Справа № 715/2500/18
Провадження № 2/715/938/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Григорчака Ю.П.

секретар судового засідання Ткач О.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в смт. Глибока в залі суду справу за позовною заявою акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про захист порушеного права шляхом стягнення заборгованості за донарахованими відсотками, яка виникла за кредитним договором №014/04-2/216-2 від 23.04.2008 року,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач АТ «ОСОБА_4 Аваль» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про захист порушеного права шляхом стягнення заборгованості за донарахованими відсотками, яка виникла за кредитним договором №014/04-2/216-2 від 23.04.2008 року, посилаючись на те, що 15.12.2006 року між ВАТ «ОСОБА_4 Аваль», правонаступником всіх прав та обовязків якого є АТ «ОСОБА_4 Аваль», та ОСОБА_2 укладено Генеральний кредитний договір №014/04-2/216, за яким ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» надав ОСОБА_2 кредит в розмірі 10 000 доларів США під 15% річних терміном на 68 місяців. 22.04.2008 року було укладено додаткову угоду № 014/04-2/216/325 до Генерального кредитного договору, відповідно до якої загальний розмір позичкової заборгованості не повинен перевищувати 18 500 доларів США. Надання кредитних коштів проводилося згідно вимог п. 3.2 Кредитного договору шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок Позичальника з можливою видачею готівки через касу Кредитора. 22.01.2009 року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору, відповідно до якої змінено графік погашення Кредитного договору. 14.12.2009 року між Банком та Позичальником було укладено додаткову угоду №014/04-2/216-2/3, відповідно до умов якої з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України сторони дійшли згоди врегулювати виконання Позичальником зобовязань за Кредитним договором, у звязку з чим Графік погашення кредиту та інших платежів за Кредитним договором, а також розрахунок сукупної вартості Кредиту було викладено в новій редакції в Додатках №1 та № 2. Відповідно до п. 2 Додаткової угоди, тимчасово, на період з 15.01.2010 р. д 15.07.2010 р. сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу по сплаті сумі Кредиту та змінити строк його сплати відповідно до Графіку повернення Кредиту та сплаті інших платежів, що є додатком до Додаткової угоди. Також відповідно до п. 3.3 Додаткової угоди, з 15.12.2009 року фактична заборгованість за сумою Кредиту збільшується на суму Заборгованості за процентами, у зв'язку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. 27 вересня 2010 року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду № 014/04-2/216-2/4, відповідно до умов якої, з метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника в умовах кризових явищ в економіці України сторони дійшли згоді врегулювати виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором, у зв'язку чим Графік погашення кредиту та інших платежів за Кредитним договором, а також розрахунок сукупної вартості Кредиту було викладено у новій редакції в Додатках № 1 та №2. Відповідно до Додаткової угоди п.1.1. Кредитного договору було викладено в новій редакції: Кредитор відповідно до умов договору надав Позичальнику кредит за програмою мікрокредитування у сумі 10 000,00 дол. США зі сплатою 15,0 %, терміном до 13 грудня 2016 року . 27 вересня 2012 року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду № 014/04-2/216-2/6, відповідно до умов якої, з метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, сторони дійшли згоди врегулювати виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором, у зв'язку з чим Графік погашення кредиту та інших платежів за Кредитним договором, а також розрахунок сукупної вартості Кредиту було викладено у новій редакції в Додатках № 1 та №2. Отже, з укладенням Кредитного договору та Додаткових угод до нього у ОСОБА_2 виник обов'язок повернути Банку кредит та відсотки за Кредитним договором у строки та в розмірах чітко встановлених Графіком погашення кредитної заборгованості. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 14 грудня 2009 року між Банком та ОСОБА_5 було укладено Договір поруки № 014/04-2/216П, відповідно до умов якого ОСОБА_5 на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед Банком відповідати по зобов'язанням ОСОБА_2, що виникають з умов Кредитного договору № 014/04-2/216 від 15.12.2006 року в повному обсязі цих зобов'язань. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 23 квітня 2008 року між Банком та ОСОБА_6 було укладено Договір поруки № 014/04-2/216/330 відповідно до умов якого ОСОБА_6 на добровільних засадах взяла на себе зобов'язання перед Банком відповідати по зобов'язанням ОСОБА_2, що виникають з умов Генерального кредитного договору № 014/04-2/216 від 15.12.2006 року в повному обсязі цих зобов'язань. ОСОБА_2 свої зобовязання перед банком не виконав, а тому у останнього виникла заборгованість у розмірі 3 739,55 доларів США. Зважаючи на вищевикладене просить суд стягнути солідарно із ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заборгованість за донарахованими відсотками за кредитним договором №014/04-2/216/-2 від 23.04.2008 року, яка станом на 31.05.2018 року складає 3 739,55 доларів США.

11.12.2018 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 12 травня 2014 р. стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» заборгованість за Кредитним договором № 014/04-2/216-2 від 23.04.2008р. в розмірі 67 731,68 гри., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 677,31 гри., як просив банк. Отже, всього стягнуто 68408,99 грн. Як випливає із рішення від 12.05.2014р., судом встановлено, що заборгованість ОСОБА_2 становить 7 190,20 дол.США. що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 26.02.2014 р. складала 67 731,68 грн., а саме: заборгованість за кредитом 6 936 дол.США ( саме ця сума значиться в наданому позивачем розрахунку заборгованості як залишок заборгованості по кредиту станом на лютий 2014р. дол. США), пеня - 253,68 дол. США. В рішенні суду від 12.05.2014р. також вказано, що відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець мас право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Пунктом 6.8 Генерального кредитного договору № 014/04-2 216 від 15.12.2006р. та п.81. Кредитного договору № 014/04-2/216-2 від 23.04.2008р передбачено право банку на таке дострокове стягнення. Таким чином, строк повернення кредиту по Кредитному договору № 014/04-2/216-2 від 23.04.2008р. був змінений, банк реалізував своє право на дострокове стягнення всієї суми заборгованості по даному Кредитному договору, звернувшись у 2014р. з позовом до суду. Крім зазначеного, заборгованість по виконавчому листу № 715/844/14, який був виданий 26.05.2014р. на підставі рішення суду від 12.05.2014р., повністю погашена ОСОБА_2 в сумі 68408,99грн. шляхом внесення коштів на рахунок виконавчої служби. Постановою Глибоцького районною ВДВС ГТУЮ у Чернівецькій області від 27.11.2018р. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 715/844/14, виданого 26.05.2014 р., закінчено, оскільки згідно перерахованих коштів борг погашено у повному обсязі. Фактично заборгованість погашена повністю ще в 2017р., що підтверджується довідкою виконавчої служби від 18.12.2017р. Таким чином, спір між сторонами вирішено судом, рішення набрало законної сили, відповідачем (позичальником) рішення суду від 12 травня 2014р. про стягнення боргу виконано у повному обсязі.

19.12.2018 року від позивача до суду надійшло заперечення на відзив, в якому посилається на те, що згідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За кредитним договором ОСОБА_4 або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (п. 1 ст. 1054 ЦК України). Згідно Кредитного договору № 014/04-2/216-2 від 23.04.2008 р. ОСОБА_2 було надано кредит в розмірі 10 000 дол. США. Пунктом 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( п. 1 ст. 530 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, якою відповідно до ч. 3. ст. 549 ЦК України є пеня (п. З ч. 1 ст. 611 ЦК України). Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплатити відсотки. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, зокрема у ч. 2 п. 17 роз'яснив, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

При цьому, за правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. А статтею 599 цього Кодексу передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість ним виконання свого грошового зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем ОСОБА_2 не було виконано своїх зобов'язань згідно кредитного договору № 014/04-2/216-2 від 23.04.2008 року та заборгованість не погашено, а тому ОСОБА_4 вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборгованість згідно позову.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві та запереченні на відзив, а також просив суд позов задовольнити.

Вiдповiдач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали посилаючись на обставини, викладені у їхньому відзиві, просили суд відмовити у задоволенні позову у звязку з безпідставністю та у звязку з пропуском строку позовної давності.

Вислухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Так, із генерального кредитного договору №014/04-2/216 від 15 грудня 2006 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 18 500 доларів США.

Згідно договору поруки №014/04-2/216П від 14.12.2009 року, укладеного між Банком та ОСОБА_5, останній на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед Банком відповідати по зобов'язанням ОСОБА_2, що виникають з умов Кредитного договору № 014/04-2/216 від 15.12.2006 року в повному обсязі цих зобов'язань.

Відповідно до договору поруки №014/04-2/216/330 від 23.04.2008 року, укладеного між Банком та ОСОБА_6, ОСОБА_6 на добровільних засадах взяла на себе зобов'язання перед Банком відповідати по зобов'язанням ОСОБА_2, що виникають з умов Генерального кредитного договору № 014/04-2/216 від 15.12.2006 року в повному обсязі цих зобов'язань.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 12 травня 2014 року стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» заборгованість за Кредитним договором № 014/04-2/216-2 від 23.04.2008 року в розмірі 67 731,68 гри., а також виграти по сплаті судового збору в розмірі 677,31 гри. Всього стягнуто 68 408,99грн.

Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 27.11.2018 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 715/844/14, виданого 26.05.2014 року, закінчено у звязку з погашенням заборгованості в повному обсязі.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

П. 6.8. Генерального кредитного договору №014/04-2/216 вказує на те, що Кредитор має право достроково стягнути заборгованість по всім кредитам, які надані згідно цього Генерального кредитного договору, включаючи відсотки за користування кредитами та штрафні санкції у випадку невиконання Позичальником умов цього договору, якщо інше не передбачено відповідним кредитним договором, укладеним в його рамках.

Згідно п. 6.5.2. кредитного договору №014/04-2/216-2 від 23.04.2008 року у випадку порушення Позичальником встановленого Графіку погашення заборгованості або прострочення сплати процентів та основного без письмового дозволу Кредитора терміном більше ніж 10 днів, Сторони погоджуються, що зазначений Графік погашення заборгованості втрачає свою силу, та терміном остаточного погашення заборгованості Позичальника по кредитному Договору вважається 10-те число місяця наступного за місяцем, в якому було порушено Графік.

Судом встановлено, що згідно з вимогами кредитного договору у звязку прострочення виконання основного зобов'язання в обумовлений сторонами строк позивач використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку на підставі рішення суду від 12 травня 2014 року. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги АТ «ОСОБА_4 Аваль». У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові ОСОБА_7 Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з цим, позовні вимоги з підстав, передбачених ст. 625 ЦК України, АТ «ОСОБА_4 Аваль» не заявлялись.

З огляду на зазначені обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ «ОСОБА_4 Аваль», оскільки звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту змінило порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни.

На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст. 3-13, 19, 23, 76-81, 141, 259, 265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за донарахованими відсотками, яка виникла за кредитним договором № 014/04-2/216-2 від 23 квітня 2008 року відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 27.12.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Суддя: