П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2018 року м. Київ

Справа № 758/1619/17

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/6857/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.

суддів Гаращенка Д.Р., Борисової О.В.

за участю секретаря Тімуш Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 07 червня 2018 року, постановлену під головуванням судді Захарчук С.С., у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Київського муніципального академічного театру опери і балету для дітей і юнацтва про скасування наказу про укладення строкового контракту з професійними творчими працівниками,

в с т а н о в и в :

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до Київського муніципального академічного теарту опери і балету для дітей та юнацтва про скасування наказу про укладення строкового контракту з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) №24/16-3П від 22 листопада 2016 року.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 03 лютого 2017 року відкрито провадження у даній справі.

29 травня 2018 року ОСОБА_1 звернулася порушила питання про забезпечення позову та просила заборонити Київському муніципальному академічному театру опери і балету для дітей та юнацтва вчиняти дії, направлені на розірвання трудових відносин та звільнення з роботи позивача ОСОБА_1

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 07 червня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просила скасувати ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 07 червня 2018 року та постановити нову ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову.

Зазначала, що оскаржуваний нею наказ №24/16-3П від 22 листопада 2016 року про укладення строкового контракту з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) Київського муніципального академічного театру опери і балету для дітей та юнацтва порушує вимоги ч.1 ст.58 Конституції України, Конвенції №158 Міжнародної організації праці від 28 червня 1982 року, норми трудового законодавства, зокрема, ст.9 Кодексу законів про працю України. Так, попередження відповідача від 23 травня 2018 року №32 та подальше протиправне, на її думку, звільнення з роботи призведе до значного ускладнення або навіть унеможливить у майбутньому поновлення її трудових відносин з відповідачем на умовах строкового трудового договору.

Також вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, крім того, оскаржувана ухвала позбавляє її реальної можливості захистити свої трудові права.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У відповідності до частини 3 статті 3 ЦПК України (у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі (а.с.55).

В судовому засіданні представник Київського муніципального академічного театру опери і балету для дітей та юнацтва - адвокат Кириленко А.І. заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити скаргу без задоволення.

07 серпня 2018 року до Апеляційного суду міста Києва надійшов відзив Київського муніципального академічного театру опери і балету для дітей та юнацтва, з відміткою (особистим підписом) про вручення його копії ОСОБА_1 07 серпня 2018 року. У відзиві, зокрема, зазначено, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для її скасування. Крім того, згідно заяви ОСОБА_1 від 19 січня 2018 року про надання згоди на продовження контракту №7/17 від 01 лютого 2017 року, Додаткової угоди №1 від 19 серпня 2018 року до контракту та Наказу №173/18-к від 25 червня 2018 року, продовжено контракт ОСОБА_1 з 01 липня 2018 року по 30 листопада 2019 року.

Зважаючи на належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до вимог частини 2 статті 372 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутності ОСОБА_1

Заслухавши пояснення представника відповідача, який з'явився в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що у даній заяві не наведено обставин, які б вказували на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову та не надано доказів, які дають підстави вважати, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, тобто, відсутні правові підстави для забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з даним висновком з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений ч. 1 ст. 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

За ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. А у пункті 4 даної постанови роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як убачається з матеріалів справи, позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про скасування наказу про укладення строкового контракту з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) №24/16-3П від 22 листопада 2016 року.

Порушуючи питання про забезпечення позову, позивач просила заборонити Київському муніципальному академічному театру опери і балету для дітей та юнацтва вчиняти дії, направлені на розірвання трудових відносин та звільнення з роботи позивача ОСОБА_1

Разом з тим, обраний позивачем спосіб забезпечення позову не відповідає заявленим позовним вимогам та є прямим втручанням у внутрішню діяльність відповідача.

Забезпечення позову в обраний позивачем спосіб призвело б до фактичного вирішення справи без розгляду її по суті заявлених вимог.

Таким чином, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про відсутність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Зважаючи на викладене доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що оскаржувана ухвала позбавляє її реальної можливості захистити трудові права, колегія суддів відхиляє.

Крім того, як встановлено в ході апеляційного розгляду, згідно заяви ОСОБА_1 від 19 січня 2018 року про надання згоди на продовження контракту №7/17 від 01 лютого 2017 року, Додаткової угоди №1 від 19 червня 2018 року до контракту №7/17 від 01 лютого 2017 року та Наказу №173/18-к від 25 червня 2018 року продовжено контракт ОСОБА_1 з 01 липня 2018 року по 30 листопада 2019 року, а тому є підстави вважати, що позивач втратила інтерес до даної справи.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права при вирішення питання про забезпечення позову та підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 07 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 09 серпня 2018 року.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді Д.Р. Гаращенко

О.В. Борисова