Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №323/3045/17 Головуючий у 1 інстанції: Мінаєв М.М.
Провадження № 22-ц/778/1239/18 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«02» серпня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Путій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 12 грудня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідно до укладеного договору б/н від 07 грудня 2009 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.п. 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України.

В порушення норм закону та умов договору ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 30 вересня 2017 року має заборгованість - 62698,32 грн., яка складається з наступного: 4871,03 грн. - заборгованість за кредитом; 51405,08 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3198,48 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2973,73 грн. - штраф (процентна складова).

На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 07 грудня 2009 року у розмірі 62698,32 грн. та судові витрати у розмірі 1600 грн.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 12 грудня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 07.12.2009 року станом на 30.09.2017 року у розмірі 10953,91 грн., в тому числі 4871,03 грн. основної суми кредиту, 5323,17 грн. процентів за користування кредитом, 759,71 грн. штрафу.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір у розмірі 279,52 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на обізнаність відповідача з підвищенням відсоткової ставки, пеня та штраф є різними видами неустойки, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, вирішити питання про судові витрати.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За змістом п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 грудня 2009 року між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, згідно якої ОСОБА_3 отримав кредитні кошти у сумі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6).

ОСОБА_3 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, та Пам'яткою складають договір.

До позовної заяви позивачем в якості складових кредитного договору, укладеного між сторонами, додана Довідка про умови кредитування, яка підписана позичальником ОСОБА_3.(а.с.7) та Умови та правила надання банківських послуг (а.с.8-13).

Відповідно до змісту Довідки про умови кредитування, яка підписана позичальником позичальник отримав кредитні кошти зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Розмір щомісячних платежів становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, строк внесення яких до 25 числа місяця, наступного за звітним, штраф при порушенні строків платежів по будь-якому зобов'язанню, передбаченому договором, більш ніж на 120 днів становить 250 гривень + 5% від суми позову (а.с.8).

Згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг, (розділ 8 пункт 8.6) при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким грошовим зобов'язанням згідно договору більш ніж на 120 днів, клієнт має сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову (а.с.11 зворот).

Відповідно до наданого банком розрахунку, відповідач станом на 30 вересня 2017 року має заборгованість - 62 698,32 грн., яка складається з наступного: 4871,03 грн. - заборгованість за кредитом; 51405,08 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3198,48 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2973,73 грн. - штраф (процентна складова).

Судом встановлено, що з 01.04.2015 року позивач підвищив відсоткову ставку за кредитом - до 43,2% річних.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

З огляду на викладене, судом першої інстанції правомірно не взято до уваги «Умови та правила надання банківських послуг», долучені до позовної заяви як складові частини кредитного договору, оскільки, по-перше, вони не містять підпису позичальника, по-друге, заява позичальника від 07.12.2009 року не містить домовленості сторін щодо підвищення відсоткової ставки, по-третє, пункт 8.6 Умов та правил надання банківських послуг містить положення про нарахування штрафів при порушенні строків платежів по будь-якому зобов'язанню, передбаченому договором більш ніж на 120 днів у розмірі 500 гривень + 5% від суми позову, що суперечить змісту Довідки про умови кредитування, яка містить підпис позичальника ( штраф у розмірі 250 гривень + 5% від суми позову), змісту позовної заяви та не відповідає розрахунку, наданому банком (250 грн.+1351,01 грн.) (а.с.1-4).

Як вбачається з матеріалів справи, останній платіж на погашення кредитної заборгованості позичальником було сплачено 27.10.2014 року, заборгованість за кредитом, яка на цей час становила 4871,03 грн., в подальшому не змінювалась.

Згідно з Тарифами банку (Довідкою про умови кредитування, яка підписана ОСОБА_4.) базова відсоткова ставка становила 2,5% на місяць (30% річних).

Судом встановлено, що процентна ставка за користування кредитом була збільшена банком 01 вересня 2014 року до 34,80% річних, а 01 квітня 2015 року до 43,20%.

Згідно зі статтею 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка.

У відповідності до правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року № 6-57цс12 боржник вважається належним чином повідомлений про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку.

Матеріали даної справи доказів належного повідомлення відповідача про підвищення відсоткової ставки не містять.

Встановивши, що позивач змінив відсоткову ставку в односторонньому порядку, без належного повідомлення позичальника, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача на користь банку заборгованості з урахуванням узгодженої між сторонами на час останнього платежу відсоткової ставки.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позичальник під час укладання кредитного договору зобов'язався періодично ознайомлюватися зі зміною Умов та Тарифів Банку на офіційному сайті ПриватБанка а також отримувати виписки в Терміналі самообслуговування та Приват 24, колегія вважає неприйнятним з огляду на те, що заява позичальника та Довідка про умови кредитування, яка підписана ОСОБА_3 (а.с.6 зворот., 7) не містять такого зобов'язання, а інші Умови не були узгоджені з позичальником, крім того, пункт 6.3 Умов, на які посилається позивач (а.с.11), не містить обов'язку позичальника ознайомлюватися зі зміною Умов та Тарифів Банку.

Цивільно-правова відповідальність - покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме Довідкою про умови кредитування, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення (а.с.7).

У той самий час, згідно з цією Довідкою про умови кредитування передбачена сплата штрафів (250 грн. + 5% від суми заборгованості) як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів.

Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року.

Судом встановлено, що відповідно до Довідки про умови кредитування передбачена також сплата комісії (3 види) (а.с.7).

Враховуючи, що в позовній заяві банк просив стягнути 3198,48 грн. - пені, комісії (а.с.3), в розрахунку банку зазначено про нарахування комісії ( а не пені) (а.с.4-5), в судове засідання позивач не з'явився, суд правомірно на підставі ст.61 Конституції України стягнув з відповідача неустойку саме у вигляді штрафу.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права.

За таких обставин колегія вважає, що ухвалене в справі судове рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 12 грудня 2017 року у цій справі без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 06 серпня 2018 року.

Головуючий

Судді: