОСОБА_7 (а.с. 94).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на все спадкове майно (квартиру), оскільки після смерті сина остання таку прийняла, але не оформила.

Згідно із ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (спадкування за правом представлення).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6, батько позивача ОСОБА_7 помер, відтак його син ОСОБА_5 набув право на спадкування за правом представлення.

Звертаючись з позовними вимогами, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_5 вказував на те, що постійно проживає в Італії, одружений, дружина чекала на народження їх дитини, на підтвердження чого надав копії відповідних документів, крім цього йому не було відомо про наявність спадкового майна після смерті ОСОБА_6, оскільки відносин із батьком та бабцею він майже не підтримував, так як його батьки розлучились коли йому було п'ять років.

Разом з цим, з копії спадкової справи № 104/2017 р. до майна померлої ОСОБА_6 встановлено, що 11.04.2017 року ОСОБА_3, як спадкоємець першої черги після смерті матері та рідна сестра батька позивача, звернулася в Першу львівську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини (а.с. 84).

У заяві про прийняття спадщини зазначила, що спадщину приймає, інших спадкоємців немає, спадкоємців передбачених статтями 1261-1266 ЦК України немає.

Копія спадкової справи міститься у матеріалах справи та досліджувалась судом першої інстанції.

Згідно інформаційних довідок зі спадкового реєстру від 11.04.2017 року, сформованої державним нотаріусом Янушевською З.М. у зв'язку з відкриттям спадкової справи, за відповідними параметрами запиту у спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с. 87-89).

11.04.2017 року завідувач Першої Львівської державної нотаріальної контори Бояківський О.В. звернувся в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» із запитом щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 інформації про видачу дублікатів, обтяжень чи заборон на квартиру та ін. (а.с. 90).

Згідно відповіді від 20.04.2017 року № 2/4991 спірна квартира зареєстрована за ОСОБА_7 та ОСОБА_6, відомості щодо видачі дублікатів, обтяжень та заборон відсутні.

04.09.2017 року ОСОБА_3 звернулася в Першу Львівську нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, цього ж дня видано свідоцтво про право на спадщину за законом та проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на спірну квартиру та внесено зміни до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 94 зворот -101).

03.10.2017 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернувся позивач ОСОБА_5 (а.с. 102 зворот).

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони справи на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами та обов'язками щодо предмета спору, а суд на засадах змагальності сторін може лише сприяти застосуванню таких прав та виконанню обов'язків, ураховуючи при цьому принципи справедливості та рівності учасників процесу перед законом та судом.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та врахувавши її фактичних обставин.

Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що причини щодо поважності пропуску строку, якими позивач підтверджує позовні вимоги, а саме постійне проживання в Італії, очікування народження дитини, відсутність відомостей про наявність спадкового майна після смерті ОСОБА_6, не свідчать про наявність об'єктивних, непереборних обставин, за яких він не міг подати заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 квітня 2018 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 20 грудня 2018 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк