ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2018 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої судді Черніцької І.М.

- за участю секретаря судового засідання Бойко І.І.

з участю: позивача ОСОБА_1,

адвоката ОСОБА_2

розглянувши у загальному позовному проваджені у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мар'янівської сільської ради Тернопільського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Мар'янівської сільської ради Тернопільського району про встановлення факту родинних відносин між нею та ОСОБА_3 і визнання права власності на житловий будинок, загальною пл. 80,8 кв.м., житловою пл. 44,9 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що по АДРЕСА_1 Тернопільської області у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3

В обґрунтування вимог позивач вказує, що спірний житловий будинок належав на праві власності колгоспному двору у складі ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_6 Після його смерті відкрилась спадщина за законом на належне йому майно, у тому числі на ? частку спірного будинковолодіння. Єдиним спадкоємцем його майна була його дружина ОСОБА_7, яка прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла ОСОБА_7. Після її смерті відкрилась спадщина законом. Єдиним спадкоємцем її майна за законом п'ятої черги є вона, як внучата племінниця, тобто спадкодавець ОСОБА_3. та її бабця ОСОБА_8 були рідними сестрами. У встановленому законом порядку вона прийняла спадщину. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом немає.

Постановою нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3., у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів та не можливістю підтвердити родинні відносини. Посилаючись на наведене, позивач просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 28 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження.

У судовому засіданні позивач та її представник адвокат ОСОБА_2 позов підтримала та просили задовольнити, з підстав викладених у позові.

Представник Мар'янівської сільської ради у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце його був повідомлений належним чином. Попередньо подав заяву про визнання позову та слухання справи без участі їх представника.

Представник нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи наведене та вимоги закону, суд вважає за можливе, проводити розгляд справи за даної явки сторін на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що станом на 27.07.2018 року по обліку бюро будинковолодіння АДРЕСА_2, рахується за: ОСОБА_9 та ОСОБА_3, що підтверджується інформаційної довідкою Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації від 30 липня 2018 року за №921 .

Відповідно до довідки Мар'янівської сільської ради за №206 від 09 серпня 2018 року встановлено, що спірне будинковолодіння згідно даних погосподарських книг станом на 01.07.1990 року значиться як колгоспний двір, членами якого були: ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Згідно інформаційної довідки Тернопільського районного бюро технічної інвентаризації за №922 від 30 липня 2018 року, за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 року даний житловий будинок зареєстрований за головою колишнього колгоспного двору ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданим Тернопільської районною радою від 12.03.1991 року на підставі рішення виконкому за №40 від 27.02.1991 року.

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_3. належало по 1/2 частки спірного житлового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області від 29 березня 2000 року, актовий запис за № 19.

Після його смерті відкрилася спадщина за законом на належне йому майно.

Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після його смерті була його дружина ОСОБА_3.

З довідки Мар'янівської сільської ради за № 07 від 02 серпня 2018 року вбачається, що станом на день смерті ОСОБА_6 у спадковому будинку проживали дружина ОСОБА_3. та племінниця ОСОБА_1

З інформації по спадковій справі ОСОБА_4 наданої державним нотаріальним архівом Тернопільської області від 12 липня 2018 року встановлено, що після смерті ОСОБА_10 Тернопільською державною нотаріальної конторою заведено спадкову справу за №85 за 1992 рік. 02 червня 1992 року із заявою про прийнятття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулась дружина ОСОБА_3. 02 червня 1992 року ОСОБА_3. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку грошових вкладів з нарахованими на них процентами, що зберігаються у філіалі ощадбанку в с.Йосипівка Тернопільського району на особових рахунках за №№ 1871 і 057131.

Факт прийняття спадщини ОСОБА_3. після смерті ОСОБА_6 підтверджується фактом видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину на грошові вкладі.

Таким чином, єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 є ОСОБА_3., яка прийняла спадщину, успадкувавши належне йому майно, у тому числі ? частку спірного будинковолодіння. Однак, спадкових прав не оформила.

Інші спадкоємці за законом чи за заповітом відсутні.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 виданим Мар'янівською сільською радою Тернопільського району від 04 серпня 2012 року , актовий запис за № 05.

Після її смерті відкрилась спадщина за законом на належне їй майно, у тому числі на спірний житловий АДРЕСА_3

Як вбачається з довідки за №170 від 03 липня 2018 року, виданої Мар'янівською сільською радою, на час смерті ОСОБА_4 в житловому будинку по АДРЕСА_4 разом з нею були зареєстровані та проживали її племінниця ОСОБА_1, із дітьми та чоловіком.

Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі за №52518487 від 06 липня 2018 року встановлено, що після смерті ОСОБА_3. у Тернопільській районній державній нотаріальні конторі 06 липня 2018 року зареєстрована спадкова справа за № 295/2018.

З копії матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_3. встановлено, що із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3. 05 липня 2018 року звернулась ОСОБА_1

Інші спадкоємці за законом чи за заповітом до нотаріальної контори не звертались.

Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру за № 52518339 від 06 липня 2018 року, інформація про спадкові справи та видані свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3. у спадковому реєстрі відсутня.

Відповідно до Інформаційної довідки зі спадкового реєстру за № 52518298 від 06 липня 2018 року, інформація про заповіти від імені ОСОБА_3. у спадковому реєстрі відсутня.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_11 від 08 серпня 2018 року за №2200/02-14, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок, після смерті ОСОБА_3. у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів та неможливістю довести факт родинних відносин племінниці та тітки.

Факт родинних відносин між ОСОБА_1 та спадкодавцем ОСОБА_3. підтвердила допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12, яка є сусідкою позивача та спадкодавця і даний факт їй достовірно відомий. Свідок суду пояснила, що дійсно бабця ОСОБА_1 та спадкодавець ОСОБА_3. є рідними сестрами, а ОСОБА_1 внучатою племінницею ОСОБА_3. ОСОБА_1 з дитинства проживала разом із тіткою, ходила у школу в с.Мар'янівка, у подальшому позивач опікувалась тіткою, доглядала її, продовжувала постійно проживати разом з нею до дня смерті.

З довідки Мар'янівської сільської ради за №229 від 13 вересня 2018 року встановлено, що ОСОБА_1 дійсно є племінницею по матері ОСОБА_3., яка була зареєстрована та проживала АДРЕСА_5

Факт родинних відносин між ОСОБА_3. та ОСОБА_1 підтверджується також наступними документами:

- свідоцтвом про народження ОСОБА_13 ( після одруження ОСОБА_13 від 28 лютого 1979 року, з якого вбачається, що батьками позивача є ОСОБА_13 та ОСОБА_14;

- свідоцтвом про одруження між ОСОБА_13 та ОСОБА_15 від 27 грудня 1979 року, серії НОМЕР_4- свідоцтвом про народження ОСОБА_15 серії НОМЕР_5 від 23 травня 1956 року, з якого встановлено, що батьками матері позивача ОСОБА_15 є ОСОБА_16 та ОСОБА_8;

- свідоцтвом про одруження між ОСОБА_16 та ОСОБА_17 серії НОМЕР_6, виданим повторно від 09 лютого 1981 року;

- свідоцтвом про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_7 від 04 жовтня 1977 року, з якого вбачається, що батьками спадкодавця ОСОБА_3 є ОСОБА_19 та ОСОБА_20;

- довідкою за №67, виданою відділом реєстрації актів громадянського стану від 29.03.2000 року, згідно якої встановлено, що ОСОБА_3 зареєструвала шлюб із ОСОБА_6 20 жовтня 1977 року, про що зроблено актовий запис за № 09.

Відтак, суд вважає, що в судовому засіданні встановлено та доведено факт родинних відносин між спадкодавцем ОСОБА_3. та позивачем ОСОБА_1, яка є внучатою племінницею спадкодавця.

