У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.08.2018 Справа №607/15508/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сливки Л.М

за участі секретаря судового засідання Зарічної О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі подання старшого державного виконавця Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу,

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_2 за погодженням із в.о. начальника відділу Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_3 звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон, без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання зобовязань за судовими рішеннями. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що на виконанні у Тернопільському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області перебуває виконавче провадження №34094026 з виконання виконавчий лист №2-8351/11 виданого 19 липня 2012 року про стягнення з коди ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованості у розмірі 105558,97 гривень. На даний, час судове рішення добровільно боржником не виконане. 18 березня державним виконавцем винесена постанова про обєднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження №37069952. 29 березня 2013 року за зведеним виконавчим провадженням №37069952 відповідно державним виконавцем складений акт, яким встановлено ,що майно яке являється предметом іпотеки, а саме котел Wailant Turbo, комплект матеріалів по системі газопостачання, пальник з інфрачервоним обігрівачем, труба мідна за вище вказаною адресою відсутні. Згідно відповіді від 13 жовтня 2013 року УДАІ УМВС України в Тернопільській області, ОСОБА_1,транспортних засобів на праві власності немає. 13 жовтня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення з пенсії боржника. 11 вересня 2017 року державним виконавцем вчинено запит в реєструючі установи. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєтру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 значиться житловий будинок та земельна ділянка. 04 липня 2018 року державним виконавцем винесена постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника. Таким чином, заявник вважає, що оскільки судові рішення не виконані та боржник ухиляється від їх виконання його слід обмежити у праві виїзду за кордон, без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання ним вказаних зобовязань.

Дослідивши матеріали подання, суд встановив такі обставини:

19 липня 2012 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист №2-8351/11 про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_5 в користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого без балансового відділення №10019/08 філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором №271 від 28 грудня 2007 року в розмірі 105558,97 гривень.

07 вересня 2012 року державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції видано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №34094026 з виконання виконавчого листа №2-8351/11 виданого 19 липня 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 в користь АТ «Ощадбанк» 105558,97 гривень.

10 жовтня 2012 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист №1915/12610/2012 про стягнення із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором №271 від 28 грудня 2007 року в сумі 10413,55 гривень та 214,60 гривень сплаченого позивачем судового збору.

07 листопада 2012 року державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ЄДРВП №3409299 з виконання виконавчого листа №1915/12610/2012 виданого 10 жовтня 2012 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором №271 від 28 грудня 2007 року в сумі 10413,55 гривень та 214,60 гривень сплаченого позивачем судового збору.

18 березня 2013 року державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_6 винесено постанову про обєднання виконавчих проваджень в зведене ВП, згідно якої обєднано виконавчі документи ВП №34094026, ВП №35037534 в зведене виконавче провадження №37069952.

07 травня 2018 року старшим державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_7 винесено постанову ВП №34094026 про арешт майна боржника, згідно якої накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 105558,97 гривень.

Відповідно до вимог ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" (далі - Закон № 3857-XII).

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобовязань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; Закону № 606-XIV державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Отже, з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Одночасно суд зауважує, що в ст.2 «ОСОБА_3 пересування» Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, наголошено, що кожен є вільним залишати будь яку країну, включно із своєю власною, й обмеження може бути встановлено законом в разі крайньої необхідності в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину й захисту здоровя чи моралі, й якщо це виправдано суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Натомість, матеріали подання не містять доказів того, що державним виконавцем вчинялися усі передбачені Законом України «Про виконавче провадження» дії на примусове виконання виконавчого листа №2-8351/11 виданого 19 липня 2012 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, зокрема у матеріалах подання відсутні докази на підтвердження отримання боржником ОСОБА_1 постанов про відкриття виконавчого провадження, постанови про арешт майна боржника.

Також матеріали подання не містять доказів звернення державного виконавця із запитами у реєструючі органи з метою отримання інформації про наявність зареєстрованого за боржником нерухомого та рухомого майна, а також у поданих матеріалах відсутні запити державного виконавця у Державну фіскальну службу України та в управління Пенсійного фонду України з метою отримання інформації про наявність отримуваних боржником ОСОБА_1 доходів.

Крім цього, у матеріалах подання відсутні виклики боржника ОСОБА_1 до державного виконавця, а також подання не містить письмових пояснень боржника ОСОБА_1 з приводу невиконання ним рішення суду, або відмови його від надання пояснень.

Також, державним виконавцем не надано доказів на підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон.

У матеріалах подання відсутні акти державного виконавця від 04 липня 2018 року на які заявник покликається у тексті подання.

Таким чином, у наданих державним виконавцем копіях документів виконавчого провадження, відсутні докази, які б підтверджували те, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду, відсутні будь-які докази свідомих діянь (дій або бездіяльності) боржника, спрямованих на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього були реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

За вказаних обставин, факт ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань судом не встановлений та державним виконавцем Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області не доведений.

Також слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Із поданих державним виконавцем копій документів виконавчого провадження, не вбачається ухилення боржника від виконання рішення, так як відсутні будь які докази свідомих діянь (дій або бездіяльності) боржника, спрямованих на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, крім того відсутні відомості про обізнаність боржника з виконавчим провадження.

Крім того, в поданні державним виконавцем взагалі не обґрунтовано, в чому є крайня необхідність, в розумінні ст. 2 «ОСОБА_3 пересування» Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосування обмеження виїзду боржника за кордон, і яким чином це сприятиме погашенню існуючої заборгованості.

Державним виконавцем не зазначено і не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що саме обмеження боржника у виїзді за кордон яким-небудь чином вплине на виконання рішення суду, буде сприяти його виконанню.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання, закріпленого статтею 33 Конституції України, де чітко зазначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що встановлені законом підстави для задоволення подання старшого державного виконавця Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу відсутні, відтак в його задоволенні необхідно відмовити.

На підставі наведеного, керуючись статтями 251, 260, 261, 352-354, 441 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу відмовити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області.

Дата складання повного тексту ухвали суду 10 серпня 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_8