Житомирський апеляційний суд
Справа №295/3352/18 Головуючий у 1-й інст. Перекупка І. Г.
Категорія 25 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2018 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

ОСОБА_1

секретаря

судового засідання ОСОБА_2

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна»

на заочне рішення Богунського районного суду м.Житомира від 13 червня 2018 року під головуванням судді Перекупки І.Г.

у цивільній справі №295/3352/18 за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення страхового відшкодування,-

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом. Просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» страхове відшкодування. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 16.03.2017 року о 13.20 год. в м.Житомирі по вул.Східній Зайцев Денис Едуардович, керуючи автомобілем НОМЕР_1, застрахованим за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії №АК3256572, під час зміни руху не був уважним та не переконався в безпечності маневру, скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3. В результаті дорожньо-транспортної пригоди зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після зіткнення ОСОБА_4 залишив місце скоєння ДТП чим порушив п.п. а) п.2.10. Правил дорожнього руху України.

20.04.2017 р. ним, позивачем, як постраждалим в ДТП, було подано до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» заяву-повідомлення про страхову подію, яка мала місце 16.03.2017 року за участю зазначених вище транспортних засобів. За погодженням з відповідачем 20.04.2017 року позивач звернувся до судового експерта ФОП ОСОБА_5 для проведення оцінки вартості матеріального збитку.

Зовнішній візуальний огляд та перевірка технічної справності автомобіля проводились 20.04.2017 року в присутності позивача та представника відповідача ОСОБА_6

Відповідно до Висновку №1666 від 11.05.2017 року автотоварознавчого дослідження автомобіля НОМЕР_3 вартість матеріального збитку, з технічної точки зору, заподіяного власнику автомобіля НОМЕР_3 станом на 20.04.2017 року становить 26 352,78 грн. (Двадцять шість тисяч триста п'ятдесят дві гривні 78 коп.), а вартість відновлювального ремонту, з врахуванням фізичного зносу, автомобіля НОМЕР_3 становить 23 285,14 грн. (Двадцять три тисячі двісті вісімдесят п'ять гривень 14 коп.).

За проведення дослідження по визначенню вартості матеріального збитку позивачем сплачено судовому експерту ОСОБА_5 800 грн. (Вісімсот гривень 00 коп.), що підтверджується квитанцією №N1В6059724 від 20.04.2017р., оригінал якої переданий відповідачу.

12.09.2017 року постановою Богунського районного суду м.Житомира ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. У зв'язку із закінченням, на момент розгляду, строків передбачених ст.38 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 було закрито.

05.10.2017 року позивачем було подано відповідачу копію постанови Богунського районного суду м.Житомира від 12.09.2017 року відносно ОСОБА_4, якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та подано заяву про виплату страхового відшкодування.

20.01.2017 року позивач отримав листа від відповідача, датованого 04.01.2018 р., за вих. №3/18, в якому відповідач зазначав, що не має змоги кваліфікувати подію, що мала місце 16.03.2017 р., як страхову та відповідно провести виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль НОМЕР_4, посилаючись на те, що ОСОБА_4, у зв'язку з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на один рік, згідно постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 17.10.2016 р. у справі №569/10662/16-п, не мав правових підстав для керування (експлуатації) забезпеченим транспортним засобом КІА SHUMA, д.н.з. НОМЕР_5. Додатково в листі відповідач повідомив, що з вимогою про відшкодування завданих в результаті ДТП збитків позивач має право звернутись до винної особи на підставі ст.1166 та ст.1187 ЦК України.На думку позивача, відповідач безпідставно відмовив у виплаті страхового відшкодування, а тому змушений звернутись до суду з даним позовом.

Заочним рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 13 червня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_3 23 285,14 грн. (двадцять три тисячі двісті вісімдесят п'ять гривень 14 коп.) - суму страхового відшкодування по відновлювальному ремонту, з врахуванням фізичного зносу, автомобіля НОМЕР_6; 800,00 грн. (вісімсот гривень 00 коп.) - витрати на проведення дослідження по визначенню вартості матеріального збитку судовим експертом ОСОБА_5; 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.) - судового збору сплаченого за подання позовної заяви до суду.

