Постанова

Іменем України

17 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 760/6950/16-ц

провадження № 61-16555св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Київстар»,

третя особа - Олійник Оксана Вікторівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2017 року у складі судді Кізюн Л. І. та постанову Апеляційного суду міста Києва від 25 січня 2018 року у складі колегії суддів: Семенюк Т. А., Саліхова В. В., Прокопчук Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Київстар» (далі - ПрАТ «Київстар») про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, допомоги, премій та моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_4 зазначив, що 01 серпня 2007 року між ним та ЗАТ «Київстар Дж.Ес.Ем» укладений трудовий договір № 2031, відповідно до якого він прийнятий на роботу в сектор фізичної безпеки департаменту безпеки на посаду спеціаліста 2 категорії. Зазначений трудовий договір складений відповідно до наказу від 01 серпня 2007 року № 3947-к про прийом на роботу, строк дії трудового договору продовжено на підставі наказу від 29 липня 2008 року № 4600-к. Наказом від 29 липня 2011 року №577-к дію зазначеного трудового договору продовжено на невизначений строк.

Разом з тим 22 липня 2014 року його зобов'язано ознайомитись під підпис із попередженням про наступне вивільнення від 22 липня 2014 року № 11091/1. Наказом від 22 липня 2014 року № 1879-ос внесені зміни до штатного розпису ПрАТ «Київстар», внаслідок чого скоротилась посада, яку він займав на той час - спеціаліста 1 категорії сектору транспортно-технічного забезпечення відділу комплексної оперативної безпеки департаменту безпеки ПрАТ «Київстар». Крім того, його повідомлено, що в ПрАТ «Київстар» відсутні вакантні посади, що передбачають виконання роботи за професією чи спеціальністю, що відповідають його кваліфікації.

Наказом від 22 вересня № 2454-ос його звільнено з роботи у зв'язку із скороченням штату працівників, відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Зазначене скорочення він вважає незаконним, таким, що порушило його права та вимоги діючого законодавства України, в зв'язку з чим він звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року визнано незаконним його звільнення із займаної посади та поновлено на посаді спеціаліста 1 категорії Департаменту безпеки, відділу комплексної оперативної безпеки, сектору транспортно-технічного забезпечення ПрАТ «Київстар».

На підставі зазначеного рішення суду, наказом від 10 листопада 2015 року № 2953-ос «Про поновлення працівника на роботі» його поновлено на раніше займаній посаді.

У подальшому ПрАТ «Київстар» прийняте рішення про зміну істотних умов праці, переведення його на іншу посаду та проінформовано його про зміну істотних умов праці. Він погодився на зміни умов праці та бажав надалі працювати у відповідача.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2016 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 24 лютого 2016 року відповідач повідомив про відмову у зміні істотних умов праці та переведення його на іншу посаду.

Після скасування рішення Апеляційного суду м. Києва, відповідачем виданий наказ від 09 березня 2016 року № 604-ос «Про скасування наказу «Про поновлення його на роботі за рішенням суду» на посаді спеціаліста 1 категорії сектору транспортно-технічного забезпечення відділу комплексної оперативної безпеки департаменту безпеки.

