Справа № 296/8379/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" жовтня 2018 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Галасюка Р.А.

при секретарі Могилевець В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №327 в м.Житомирі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: Відділ державної реєстрації актів цивільтного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області про встановлення факту проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без шлюбу та встановлення факту батьківства, -

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без шлюбу та встановлення факту батьківства.

В обґрунтування заявлених вимог заявниця зазначила, що вона з липня 2011 року проживала одніє сім»єю з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу, вели спільне господарства, мали спільний бюджет. ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 помер. При отриманні свідоцтва про народження дитини, заявниця дала дитині своє прізвище «ОСОБА_3», а по-батькові вказала батька «ОСОБА_3». Встановлення факту заявниці необхідно для отримання соціальних виплат, та захисту інших майнових прав.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 26.10.2017 року відкрито провадження у справі.

Представник заявниці в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обюсязі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено що заяіниця та ОСОБА_2 проживали однією сім"єю без укладення шлюбу з липня 2011 року. Перебували у фактичних шлюбних відносинах, мали взаємні права та обов'язки, вели спільне господарство, піклувались один про одного, мали спільний бюджет. ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 помер.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов"язки.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що заявниця проживала з померлим ОСОБА_2 однією сімєю, вели спільне господарство.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтями 10-13 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1 ) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлення факту проживання позивача однією сім»єю, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу зі спадкодавцем ОСОБА_2 породжує для заявниці юридичні наслідки, оскільки у разі встановлення такого факту вона має право, на отримання соціальних виплат.

Проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та встановлені у справі докази та обставини, суд вважає, що заявницею доведено той факт,що вона проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 з липня 2011 року по 13.04.2017 рік.

Керуючись ст.ст. 4, 5,10-13, 76-83, 223, 265- 263 , п.5 ч.1 ст.315-319 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа: Відділ державної реєстрації актів цивільтного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області про встановлення факту проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без шлюбу та встановлення факту батьківства - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім"єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з липня 2011 року по 13.04.2017 рік.

Встановити фак батьківства ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, відносно сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та визнати ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Cуддя Р. А. Галасюк