У поданій апеляційній скарзі Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» просить рішення суду скасувати і ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи. Зокрема зазначає, що ОСОБА_4 у звязку з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на 1 рік за рішенням суду, в момент скоєння ДТП, що мала місце 16.03.2017 року, не мав правових підстав для керування забезпеченим транспортним засобом «КIA SHUMA», реєстраційний номер НОМЕР_7, як того вимагає п.1.4. ст.1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, судом першої інстанції не було досліджено заперечень апелянта, викладених у письмовому відзиві, щодо зменшення позовних вимог на розмір втрати товарної вартості транспортного засобу у розмірі 3 067,64 грн., що є грубим порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 12.09.2017 року постановою Богунського районного суду м.Житомира ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. У зв'язку із закінченням на момент розгляду, строків передбачених ст.38 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 було закрито (а.с.6).

Відповідно до Висновку №1666 від 11.05.2017 року автотоварознавчого дослідження автомобіля НОМЕР_4 вартість матеріального збитку, з технічної точки зору, заподіяного власнику автомобіля НОМЕР_4 станом на 20.04.2017 року становить 26 352,78 грн., а вартість відновлювального ремонту, з врахуванням фізичного зносу, автомобіля НОМЕР_6 становить 23 285,14 грн.

За проведення дослідження по визначенню вартості матеріального збитку позивачем сплачено судовому експерту ОСОБА_5 800 грн., що підтверджується квитанцією № N1В6059724 від 20.04.2017 р.(а.с.7-29).

Задовольняючи позов та стягуючи із страхової компанії вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, суд першої інстанції виходив з того, що відмова у виплаті страхового відшкодування суперечить положенням ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Проте, погодитися з висновками суду неможливо, оскільки вони зроблені передчасно, без належного з»ясування всіх обставин справи.

Так, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Частиною першою статті 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», (далі - Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 2 полісу АК/3256572 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 19.02.2017 року страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом).

Згідно із пунктом 1.4 статті 1 Закону особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Пунктом 1.6 статті 1 Закону передбачено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Відповідно до положень статті 15 Закону України «Про дорожній рух» - право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням транспортного засобу з установленим терміном дії.

Відповідно до визначень Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Із системного аналізу вказаних положень законодавства та умов укладеного між сторонами договору, вбачається, що необхідною умовою для виникнення обов'язку страховика здійснити страхову виплату за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власнику наземного транспортного засобу є настання страхового випадку, внаслідок якого спричинено шкоду третім особам під час ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, під керуванням власника або особи, яка на законних підставах володіє ним та має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

В даному випадку встановлено, що на момент вчинення ДТП винна у ДТП особа не мала не мала законних підстав для керування автомобілем, не мала посвідчення водія, тобто, керувала транспортни засобом всупереч пункту 2.1 Правил дорожнього руху.

Отже, ОСОБА_4не відноситься до осіб, відповідальність яких застрахована згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. А тому і підстави для стягнення страхового відшкодування із страхової компанії відсутні, оскільки за страховим полісом АК/3256572 була застрахована цивільно-правова відповідальність осіб, які правомірно експлуатували транспортний засіб. А тому вказана ДТП не є страховим випадком.

Оскільки факт завдання шкоди позивачу не є страховим випадком, то потерпілий не позбавлений права вимагати відшкодування такої шкоди на підставі загальних правил, передбачених ЦК України.

За наведених обставин та відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.376 ЦПК оскаржуване рішення підлягає скасуванню з постановленням нового про відмову в позові.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» задовольнити.

Заочне рішення Богунського районного суду м.Житомира від 13 червня 2018 року скасувати та ухвалити нове.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» 1057,21 грн. понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 29.12.2018 року.