08.08.2018 Провадження № 2/337/62/2018
ЄУН №337/3013/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 серпня 2018 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Салтан Л.Г.

при секретарі Гальцевій К.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 обласної Ради, голови ОСОБА_5 обласної ради, КП «Готель «Україна» про зміну формулювання причини звільнення та стягнення вихідної допомоги.

В С Т А Н О В И В :

16.08.2017 року позивач ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка ( Задніпровська)АДРЕСА_1) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 обласної Ради (м. Запоріжжя, пр. Соборний, 164), голови ОСОБА_5 обласної Ради (м. Запоріжжя, пр. Соборний, 164), з позовом, в якому просив зобовязати ОСОБА_5 обласну раду змінити формулювання причин та дати звільнення ОСОБА_1А, а саме зазначити: «ОСОБА_1 звільнений з 10 липня 2017р. з посади директора комунального підприємства «Готель «Україна» ОСОБА_5 обласної ради у звязку із достроковим розірванням контракту (трудового договору) згідно частини першої статті 39 КЗпП України, з підстав порушення ОСОБА_5 обласною радою законодавства про працю»; зобовязати голову ОСОБА_5 обласної ради внести зміни до трудової книжки ОСОБА_1, в якій зазначити: «звільнений з 10 липня 2017р. з посади директора комунального підприємства «Готель «Україна» ОСОБА_5 обласної ради у звязку із достроковим розірванням контракту (трудового договору) згідно частини першої статті 39 КЗпП України, з підстав порушення ОСОБА_5 обласною радою законодавства про працю»; стягнути витрати повязані зі сплатою суми судового збору.( т.1 а.п.2-6)

Ухвалою суду від 17.08.2017 року відкрите провадження по зазначеній справі, справа призначена до розгляду у судовому засіданні 06.09.2017 року на 09-00 год. (т.1 а.п.49)

05.09.2017 року представником ОСОБА_5 обласної ради подані заперечення на позовну заяву ( т.1 а.п. 57-67).

У судовому засіданні 06.09.2017 року представник позивача надала уточнену позовну заяву ( т.1 а.п. 167-169), у судовому засіданні вирішено питання щодо залучення в якості співвідповідача КП «Готель «Україна», розгляд справи відкладений на 26.09.2017 року

У судовому засіданні 26.09.2017 року представник позивача надала уточнену позовну заяву (т.1 а.п.191-193), за клопотанням сторін розгляд справи відкладений на 20.10.2017 року.

4.10.2017 року до суду надійшла уточнена позовна заява (т.1 а.п.203), в остаточній редакції якої позивач просить визнати незаконним звільнення з посади директора Комунального підприємства «Готель «Україна» ОСОБА_5 обласної ради 26 липня 2017 року у звязку із закінченням терміну дії контракту за п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України; змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_1 з посади директора Комунального підприємства «Готель «Україна» ОСОБА_5 обласної ради за п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України «у звязку із закінченням терміну дії контракту» на ч.1 ст. 39 КЗпП України «у звязку із достроковим розірванням контракту (трудового договору) з підстав порушення ОСОБА_5 обласною радою законодавства про працю; зобовязати ОСОБА_5 обласну раду внести змінити формулювання причини звільнення директора Комунального підприємства «Готель «Україна» ОСОБА_5 обласної ради ОСОБА_1, а саме зазначити: «ОСОБА_1 звільнений 26 липня 2017р. з посади директора комунального підприємства «Готель «Україна» ОСОБА_5 обласної ради у звязку із достроковим розірванням контракту (трудового договору) згідно частини першої статті 39 КЗпП України, з підстав порушення ОСОБА_5 обласною радою законодавства про працю»; зобовязати ОСОБА_5 обласну раду внести зміни до трудової книжки ОСОБА_1, в якій зазначити: «звільнений 26 липня 2017р. з посади директора комунального підприємства «Готель «Україна» ОСОБА_5 обласної ради у звязку із достроковим розірванням контракту (трудового договору) згідно частини першої статті 39 КЗпП України, з підстав порушення ОСОБА_5 обласною радою законодавства про працю»; стягнути з Комунального підприємства «Готель «Україна» ОСОБА_5 обласної ради на користь ОСОБА_1 орієнтовну суму вихідної допомоги в розмірі 31499,46 грн та стягнути понесені судові витрати.

