Справа № 132/3826/18
Провадження № 2/132/1027/18
РІШЕННЯ

Іменем України

21.12.2018 Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Аліменко Ю.О.

секретаря Безулої К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_6 померла його мати ОСОБА_3.

Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_3.

Вищевказане майно мати заповіла в рівних частках ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Спадщину за заповітом у передбачений законом строк в порядку ст. 1269 ЦК України прийняв лише ОСОБА_2.

Інші спадкоємці за заповітом спадщину не прийняли та не відмовились від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, у відповідності до вимог ст.1273 цього Кодексу.

Він постійно проживав з матір'ю до дня її смерті (час відкриття спадщини) і надалі проживає та утримує спадковий будинок.

Згідно ч. 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 22 березня 2018 року, справа № 132/3301/17 встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Корделівка, Калинівського району Вінницької області, на час відкриття спадщини.

Постановою апеляційного суду Вінницької області від 19 липня 2018 року апеляційна скарга ОСОБА_2 залишена без задоволення, а рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 22 березня 2018 року залишено без змін.

Звернувшись до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.10.2018 року № 1287/02-31. Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії, є те, що ОСОБА_1 не відноситься до кола спадкоємців за заповітом, які закликаються до спадкування.

Враховуючи зазначене позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом та просить визнати за ним право власності на 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_3 та належав спадкодавцю - матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Корделівка, Калинівського району Вінницької області та стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, у відзиві на позовну заяву зазначив, що за життя їх мати ОСОБА_3 правильно розпорядилась своїм майном, а саме спірний будинок заповіла іншим своїм дітям - ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_6, склавши 12 грудня 1997 року заповіт, тому в позові необхідно відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так, ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6, та постійно проживав з нею на час відкриття спадщини /а.с. 5, 6/. Вказані обставини також встановлені у судовому рішенні про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем за позовом ОСОБА_1, яке набрало законної сили /а.с. 9-11, 12-13/.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи те, що вказані обставини встановлені саме щодо позивача ОСОБА_2, такі обставини окремому доказуванню не підлягають.

Крім того, у вказаному рішенні встановлена обставина про те, що після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_3.

Вищевказане майно ОСОБА_3 заповіла в рівних частках ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Спадщину за заповітом у передбачений законом строк в порядку ст. 1269 ЦК України прийняв лише ОСОБА_2.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач ОСОБА_2 звернувся до державного нотаріуса Калинівської державної нотаріальноїї контори Вінницької області Василишиної Л.В. із заявою про прийняття спадщини /а.с. 14-15/.

01.10.2018 року державний нотаріус відмовив ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії, оскільки він не відноситься до кола спадкоємців за заповітом, які закликаються до спадкування /а.с. 16/

Згідно матеріалів спадкової справи № 386/2016 (оригінал якої було оглянуто в судовому засіданні, а належним чином засвідчена копія долучена до матеріалів цивільної справи) спадкодавцем, ОСОБА_3, було посвідчено заповіт на все своє майно, але не на користь позивача ОСОБА_1, та спадкоємець за заповітом відповідач ОСОБА_2 подав своєчасно заяву про прийняття спадщини за заповітом.

Отже, відповідно до вимог статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують родичі померлого і інших ступенів споріднення почергово.

Також згідно абзацу 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 «За наявності заповіту на все майно правило частини другої статті 1223 ЦК України (у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують родичі першого і інших ступенів споріднення почергово) застосовується у разі неприйняття спадщини або відмови від спадщини усіма спадкоємцями за заповітом. У разі неприйняття спадщини чи відмови від неї одним із спадкоємців за заповітом застососується норма частини першої статті 1275 ЦК України, відповідно до якої частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. У разі недійсності нового заповіту чинність попереднього відновляється лише у випадках, передбачених статями 225, 231 ЦК України.

Таким чином, позивач ОСОБА_2, спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 - його матері ОСОБА_3, що на день смерті проживала в АДРЕСА_4 прийняв фактично, так як проживав з померлою на день її смерті, але він не може спадкувати за законом, так як спадкодавець посвідчила заповіт на все своє майно не на його користь. Крім того документ який посвідчує право власності на спадковий будинок утримується спадкоємцем за заповітом - відповідачем ОСОБА_2, який має право на спадщину за заповітом і який подав заяву про прийняття спадщини в шестимісячний строк після смерті ОСОБА_3

Крім того, в матеріалах спадкової справи наявна заява відповідача ОСОБА_2, відповідно до якої останній просить Калинівську державну нотаріальну контору Вінницької області довести до відома ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відкриття спадщини після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Корделівка, Калинівського району Вінницької області /а.с. 71/.

Повідомленнями № 1008/02-14 та № 1009/02-14 від 02.08.2017 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 нотаріусом було повідомлено, що вони є спадкоємцями за заповітом на частку в спадщині, яка відкрилась після смерті їх матері ОСОБА_3 та було запропоновано в 30-денний строк з дня отримання повідомлення повідомити нотаріальну контору про їх наміри та у випадку звернення до суду надати позовну заявупро звернення до суду по данному питанню з повідомленням відповідного суду про надходження даної заяви для розгляду. У разі не повідомлення нотаріуса у вказаний строк про свої наміри, свідоцтво про право на спадщину за заповітом буде видано спадкоємцям, які прийняли спадщину на все спадкове майно /а.с. 72, 73, 74, 75/.

Згідно поданої заяви нотаріусу, ОСОБА_5 відмовилась від своєї частки у спадковому майні після смерті матері ОСОБА_3 на користь свого брата - ОСОБА_2 /а.с. 76/.

Так в судовому засіданні позивачем ОСОБА_2 надано копію заяви ОСОБА_4, відповідно до якої останній відмовився від своєї частки у спадковому майні після смерті матері ОСОБА_3 на користь свого брата - ОСОБА_1 /а.с. 91/.

Однак, оглянувши в судовому засіданні матеріали спадкової справи № 386/2016, судом встановлено, що заява ОСОБА_4 до нотаріуса не надходила та вона відсутня в матеріалах спадкової справи, тому дану заяву суд вважає неналежним доказом по справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги про визнання права власності на 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_3 та належав ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Корделівка, Калинівського району Вінницької області, не підлягають задоволенню.

При виготовлені вступної та резолютивної частини рішення суду помилково було не вирішено питання розподілу судових витрат, тому суд вважає за необхідне вирішити питання розподілу судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові вирати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Частинами 1, 2 ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

При написанні відзиву на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 звертався за правовою допомогою до адвоката та у відзиві на позовну заяву просив стягнути з позиивача на його користь понесені судові витрати /а.с. 29, 30, 33-34/.

Відповідно до розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу адвокатом відповідачем сплачено кошти в сумі 2200 грн., суд вважає за необхідне стягнути із позивача на користь відповідача понесені витрати за правничу допомогу адвоката в розмірі 2200 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1261, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 81, 89, 141, 259, 268, 354 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, жителя АДРЕСА_5, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2200 грн.

Повний текст рішення складено 28 грудня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення у порядку, передбаченому ст. 354 ЦПК України.

Суддя: