_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/6094/18
Провадження № 2/520/4767/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2018

Київський районний суд м.Одеси у складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Бундєвій Я.І., розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 7.09.2012р. ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у сумі 2000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 не виконує зобов'язання щодо повернення коштів належним чином, у нього утворилася заборгованість станом на 30.04.2018 в розмірі 45464,81 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою судді від 4.06.2018р. у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідач у відзиві заперечував проти позову, просив застосувати строк позовної давності.

У відповіді на відзив Банком зазначено, що позовна давність згідно п. 1.7.31 Умов збільшена до 50 років (а.с.57).

Суд, дослідивши та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 7 вересня 2012 року відповідачем було подано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.8), на підставі якої він отримав кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Ним була отримана картка НОМЕР_1. За розрахунком позивача заборгованість відповідача за договором станом на 30 квітня 2018 року становить 45464,81 гривні з вказаними у позові складовими.

Відповідачем у відзиві було заявлено про застосування строку позовної давності (а.с.53).

Між сторонами у справі виникли правовідносини, врегульовані анкетою-заявою, умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку, тарифами банку, ст. ст. 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, за якими позивач надав відповідачу грошові кошти (кредит), а він зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти, проте не виконав такого обов'язку, з подачею заяви про застосування строку позовної давності ним фактично визнано вимоги позову обґрунтованими, але такими, що задоволенню не підлягають у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За ст. 611 цього Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За положеннями ст. ст. 256-258, 261, 266-267 ЦК України загальна позовна давність - строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, становить три роки, до вимог про стягнення неустойки такий строк становить один рік, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно зі ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін, договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Матеріали справи не містять даних щодо належного оформлення сторонами у справі письмової угоди щодо збільшення строку позовної давності до 50 років, як то зазначає у відповіді на відзив сторони позивача, а тому до правовідносин сторін слід застосовувати загальний строк позовної давності у три роки.

Як видно з виписки по руху коштів за карткою відповідача він неодноразово користувався кредитними коштами та повертав їх, останнє поповнення картки відбулося 1.02.2015 року на суму 59 гривень, останній раз відповідач купував товар користуючись карткою в магазині «Виртус» 3.02.2015 року на суму 58,35 гривні, позов надійшов до суду 21 травня 2018 року (а.с.71).

Останню використану суму відповідач повинен був повернути позивачу 31 березня 2015 року (3.02.2015 + 55 днів), проте не виконав такого обов'язку, з цього часу у позивача виникло право вимоги навіть по останній сумі. За раніше використаними сумами кредиту, строк позовної давності у зв'язку з погашенням частини заборгованості, в силу положень ст. 264 ЦК України, перервався та його перебіг починався заново. Отже строк загальної позовної давності сплив 31 березня 2018 року (3.02.2015 + 55 днів + 3 роки), з позовом до суду позивач звернувся тільки 21 травня 2018 року, при цьому суд зважає на те, що строк позовної давності з правової точки зору не є тотожним строку дії картки або договору між сторонами, оскільки право на позов у позивача виникало після прострочки відповідачем кожного чергового платежу, а не після закінчення строку дії картки.

За таких обставин, у зв'язку зі спливом строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем, передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог про стягнення суми кредиту відсутні, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 4-13,76-89,258-273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Бескровний Я. В.