У судовому засіданні 20.10.2017 року позивач надав письмові пояснення на заперечення відповідача (т.1 а.п. 209-211) , представник відповідача ОСОБА_5 обласної ради надав заперечення на уточнений позов (т.1 а.п. 212-202), представник відповідача КУ «Готель «Україна» надав заперечення на позов (т.1 а.п. 223-224), розгляд справи відкладений за клопотанням сторін на 07.11.2017 року.

06.11.2017 року голова ОСОБА_5 обласної ради відповідач 2 надав суду заяву, в якій зазначив, що підтримує заперечення, надані представником ОСОБА_5 обласної ради, просить розглядати справу у його відсутність, у задоволенні позову відмовити ( т.1 а.п.232)

У судове засідання 07.11.2017 року представник КУ «Готель «Україна» не зявився, звернувся з заявою щодо відкладення розгляду справи у звязку з непрацездатністю представника ( т.1 а.п.235), розгляд справи відкладений на 29.11.2017 року.

У судовому засіданні 29.11.2017 року були заслухані додаткові пояснення сторін, вивчені матеріали провадження, за клопотанням учасників процесу розгляд справи відкладений на 5.12.2017 року для надання доповнень.

У судове засідання 5.12.2017 року в якості представника КП «Готель «Україна» зявився директор ОСОБА_6, який зазначив, що згідно рішення ОСОБА_5 обласної ради № 1 його було призначено на посаду директора зазначеної установи, але на час проведення судового засідання контракт з ним не підписаний, просив відкласти розгляд справи, за клопотанням судове засідання відкладено на 21.12.2017 року.

У звязку з неявкою у судове засідання 21.12.2017 року представника КУ «Готель «Україна» розгляд справи відкладений на 25.01.2018 року.

У судовому засіданні 25.01.2018 року сторони заявили клопотання про розгляд справи у спрощеному провадженні, оскільки бажають скористуватися процесуальними правами, передбаченими нормами ЦПК України в редакції Закону від 03.10.2017 року. Судом винесена ухвала про розгляд справи у спрощеному порядку у судовому засіданні 27.02.2017 року з викликом сторін.

12.02.2018 року представник відповідача 1- ОСОБА_5 обласної ради надав відзив на позов ( а.п.143-152), в якій зазначив, що звільнення відповідача проведено у відповідності до чинних норм законодавства, підстави для задоволення позову відсутні.

22.02.2018 року позивачем надана відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що доводи відповідачів є хибними та належними доказами не підтвердженні, а тому повинні бути відкинуті судом.

27.02.2018 року представником КП «Готель України» ОСОБА_5 обласної ради подана апеляційна скарга на ухвалу про відкриття провадження.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 18.04.2018 року у відкритті апеляційного провадження відмовлено, справа повернута до суду першої інстанції.

19.04.2018 року справа повернута до Хортицького районного суду та призначена до розгляду у судовому засіданні на 1 червня 2018 року.

Розгляд справи у судовому засіданні 1.06.2018 року відкладений за клопотанням представника відповідача КУ «Готель «Україна» на 8 серпня 2018 року.

У судовому засіданні 08.08.2018 року позивач підтримав заявлені позовні вимоги, просить позов задовольнити, посилаючись на ті обставини, що вина ОСОБА_5 обласної ради в порушені норм законодавства про працю встановлена рішеннями суду, якими скасовані накладені на нього дисциплінарні стягнення. Крім того, рішення суду про поновлення його на роботі не виконувалося тривалий час з вини відповідача ОСОБА_5 обласної ради та її голови, тому він мав право на дострокове розірвання контракту та отримання вихідної допомоги. Його заява про звільнення відповідачем до закінчення дії контракту розглянута не була, а тому він був змушений перебувати у трудових відносинах до закінчення терміну дії контракту, з метою дотримання з його боку трудової дисципліни. А тому вважає, що він має право на зміну підстав формулювання причини звільнення у судовому порядку та стягнення відповідної вихідної допомоги, оскільки така підстава для звільнення є для нього більш сприятливою. Просить позов задовольнити

Представник позивача ОСОБА_2 вважає заявлені позовні вимоги законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки право позивача на дострокове припинення контракту та отримання вихідної допомоги виникло у звязку з порушенням роботодавцем законодавства про працю, його заява до закінчення дії контракту саме з вини відповідача не була розглянута та до теперішнього часу відповідне рішення не прийнято взагалі. Позивач був змушений перебувати у трудових відносинах до закінчення терміну дії контракту з вини відповідача, а тому право на розірвання контракту з підстав, які є більш сприятливими для позивача, він не втратив, у звязку чим змушений відстоювати свої права у судовому порядку.

Представник відповідача -1 ОСОБА_5 обласної ради ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечує, просить у задоволені позову відмовити, вважає, що позивача законно звільнено з підприємства у звязку з закінченням дії контракту на підставі його заяви, підстави для зміни формулювання причини звільнення відсутні, так як з боку ОСОБА_5 обласної ради відсутні будь-які порушення трудових прав позивача, рішення щодо накладення на позивача дисциплінарних стягнення були прийняті не ОСОБА_5 обласною радою, а її головою. Крім того, у своїй заяві про дострокове припинення контракту позивач не зазначав про порушення законодавства про працю з боку ОСОБА_5 обласної ради у вигляді невиконання рішення суду про поновлення на роботі, ця підстава зазначена лише в позові. Головою ОСОБА_5 обласної ради були вжиті заходи для своєчасного розгляду заяви позивача на сесії, яка 10.07.2017 року не відбулася у звязку з відсутністю кворуму, про що позивач був повідомлений своєчасно. З повторною заявою про дострокове розірвання контракту позивач не звертався, а продовжив працювати до закінчення дії контракту. 26.07.2017 ОСОБА_1 був звільнений з посади директора КП «Готель «Україна» ЗОР на підставі рішення ОСОБА_5 обласної ради від 01.06.2017 №24 у звязку із закінченням терміну дії контракту (трудового договору), п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України, ознайомлений з рішенням про звільнення, отримав трудову книжку та розрахунок. Рішення облради від 01.06.2017 №24, яким було вирішене питання звільнення ОСОБА_1 26.07.2017, прийняте відповідно до вимог чинного законодавства, підстави вказані в рішенні для звільнення відповідають фактичним обставинам, з якими обласна рада повязувала звільнення ОСОБА_1 Тому відсутні підстави для визнання незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади директора КП «Готель «Україна» ЗОР 26.07.2017 у звязку із закінченням терміну дії контракту за п.2.ч.1 ст. 36 КЗпП України. Крім того, вважає, що ОСОБА_1 пропущений встановлений місячний строк для звернення до суду з вимогою щодо визнання незаконним його звільнення з посади директора КП «Готель «Україна» ЗОР 26 липня 2017 року у звязку із закінченням терміну дії контракту за п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України, який почав свій перебіг з часу ознайомлення позивача з рішенням облради від 01.06.2017 №24, датою та підставою його звільнення. Просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідач 2- голова ОСОБА_5 обласної ради у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в матеріалах справи міститься його заява щодо розгляду справи у його відсутність, в якій він просить у задоволенні позову відмовити. У відповідності до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності

Представник відповідача -3 КП «Готель «Україна» проти задоволення позову заперечує, оскільки з боку підприємства жодним чином не порушувалися права позивача. Після ухвалення рішення суду про поновлення позивача на роботі, останнього негайно було допущено до робочого місця. Вважає, що позивачем та його представником не доведено суду належними доказами порушення трудових прав з боку відповідачів та підстави для зміни причин формулювання звільнення з підприємства, оскільки звільнення відповідача проведено у встановленому законом порядку, крім того, останній пропустив передбачений законом місячний строк для звернення до суду з зазначеними позовними вимогами. Просить у задоволенні позову відмовити

Зясувавши повно, всебічно та обєктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозвязку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Крім того, згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.

Таким чином, для правильного вирішення спору необхідно встановити наявність матеріальних та процесуальних підстав для зміни причини формулювання звільнення позивача з підприємства - тобто встановити наявність права позивача на дострокове припинення контракту у звязку з порушенням його трудових норм та процедуру розгляду відповідачем такої підстави та прийняття відповідачем відповідного рішення за заявою робітника .

Судом встановлено:

Рішенням ОСОБА_5 обласної ради № 6 від 26.07.2012р .ОСОБА_1 був призначений на посаду директора комунального підприємства «Готель «Україна» ОСОБА_5 обласної ради.

26.07.2012р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 обласною радою як органом управління обєктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Запорізької області, було укладено контракт зі строком його дії до 26.07.2017р.

Розпорядженням голови ОСОБА_5 обласної ради ОСОБА_7 № 84-св від 20.05.2015р. ОСОБА_1 було звільнено з посади директора комунального підприємства «Готель «Україна» ЗОР за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором (контрактом) з підстав п.3 ст.40 КЗпП України, та розірвано контракт від 26.07.2012р. Підставою для звільнення позивача були прийняті головою ОСОБА_5 обласної ради розпорядження № 6-св від 19.01.2015р., № 53-св від 25.03.2015р. та № 54-св від 25.03.2015р., про притягнення до дисциплінарної відповідальності з оголошенням догани.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2015р. по цивільній справі № 337/1477/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 обласної Ради, третя особа - голова ОСОБА_5 обласної ради, було визнано незаконним та скасовано наказ № 6-св від 19.01.2015р про притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності. Рішення набрало законної сили 07.09.2016р.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.02.2017р. по цивільній справі № 337/2075/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 обласної Ради, третя особа - голова ОСОБА_5 обласної ради, було визнано незаконним та скасовано наказ № 53-св від 25.03.2015р. про притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності. Рішення набрало законної сили 29.05.2017р.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29.10.2015р. по цивільній справі № 337/2074/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 обласної Ради, третя особа - голова ОСОБА_5 обласної ради, було визнано незаконним та скасовано розпорядження голови ОСОБА_5 обласної ради № 54-св від 25.03.2015р. про притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності Рішення набрало законної сили 02.12.2015р.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2016р. по цивільній справі № 337/2834/15-ц позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 обласної Ради, ОСОБА_7 ( який очолював на той час до ОСОБА_5 обласну Раду), КУ «Готель «Україна», визнано незаконним та скасовано розпорядження голови ОСОБА_5 обласної ради № 84-св від 20.05.2015р. та № 92-св від 26.05.2015р. про звільнення позивача з посади керівника Комунального підприємства «Готель «Україна» ОСОБА_5 обласної ради; поновлено позивача на посаді директора Комунального підприємства «Готель «Україна» ОСОБА_5 обласної ради, вирішення питання щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Рішення набрало законної сили 27.10.2016р.

Зазначене рішення суду в частині поновлення на роботі підлягало негайному виконанню.

Рішенням дванадцятої сесії сьомого скликання ОСОБА_5 обласної ради № 24 від 01.06.2017р. позивача ОСОБА_1 було поновлено на посаді директора Комунального підприємства «Готель «Україна» ЗОР, з одночасним звільненням із зазначеної посади 26 липня 2017 року у звязку із закінченням терміну дії контракту (трудового договору), з підстав п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України.

З зазначеним рішенням ОСОБА_5 обласної ради № 24 від 01.06.2017р. ОСОБА_1 ознайомлений 02.06.2017 року під підпис.

