Справа № 199/8289/18
(2/199/3124/18)
12 грудня 2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-
Позивачі звернулись до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що вони є власниками домоволодіння № 19 по вулиці Торгівельна в місті Дніпро. Зазначене домоволодіння складається з житлового будинку А-1, площею 46,5 кв. м. За договором купівлі-продажу продажу від 17.11.2003 року в реєстрі за № 5798, 40/100 часток домоволодіння належать ОСОБА_2. На підставі договору купівлі-продажу від 19.11.2002 року в реєстрі за № 165 та заяв власників, кв. 2 у житловому будинку А-1, що складає 60/100 часток домоволодіння № 19 належить ОСОБА_1.
Відповідач є колишнім чоловіком ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою місцезнаходження домоволодіння, але фактично вже 9 років не проживає в ньому, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, його особистих речей в домоволодінні не має і, взагалі домоволодінням він не цікавиться, але в добровільному порядку з реєстрації не знявся.
Позивачі просили суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням домоволодінням № 19, розташованим по вулиці Торгівельна у м. Дніпрі.
Позивачі в судове засідання не зявились позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити та слухати справу у їх відсутність про що надали письмову заяву.
Відповідач у судове засідання не зявився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками домоволодіння № 19 по вулиці Торгівельна в місті Дніпрі на підставі договору купівлі-продажу продажу від 17.11.2003 року та договору купівлі-продажу від 19.11.2002 року.
Відповідно довідки № 175957 від 22.10.2018 року Голови квартального комітету № 12 в домоволодінні № 19/2 зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_3
Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України.
Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України).
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; на виконання ч. 1 та ч. 2 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, та на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла,які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення,яке вони мають право займати,визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідач не проживає в даному домоволодінні більше року, не сплачує комунальні платежі, не отримає кореспонденцію за даною адресою, особистих речей відповідача в домоволодінні не має, що підтверджується актом обстеження домоволодіння.
Оскільки відповідач не проживає у житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, то суд вважає за можливе визнати відповідача, таким, що втратив право користування у домоволодінні № 19 по вул. Торгівельній в м. Дніпрі.
Згідно зіст.141ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 грн.
Керуючись ст.ст. 12,81,133,144,263-265 ЦПК України, ст.405 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,- задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням домоволодінням № 19 по вулиці Торгівельній у місті Дніпрі.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 704,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.
Суддя