Таким чином, єдиним спадкоємцем за законом п'ятої черги після смерті ОСОБА_3. є позивач ОСОБА_1 Інших спадкоємців, які мають право на обов'язку частку у спадщині чи за заповітом судом не встановлено.

Суд, розглянувши справу, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

Відповідно до вимог п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи те, що спадщина після смерті ОСОБА_6 відкрилась до 1 січня 2004 року та була фактично прийнята спадкоємцями, застосовуванню підлягають правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 524 ЦК України (ред. 1963 р.), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до вимог ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963р., при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в

рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки

(усиновителі) померлого.

В силу вимог ст. 548 ЦК 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Положеннями ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963р. встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 553 ЦК 1963 року вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що спірне будинковолодіння станом на 01 липня 1990 року числиться як колгоспний двір, членами якого були: ОСОБА_6 та ОСОБА_3.

Відповідно до роз'яснень викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відтак, кожному члену ОСОБА_6 та ОСОБА_3. за життя належало по 1/2 його частині.

Спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняла його дружина ОСОБА_3., крім того частково оформила спадкові права, що підтверджується матеріалами справи. Інші спадкоємців за законом відсутні.

Таким чином, ОСОБА_3. успадкувала після смерті ОСОБА_6 належну йому 1/2 частку спірного житлового будинку.

Спадщина після смерті ОСОБА_3. відкрилась після 2004 року відтак, застосуванню підлягають правила ЦК від 2004 року.

За нормами ст.1261 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з вимогами ст. 1265 ЦК у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Після смерті ОСОБА_3. померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року відкрилась спадщина за законом.

Єдиним спадкоємцем за законом п'ятої черги після смерті ОСОБА_3. є її внучата племінниця позивач ОСОБА_1, яка прийняла спадщину, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час смерті.

Інші спадкоємців за законом чи за заповітом відсутні, до нотаріальної контори із завами про прийняття спадщини не звертались.

Таким чином, позивач у встановленому законом порядку успадкувала належний ОСОБА_3. спірний житловий будинок.

Однак, оформити спадкових прав у нотаріальної конторі не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів.

За змістом вимог ст. 12 ЗУ ''Про власність''( який діяв на час виникнення спірних правовідносин), основою створення власності є праця громадян та громадянин набуває право власності на майно з підстав, не заборонених законом, або отримує в результаті спадщини або здійснення інших угод.

Згідно з вимогами ст. 49 ЗУ ''Про власність'', володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом.

Відповідно до вимог ст. 3 ЗУ ''Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень'' від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року ''Про практику розгляду цивільних справ про спадкування'', державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що в судовому засіданні встановлено факт родинних відносин, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 є внучатою племінницею ОСОБА_3., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, а тому за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок загальною пл. 80,8 кв.м., житловою пл. 44,9 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що по АДРЕСА_1 Тернопільської області у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 524, 529, 549 ЦК 1963 року, ст. 392, 1218, 1233, 1236, 1268- 1270 Цивільного кодексу України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_6, ІПН НОМЕР_1) до Мар'янівської сільської ради Тернопільського району (вул. вул.Івана Франка,51 с.Мар'янівка Тернопільського району), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Тернопільська районна державна нотаріальна контора (вул.Котляревського,27 м.Тернопіль, ) про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, загальною пл. 80,8 кв.м., житловою пл. 44,9 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що по АДРЕСА_1 Тернопільської області у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення має право на поновлення строку на апеляційне скарження в порядку вимог ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1, АДРЕСА_6, ІПН НОМЕР_1.

Відповідач: Мар'янівська сільська рада Тернопільського району, вул. вул.Івана Франка,51 с.Мар'янівка Тернопільського району.

Третя особа: Тернопільська районна державна нотаріальна контора, вул.Котляревського,27 м.Тернопіль, .

Повне судове рішення складено 15 грудня 2018 року.

Головуюча