23.06.2017р. позивачем до ОСОБА_5 обласної ради була надіслана через пошту заява з вимогою про розірвання контракту до закінчення його дії з підстав статті 39 КЗпП України, у звязку із порушенням Органом управління чинного законодавства України про працю, з 10 липня 2017 року на підставі п. 5.4 Контракту, у відповідності до якого Керівник може за своєю ініціативою розірвати Контракт до закінчення терміну його дії в разі порушення Органом управління чинного законодавства України про працю. При цьому про наміри розірвання Контракту, Керівник повинен повідомити Орган управління за два тижні (п.5.7).

23.06.2017 року на імя позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 обласною радою направлено лист № 01-16/0638 від 23.06.2017 року, в якому повідомлялось про звільнення з посади директора КП «Готель «Україна» у звязку з закінченням терміну дії контракту на підставі п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України та запропоновано своєчасно отримати трудову книжку.

03.07.2017 ОСОБА_1 звертається з повторною заявою до ОСОБА_5 обласної ради про дострокове розірвання контракту з 10.07.2017 року .

06.07.2017 року на імя позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 обласною радою направлено лист-запрошення № 01-16/0658 на тринадцяту позачергову сесію ОСОБА_5 обласної ради сьомого скликання, яка відбудеться 10.07.2017р. об 11-00 год, де до порядку денного було внесено питання «Про звільнення ОСОБА_1 , директора КП «Готель»Україна» та дострокове припинення з ним контракту на підставі поданих з підстав дострокового розірвання контракту.

10.07.2017 року пленарне засідання ОСОБА_5 обласної ради 10.07.2017 не відбулося через відсутність більшості депутатів від загального складу ради для проведення сесії обласної ради.

12.07.2017 року голова ОСОБА_5 обласної ради направив позивачеві лист № 01-16/0638 від 12.07.2018 року повідомив про те, що питання звільнення з посади керівника вирішується виключно на пленарних засіданнях обласної ради за процедурою, встановленою Порядку призначення на посаду та звільнення з посади керівників комунальних підприємств, однак засідання сесії не відбулося, у звязку із тим, що в сесійній залі зареєструвалося лише 39 депутатів з 43, необхідних для того, щоб вважати сесію повноважною, тож кворуму сесії не було. Водночас нагадано, що рішенням № 24 від 01.06.2017р. вирішено питання щодо звільнення позивача у звязку з закінченням дії контракту з 26 липня 2017 року та запропоновано у визначений час отримати трудову книжку.

До 26.07.2017 року позивач перебував на посаді, виконуючі свої трудові обвязки, та 26.07.2017 ОСОБА_1 був звільнений з посади директора КП «Готель «Україна» ЗОР на підставі рішення ОСОБА_5 обласної ради від 01.06.2017 №24 у звязку із закінченням терміну дії контракту (трудового договору), п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України, ознайомлений з рішенням про звільнення, отримав трудову книжку та розрахунок

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що при їх розгляді необхідно неухильно додержуватись Конституції України, КЗпП й інших актів законодавства. У п.18 зазначеної Постанови вказано, що при розгляді відповідної категорії справ судам необхідно зясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Відповідно до ст. ст. 21, 29 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

У відповідності до ст. 36 КЗпП України, підставами припинення строкового трудового договору , серед інших, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ст 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) .

Згідно ст. 39 КЗпП України, строковий трудовий договір (пункти 2 і 3 статті 23) підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного або трудового договору. Спори про дострокове розірвання трудового договору вирішуються в загальному порядку, встановленому для розгляду трудових спорів.

За змістом ст. 39 КЗпП України вбачається, що працівник може реалізувати право на розірвання трудового договору у визначений ним строк з отриманням вихідної допомоги за наявності факту порушення Відповідачем законодавства про працю. Юридичні факти це передбачені законом конкретні обставини, які тягнуть правові наслідки у вигляді виникнення, зміни або припинення правовідносин. Юридичні факти поділяються на події та дії, якщо події виникають незалежно від волі людей, то дії (бездіяльність) - це життєві факти, що є результатом свідомої, пов'язаної з волею діяльності людей, наприклад, правочини, що породжують права і обов'язки; адміністративні акти, які містять приписи зобов'язального характеру; дії, що створюють об'єктивний результат. У разі якщо вказані працівником причини звільнення - порушення законодавства про працю з боку роботодавця або уповноваженого ним органу останнім не визнаються, він не має права самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору.

Відповідно до п.20 ч.1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування» в компетенції обласної ради знаходиться вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління обєктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників. Згідно ж п.18 ч.6 ст. 55 цього Закону, до компетенції голови обласної ради віднесено вирішення питань, які доручені йому радою, а як передбачено у п.2.3 Порядку призначення на посаду та звільнення з посади керівників підприємств, установ і закладів, що є обєктами спільної власності територіальних громад області, укладання та розірвання з ними контрактів, затвердженого рішенням ОСОБА_5 обласної ради № 34 від 24.11.2011 року зі змінами, внесеними рішенням № 32 від 26.12.2013 року(т.1,а .с. 72-74), контракт з керівником укладається та розривається від імені ОСОБА_5 обласної ради, яка здійснює управління обєктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Запорізької області, головою обласної ради.

Положення пункту 5.4 Контракту, укладеного між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_5 обласною радою, встановлюють підстави для розірвання дії контракту за вимогою керівника підприємства, в тому числі і у разі порушення Органом управління чинного законодавства про працю. Про такі наміри керівник повинен повідомити Орган управління за два тижня ( п.5.7. Контракту).

Суд вважає, що ухваленими рішеннями суду (зазначеними вище) за позовами позивача, встановлено порушення норм чинного законодавства з боку ОСОБА_5 обласної ради (яка виступала відповідачем в даних справах), що виявилося в незаконному накладенні на позивача дисциплінарних стягнень у вигляді догани та незаконного звільнення з займаної посади. Також про порушення трудових прав позивача відповідачем-1 свідчить і тривале невиконання рішення суду про поновлення на роботі, оскільки замість негайного поновлення на посаді, позивач був позбавлений гарантованого державою права на труд та отримання заробітної платні, бо зміг приступити до виконання своїх повноважень після спливу тривалого часу ( приблизно до року) саме з вини ОСОБА_5 обласної ради, якою лише 01.06.2017 року було прийняте відповідне рішення на виконання рішення суду.

Доводи представника відповідача-1 щодо порушення трудових прав позивача не ОСОБА_5 обласної радою, а її головою ОСОБА_7, суд вважає хибними та до уваги не приймає, оскільки під час накладення дисциплінарних стягнення відносно позивача ОСОБА_7 очолював обласну раду, виконуючи від її імені делеговані функції, тому саме при розгляді справ щодо оскарження накладених дисциплінарних стягнень в якості відповідача виступала ОСОБА_5 обласна рада, її статус як неналежного відповідача в зазначених провадженнях оспорений не був.

Крім того, рішення в частині поновлення позивача на посаді підлягало виконанню та було врешті виконане саме ОСОБА_5 обласною радою, як колегіальним органом, тому суд вважає, що на час звернення з відповідної заявою про дострокове розірвання контракту відповідач-1 не міг не знати про порушення трудових прав позивача з його боку та, відповідно, про виникле у нього право вимагати припинення трудових відносин достроково.

Процедура щодо реалізації наявного права на дострокове розірвання контракту позивачем дотримана та порушена не була, оскільки останній надав таку заяву за два тижні до визначеної дати звільнення.

Порядок діяльності ОСОБА_5 обласної ради, її органів та посадових осіб визначається в тому числі і Регламентом роботи ОСОБА_5 обласної ради сьомого скликання, затвердженого рішенням облради № 41 від 17.03.2016р. (далі Регламент), статті 2.5.6. якого покладає обовязок на голову облради скликання сесії ради, повідомлення депутатів про час і місце проведення сесії ради, питання які передбачається внести на розгляд ради, вести засідання ради. Слід також зазначити, що згідно статті 2.5.7. голова обласної ради в межах своїх повноважень видає розпорядження. За дорученням ради голова обласної ради може видавати розпорядження з питань, віднесених до компетенції обласної ради, з подальшим їх затвердженням на сесії обласної ради.