Враховуючи наведене, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив визнати незаконним та скасувати наказ ПрАТ «Київстар» від 09 березня 2016 року № 604-ос «Про скасування наказу «Про поновлення його на роботі за рішенням суду» на посаді спеціаліста 1 категорії сектору транспортно-технічного забезпечення відділу комплексної оперативної безпеки департаменту безпеки; визнати незаконним та скасувати наказ ПрАТ «Київстар» від 19 лютого 2016 року № 481-ос «Про скасування наказу та повідомлення», яким скасовано наказ від 23 грудня 2015 року № 3332-ос «Про зміну істотних умов праці у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці в ПрАТ «Київстар» та яким скасовано повідомлення про зміну істотних умов праці від 23 грудня 2015 року № 33150/02; визнати незаконним його звільнення з посади спеціаліста 1 категорії сектору транспортно-технічного забезпечення відділу комплексної оперативної безпеки департаменту безпеки ПрАТ «Київстар» шляхом скасування наказу від 10 листопада 2015 року № 2953-ос «Про поновлення працівника на роботі»; визнати незаконним та скасувати запис від 09 березня 2016 року № 12 в його трудовій книжці; зобов'язати ПрАТ «Київстар» поновити йому попередні умови праці на посаді спеціаліста 1 категорії сектору транспортно-технічного забезпечення відділу комплексної оперативної безпеки департаменту безпеки, які були йому надані наказом від 10 листопада 2015 року № 2953-ос «Про поновлення працівника на роботі», шляхом поновлення на посаді, надання доступу до робочого місця та внесенням запису в трудову книжку про скасування запису від 09 березня 2016 року № 12 у трудовій книжці, стягнути з ПрАТ «Київстар» на його користь допомогу в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати, передбачену Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильскої катастрофи», в сумі 51 000,00 грн, яка підлягала виплаті після звільнення 09 березня 2016 року з посади, шляхом винесення наказу ПАТ «Київстар» від 09 березня 2016 року № 604-ос «Про скасування наказу «Про поновлення працівника на роботі за рішенням суду»; стягнути з ПрАТ «Київстар» на його користь вихідну допомогу в розмірі трьох середньомісячних заробітків, яка підлягала виплаті після його звільнення 09 березня 2016 року з посади спеціаліста 1 категорії сектору транспортно-технічного забезпечення відділу комплексної оперативної безпеки департаменту безпеки, шляхом винесення наказу ПрАТ «Київстар» від 09 березня 2016 року № 604-ос «Про скасування наказу «Про поновлення працівника на роботі за рішенням суду»; стягнути з ПрАТ «Київстар» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 481 371,68 грн; стягнути з ПрАТ «Київстар» на його користь 17 000,00 грн індивідуальної премії за 2015-2016 роки, 6 120,00 грн корпоративної премії за 2015, 2016 роки, 10 368,00 грн компенсації витрат на обіди з 01 січня 2015 року по 09 березня 2016 року, 17 000,00 грн допомоги на оздоровлення за 2015 рік, 100 000,00 грн моральної шкоди.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним наказ директора по персоналу та розвитку організації ПрАТ «Київстар» від 09 березня 2016 року №604-ос «Про скасування наказу «Про поновлення працівника на роботу за рішенням суду», за яким ОСОБА_4 звільнено з роботи.

Поновлено ОСОБА_4 на роботі на посаді спеціаліста 1 категорії сектору транспортно-технічного забезпечення відділу комплексної оперативної безпеки департаменту безпеки з 09 березня 2016 року.

Стягнуто з ПрАТ «Київстар» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 34 000,00 грн та 5 000,00 грн моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі.

Ухвалюючи рішення про визнання незаконним наказу директора по персоналу та розвитку організації ПрАТ «Київстар» від 09 березня 2016 року №604-ос «Про скасування наказу «Про поновлення працівника на роботу за рішенням суду», за яким ОСОБА_4 звільнено з роботи та поновлено ОСОБА_4 на роботі на посаді спеціаліста 1 категорії сектору транспортно-технічного забезпечення відділу комплексної оперативної безпеки департаменту безпеки з 09 березня 2016 року, суд першої інстанції виходив із того, що звільнення позивача із займаної ним посади відбулося з порушенням норм трудового законодавства, оскільки після видачі наказу від 10 листопада 2015 року, на підставі якого скасовано наказ від 22 вересня 2014 року № 2454-ос «Про припинення трудового договору (контракту) та звільнення спеціаліста 1 категорії сектору транспортно-технічного забезпечення відділу комплексної оперативної безпеки департаменту безпеки ОСОБА_4, позивача допущено до роботи, йому створені умови праці, виплачувалася заробітна плата та інші виплати, а також йому пропонувалися істотні зміни умов праці, при цьому наказ про звільнення позивача з посади, на якій він перебував, не видавався. Разом з тим, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування завданої суми моральної шкоди, суд виходив із вимог статей 235, 1167 ЦК України та статті 237-1 КЗпП України.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 25 січня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4, апеляційний суд виходив із того, що на виконання ухвали Апеляційного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року, ОСОБА_4 поновлено на роботі на посаді спеціаліста 1 категорії сектору транспортно-технічного забезпечення відділу комплексної оперативної безпеки департаменту безпеки. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2016 року скасовано рішення Апеляційного суду міста Києва від 09 листопада 2015 року, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. На підставі зазначеної ухвали відповідачем за підписом директора по персоналу та розвитку організації О. В.Олійник 09 березня 2016 року виданий наказ № 604-ос про скасування наказу від 10 листопада 2015 року №2953-ос «Про поновлення працівника на роботі за рішенням суду» ОСОБА_4 на посаді спеціаліста 1 категорії сектору транспортно-технічного забезпечення відділу комплексної оперативної безпеки департаменту безпеки на підставі вищезазначеної ухвали ВССУ України 17 лютого 2016 року і фактично відновлено дію наказу від 22 вересня 2014 року № 2454-ос «Про припинення трудового договору (контракту) та звільнення спеціаліста 1 категорії сектору транспортно-технічного забезпечення відділу комплексної оперативної безпеки департаменту безпеки ОСОБА_4.». Тобто наказ від 09 березня 2016 року № 604-ос не є власне наказом про звільнення ОСОБА_4, тому він не підлягає оцінці на відповідність вимогам Кодексу законів про працю щодо дотримання відповідачем процедури звільнення. Звільнення ОСОБА_4 відбулося на підставі наказу від 22 вересня 2014 року № 2454-ос. При цьому рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 07 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 01 червня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 про поновлення на роботі відмовлено. За таких обставин апеляційний суд визнав, що відсутні підстави для визнання незаконним наказу ПрАТ «Київстар» 09 березня 2016 року № 604-ос. Дійшовши висновку про правомірність оспорюваного наказу відповідача, апеляційний суд не вбачав підстав для задоволення позову в іншій частині позовних вимог, які є похідними від позовної вимоги про визнання наказу про звільнення незаконним та поновлення на роботі.