Приписи статті 3.1.1. Регламенту допускають скликання позачергових сесій обласної ради у виняткових випадках, з питань, що потребують невідкладного рішення або в інших випадках, якщо цього вимагає чинне законодавство.

Суд вважає, що визначений п.5.7 Контракту від 26 липня 2012 року обовязок керівника повідомити Орган управління саме за два тижні до бажаної дати розірвання контракту прямо транспортується в обовязок Органу управління прийняти відповідне рішення за такою заявою саме в цей строк (протягом двох тижнів). Умови Контракту не містять положень щодо визначення дій сторін у разі неможливості розгляду Органом управління такої заяви.

Тому суд вважає, що вирішальним при розгляді питання щодо можливості дострокового розірвання контракту є встановлення саме дотримання керівником свого обовязку щодо звернення з відповідною заявою у визначений двотижневий термін, - при цьому цілком логічним та зрозумілим є те, що таке право у керівника існує і навіть після вирішення питання пленарним засіданням обласної ради щодо продовження контракту (який вирішується за два місяці до закінчення контракту) - а тому не розглядання такої заяви у визначений час ( протягом двох тижнів з отримання відповідної заяви), незалежно від причин, не може позбавити керівника наявного права достроково вимагати розірвання контракту.

Також, суд враховує той факт, що позивач перебував у трудових відносинах з підприємством до 26.07.2017 року, тому саме цей день є датою його звільнення та припинення трудових відносин, незалежно від наявних підстав для такого звільнення. Доводи представників відповідачів -1,3 щодо відсутності підстав звільнення за ст.39 КЗпП України у звязку з продовженням позивачем виконувати свої посадові обовязки після закінчення строку попередження є хибними та відкидаються судом, оскільки за змістом вимог ст. 39 КЗпП України не передбачено у разі дострокового розірвання трудового договору (контракту) право працівника самовільно залишати роботу. Таке самовільне залишення роботи є порушенням трудової дисципліни та може призвести до розірвання трудового договору (контракту) вже не з ініціативи працівника, а з ініціативи роботодавця (п.4 ст.40 КЗпП).

На думку суду, позивач набув права на дострокове розірвання контракту, яке є для нього більш сприятливою підставою для звільнення з займаної посади, це право не може бути втрачено ним у звязку з закінченням строку дії контракту, а тому він має право вимагати захист порушених прав у судовому порядку, вимагаючи визнавати підстави свого звільнення з посади, які були визначені роботодавцем на його розсуд, незаконними, та відповідно вимагати зобовязати змінити формулювання причин звільнення його з посади директора Комунального підприємства «Готель «Україна» ОСОБА_5 обласної ради із зазначенням, що він був звільнений 26 липня 2017р. з посади директора комунального підприємства «Готель «Україна» ОСОБА_5 обласної ради у звязку із достроковим розірванням контракту (трудового договору) згідно частини першої статті 39 КЗпП України, з підстав порушення ОСОБА_5 обласною радою законодавства про працю та вимагати внести відповідні записи до трудової книжки.

У відповідності до положень частини третьої статті 235 КЗпП України, за якими - у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.