У березні 2018 року ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 25 січня 2018 року, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, збільшити зазначену суму з 34 000,00 грн до 323 000,00 грн та повністю скасувати рішення апеляційного суду, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що висновок апеляційного суду не ґрунтується на обставинах справи, оскільки матеріалами справи підтверджений факт наявності між сторонами у справі трудових відносин у період із 10 листопада 2015 року (дата видачі наказу про поновлення на роботі) по 09 березня 2016 року (дата видачі незаконного наказу про звільнення), а тому видача відповідачем наказу про поновлення на роботі має розглядатися як оформлення нового безстрокового трудового договору відповідно до положень частини першої статті 21 та частини третьої статті 24 КЗпП України, які помилкового не були застосовані апеляційним судом, оскільки щодо нього було фактично розпочато новий період трудових правовідносин.

Ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано справу та надано строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ЦПК України (у редакції на час його ухвалення) щодо законності та обґрунтованості.

Судом установлено, що 01 серпня 2007 року між ЗАТ «Київстар Дж.Ес.Ем.» та ОСОБА_4 згідно з наказом від 01 серпня 2007 року № 3947-к про прийом на роботу, укладений трудовий договір № 2031, відповідно якого позивач прийнятий на роботу в сектор фізичної безпеки департаменту безпеки на посаду спеціаліста 2 категорії.

Наказом від 29 липня 2008 року № 4600-к строк дії трудового договору № 2031 від 01 серпня 2007 року продовжено. Згідно із наказом від 29 липня 2011 року № 577-к зазначений трудовий договір продовжено на невизначений строк.

Наказом від 22 вересня 2014 року № 2454-ос позивач звільнений із займаної ним посади у зв'язку із скороченням штату працівників, відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 08 серпня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 до ПрАТ «Київстар» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення сум та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 09 листопада 2015 року, зазначене рішення Солом'янського районного суду м. Києва скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову, визнано незаконним звільнення позивача, визнано незаконним та скасовано наказ відповідача від 22 вересня 2014 року № 2454-ос про припинення трудового договору та звільнення позивача, поновлено останнього на роботі, стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

На виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 09 листопада 2015 року ПрАТ «Київстар» виданий наказ від 10 листопада 2015 року № 2953-ос, на підставі якого, наказ від 22 вересня 2014 року № 2454-ос «Про припинення трудового договору (контракту) та звільнення спеціаліста 1 категорії сектору транспортно-технічного забезпечення відділу комплексної оперативної безпеки департаменту безпеки ОСОБА_4.» - скасовано, поновлено останнього на роботі на посаді з 09 листопада 2015 року, нараховано та виплачено позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу.

23 грудня 2015 року ПрАТ «Київстар прийнятий наказ № 3332-ос «Про зміну істотних умов праці у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці в ПрАТ «Київстар», згідно з яким адміністрацією планувалось внести з 25 лютого 2016 року зміни до штатного розпису, зокрема, змінити найменування посади, яку займав ОСОБА_4 станом на 23 грудня 2015 року на підставі його поновлення на підставі рішення Апеляційного суду міста Києва від 09 листопада 2015 року та ввести змінену найменуванням посаду в сектор режиму і охорони відділу управління безпекою та захисту матеріальних активів департаменту безпеки.

Наказ від 23 грудня 2015 року № 3332-ос та повідомлення вих. № 33150/02 про зміну істотних умов праці від 23 грудня 2015 року доведено до відома позивача 23 грудня 2015 року. 15 лютого 2016 року ПрАТ «Київстар» направлено на адресу позивача лист за вих. № 3852/06 щодо надання інформації з приводу його ставлення до наказу від 23 грудня 2016 року № 3332-ос.

Позивач увідповідь на лист від 15 лютого 2016 року вих. № 3852/06, 22 лютого 2016 року повідомив відповідача, що надає згоду, приймає запропоновані ПрАТ «Київстар» зміни істотних умов праці, вказав, що відмовлятись від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці, намірів не має, бажає надалі продовжувати працювати у ПрАТ «Київстар».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2016 року скасовано рішення Апеляційного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до прийнятого управлінського рішення керівництвом ПрАТ «Київстар», наказ від 23 грудня 2015 року № 3332-ос «Про зміну істотних умов праці у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці в ПрАТ «Київстар» та повідомлення про зміну істотних умов праці від 23 грудня 2015 року № 33150/02 скасовано наказом від 19 лютого 2016 року № 481-ос «Про скасування наказу та повідомлення». Зазначений наказ виданий за підписом директора по персоналу та розвитку організації Олійник О. В.

Наказом ПрАТ «Київстар» від 09 березня 2016 року № 604-ос за підписом директора по персоналу та розвитку організації Олійник О. В., скасовано наказ від 10 листопада 2015 року № 2953-ос «Про поновлення працівника на роботі за рішенням суду» ОСОБА_4 на посаді спеціаліста 1 категорії сектору транспортно-технічного забезпечення відділу комплексної оперативної безпеки департаменту безпеки на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2016 року.

Враховуючи те, що наказ від 10 листопада 2015 року «Про поновлення ОСОБА_4 на посаді» скасований, то фактично свою дію відновив попередній наказ від 22 вересня 2014 року «Про припинення трудового договору (контракту) та звільнення спеціаліста 1 категорії сектору транспортно-технічного забезпечення відділу комплексної оперативної безпеки департаменту безпеки ОСОБА_4.».

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01 червня 2016 року залишено без змін рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 серпня 2015 року, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 про поновлення на роботі.

Зазначеним рішеннями встановлено, що звільнення позивача за пунктом 1 статті 40 КЗпП України проведено відповідно до вимог чинного законодавства, підстав для його поновлення на роботі немає.

Наказ від 09 березня 2016 року № 604-ос Про скасування наказу «Про поновлення працівника на роботі за рішенням суду» не є наказом про звільнення позивача із займаної ним посади, при цьому правомірність звільнення останнього на підставі наказу від 22 вересня 2014 року № 2454-ос встановлена рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 07 серпня 2015 року, яке набрало законної сили.

Враховуючи те, що інші заявлені позивачем позовні вимоги є похідними від позовної вимоги про визнання незаконним наказу ПрАТ «Київстар» від 09 березня 2016 року № 604-ос «Про скасування наказу «Про поновлення ОСОБА_4 на роботі за рішенням суду» на посаді спеціаліста 1 категорії сектору транспортно-технічного забезпечення відділу комплексної оперативної безпеки департаменту безпеки, то суд апеляційної інстанції, встановивши відсутність підстав для визнання його недійсним, оскільки ним не вирішувалося питання про звільнення позивача із займаної посади, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні інших позовних вимог.

Враховуючи наведене, ухвалюючи оскаржуване рішення, апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання незаконним та скасування наказу від 09 березня 2016 року № 604-ос «Про скасування наказу «Про поновлення ОСОБА_4 на роботі за рішенням суду» на посаді спеціаліста 1 категорії сектору транспортно-технічного забезпечення відділу комплексної оперативної безпеки департаменту безпеки, оскільки він не є наказом про звільнення ОСОБА_4 із займаної ним посади, а тому не підлягає оцінці на відповідність вимогам Кодексу законів про працю України щодо дотримання відповідачем процедури звільнення.

Доводи касаційної скарги про те, що видача відповідачем наказу про поновлення на роботі має розглядатися як оформлення нового безстрокового трудового договору відповідно до положень частини першої статті 21 та частини третьої статті 24 КЗпП України, які помилкового не були застосовані апеляційним судом, оскільки щодо нього було фактично розпочато новий період трудових правовідносин, не заслуговують на увагу, оскільки наказ від 10 листопада 2015 року «Про поновлення ОСОБА_4 на роботі» винесений на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року, яким позивача поновлено на посаді, проте зазначене рішення в подальшому скасовано та ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01 червня 2016 року залишено без змін рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 серпня 2015 року, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 про поновлення на роботі, тобто звільнення позивача із роботи відбулося на підставі наказу від 22 вересня 2014 року, а не на підставі оскаржуваного позивачем у цій справі наказу «Про скасування наказу «Про поновлення ОСОБА_4 на роботі за рішенням суду» на посаді спеціаліста 1 категорії сектору транспортно-технічного забезпечення відділу комплексної оперативної безпеки департаменту безпеки.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, яким суд апеляційної інстанції надав належне обґрунтування, а переоцінка доказів згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції, яким повністю скасовано рішення суду першої інстанції, без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду міста Києва від 25 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак
С. О. Погрібний Г. І. Усик