Згідно до положень статті 44 КЗпП України у разі припинення трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (ст.39 КЗпП України ) працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку

Порядок обчислення середньої заробітної плати у разі стягнення тримісячного середнього заробітку врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995р. № 100. Цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках, в тому числі виплати вихідної допомоги.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Оскільки трудові правовідносини у ОСОБА_1 склалися саме з КП «Готель «Україна», в якому позивач працював керівником, отже отримував заробітну плату із фонду заробітної плати вказаного підприємства, то саме з КП «Готель «Україна», як з юридичної особи, що має відокремлене майно, самостійний баланс та рахунки, належить стягнення вихідної допомоги на користь позивача. Згідно довідки КП «Готель «Україна» ЗОР № 14 від 19.09.2017 року середній заробіток позивача складає 10499,82 грн (( 10791,00 +10208,64 грн):2), а тому загальна сума вихідної допомоги, яка підлягає стягненню з відповідача, у відповідності до положень ст.44 КЗпП України складає 31499,46 грн.,

Доводи представника відповідача щодо пропуску позивачем встановленого законом строку для звернення до суду з позовом, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутись із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо в районний суд у справах про звільнення в місячний термін з дня вручення копії наказу про звільнення або з дати видачі трудової книжки. Справами про звільнення, для яких встановлено місячний строк звернення до суду, є справи про поновлення працівника на роботі. Справи про зміну формулювання причини звільнення не відносяться до категорії справ про звільнення, а відтак для них установлений тримісячний строк на звернення до суду.

При звільненні до суду з позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1280 грн., за вимогами немайнового характеру, тому суд вважає, що в у відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору на його користь підлягає стягненню саме з ОСОБА_5 обласної ради, оскільки функції голови ОСОБА_5 ради виконувалися від імені ради в межах делегованих повноважень, а тому рада має право зворотної вимоги до останнього.

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення вихідної допомоги, яка є складовою заробітної плати, - позивач на підставі вимог Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за заявленими позовними вимогами, тому у відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок держави, стягнувши судовий збір з КУ «Готель «Україна» на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 21,39,44 КЗпП України, ст.ст. 11,13, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1( ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка ( Задніпровська)АДРЕСА_1) до ОСОБА_5 обласної Ради (м. Запоріжжя, пр.Соборний, 164), голови ОСОБА_5 обласної Ради (м. Запоріжжя, пр.Соборний, 164), КП «Готель «Україна» ОСОБА_5 обласної ради (м.Запоріжжя пр.Соборний 162-А) про зміну формулювання причини звільнення та стягнення вихідної допомоги, - задовольнити .

Визнати незаконним звільнення ОСОБА_1 (ІПН ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка (Задніпровська)АДРЕСА_1) з посади директора Комунального підприємства «Готель «Україна» ОСОБА_5 обласної ради 26 липня 2017 року у звязку із закінченням терміну дії контракту за п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України.

Змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_1 (ІПН ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка (Задніпровська)АДРЕСА_1) з посади директора Комунального підприємства «Готель «Україна» ОСОБА_5 обласної ради за п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України « у звязку із закінченням терміну дії контракту» на ч.1 ст. 39 КЗпП України «у звязку із достроковим розірванням контракту (трудового договору) з підстав порушення ОСОБА_5 обласною радою законодавства про працю».

Зобовязати ОСОБА_5 обласну раду (м.Запоріжжя, пр.Соборний, 164) внести зміни до трудової книжки ОСОБА_1, в якій зазначити: « звільнений 26 липня 2017р. з посади директора комунального підприємства «Готель «Україна» ОСОБА_5 обласної ради у звязку із достроковим розірванням контракту (трудового договору) з підстав порушення ОСОБА_5 обласною радою законодавства про працю, згідно ч.1 ст. 39 КЗпП України».

Стягнути з Комунального підприємства «Готель «Україна» ОСОБА_5 обласної ради( м. Запоріжжя, пр.Соборний, 162-а) на користь ОСОБА_1 суму вихідної допомоги в розмірі 31499,46 грн. (тридцять одна тисяча чотириста девяносто девять грн.46 коп.)

Стягнути з ОСОБА_5 обласної ради на користь ОСОБА_1 витрати повязані зі сплатою суми судового збору у розмірі 1280 грн.

Стягнути з Комунального підприємства «Готель «Україна» ОСОБА_5 обласної ради судовий збір на користь держави у розмірі 1762 грн..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 13 серпня 2018 року.

Суддя: Л.Г. Салтан