Справа № 342/805/18
Провадження № 2/342/586/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

з участю: секретаря судового засідання Петруняк Н.А., представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Городенка справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул. Грушевського, 71 в с. Михальче Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок, розташований за вищезгаданою адресою, належав батькам позивача ОСОБА_4 (голова домогосподарства) та ОСОБА_3, що відображено у погосподарській книзі Михальчівської сільської ради за 2015 рік. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,05 га. Проте, згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 8563 від 30.05.2018 року, право власності на житлове господарство зареєстроване не було. Згідно технічного паспорта житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою А, загальною площею 145.9 кв.м, житловою площею 83.4 кв.м., літньої кухні, двох комор, сараю, стодоли, гаража, вбиральні, криниці та огорожі. Будівництво житлового будинку та господарських будівель було здійснено 1985 році. У звіті про оцінку житлового будинку ЕТВО «Придністров'я» визначена ринкова вартість житлового господарства по вул. Грушевського,71 в с. Михальче, яка становить 153940 грн. ОСОБА_5 03 вересня 2015 року вчинив заповіт на користь позивача, згідно з яким розпорядив йому все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. Батько позивача ОСОБА_4 помер 05 вересня 2015 року. На час смерті батька позивач проживав разом з ним. З метою реалізації своїх спадкових прав позивач звернувся до Городенківської державної нотаріальної контори, проте йому було відмовлено у видачі документів на спадщину за заповітом на житловий будинок через відсутність правовстановлюючих документів на нього у спадкодавця. Після смерті батька позивач фактично вступив в управління спадщиною - користується спадковим майном на власний розсуд, оплачує комунальні послуги, обробляє земельну ділянку, виготовив технічну документацію за власні кошти. Мати позивача ОСОБА_3 відмовилася від обовязкової частки у спадщині, про що подала письмову заяву, засвідчену Михальчівською сільською радою.

В підготовчому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги з наведених в позові підстав, просить позов задовольнити.

Відповідачка в підготовче засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, на частку у спадковому майні не претендує.

Передбачених ч.2 ст.198 ЦПК України підстав для відкладення підготовчого засідання судом не встановлено, судом прийнято рішення про проведення підготовчого засідання за відсутності відповідачки.

Частина 3 ст.200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідачка визнає позов, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до розяснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Із виписки № 249, виданої 22.12.2018 р. Михальчівською сільською радою Городенківського району з погосподарської книги за 1991-1995 роки № 1 села ОСОБА_6 (особовий рахунок № 29) слідує, що головою домогосподарства по вул. Грушевського, 71 (колишня Леніна, 30) в с. Михальче був ОСОБА_4; станом на 15.04.1991 р. в колгоспному дворі проживали: голова сімї ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 05.09.2015 р., дружина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, мати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, померла 01.07.2014 р., син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 Те, що господарство по вул. Грушевського, 71 в с. Михальче Городенківського району Івано-Франківської області, яке належало ОСОБА_4, станом на 15.04.1991 р. було колгоспним двором, підтверджується довідкою № 251, виданою 22.12.2018 р. виконкомом Михальчівської сільської ради Городенківського району.

Довідка виконкому Михальчівської сільської ради № 250 від 22 грудня 2018 р. підтверджує, що вул. Леніна в с. Михальче була перейменована на вул. ОСОБА_6, номер будинку 30 по вул. Леніна після перейменування вулиці на ОСОБА_6 змінився на номер 71.

ОСОБА_5 померла 01.07.2004 р. в с. Михальче Городенківського району Івано-Франківської області, запис за № 6 від 02 липня 2004 р. в книзі реєстрації актів про смерть, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-НМ № 167192, виданого 02 липня 2004 р. Михальчівською сільською радою.

За заповітом, посвідченим 03.09.2015 р. секретарем Михальчівської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 11, ОСОБА_4, житель с. Михальче все своє майно, яке належить йому, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, - заповів своєму синові ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 Заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі за № 39708600, що доводиться копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 57925279, виданою 11.04.2018 р. Першою Снятинською державною нотаріальною конторою.

ОСОБА_4 помер 05.09.2015 р. у віці 79 років в с. Михальче, актовий запис № 13 від 07 вересня 2015 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 214369, виданого 07 вересня 2015 р. виконкомом Михальчівської сільської ради. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

Довідкою № 221, виданою 23 липня 2018 р. виконкомом Михальчівської сільської ради стверджено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 05.09.2015 р., був зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_5; разом з ним були зареєстровані: дружина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, невістка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, онука ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8, онук ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_9

Копія свідоцтва про одруження серії І-УР № 054437, виданого 18 травня 1960 р. Семаківською сільською радою, свідчить, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_10, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_11, були подружжям, запис за № 7 від 18 травня 1960 р. в книзі записів актів громадянського стану про одруження.

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_12, є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_3, що стверджується копією свідоцтва про народження серії І-АГ № 234436, виданого 06 лютого 1971 р. Семаківською сільською радою, запис за № 4 від 06 лютого 1971 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження.

Оскільки позивач ОСОБА_2 проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, він вважається таким, що прийняв спадщину. Дружина померлого ОСОБА_5 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_13, як непрацездатна вдова спадкодавця, відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, є спадкоємцем, що має право на обовязкову частку у спадщині. Подана нею до Городенківської районної державної нотаріальної контори заява свідчить про відмову від одержання обовязкової частки у спадщині після смерті чоловіка.

До спадкового майна спадкодавця ОСОБА_5 входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Грушевського, 71 в с. Михальче Городенківського району Івано-Франківської області.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Копією спадкової справи № 151/2018 р., наданою суду в.о. державного нотаріуса Городенківської РДНК ОСОБА_9, стверджено, що позивач ОСОБА_2 28.03.2018 р. подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_4. Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1203/02-31 від 17 липня 2018 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 71 по вул. Грушевського в с. Михальче Городенківського району Івано-Франківської області, що належав його батькові ОСОБА_4, який помер 05 вересня 2015 р., з посиланням на те, що право власності на спадковий житловий будинок не зареєстроване в органах державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 8563 від 30.05.2018 р. стверджується, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок та господарські будівлі по вул. Грушевського, 71 в с. Михальче Городенківського району станом на 31.12.2012 р. не зареєстровано. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 139126952, сформованої 26.09.2018 р., вбачається, що відомості про право власності на житловий будинок 71 по вул. Грушевського в с. Михальче Городенківського району Івано-Франківської області відсутні.

Відповідно до розяснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

З копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 71 по вул. Грушевського в с. Михальче Городенківського району Івано-Франківської встановлено, що житловий будинок збудований в 1985 р., господарські будівлі та споруди в 1930, 1960, 1962, 1963, 1985 роках. Їх ринкова вартість станом на 10.07.2018 р. становить 153 940 грн., що стверджується звітом про вартість майна, складеного ЕТВО «Придністровя». За даним господарством закріплено земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,05 га, що стверджується довідкою № 222, виданою 23.07.2018 р. виконкомом Михальчівської сільської ради.

Судом встановлено, що позивач, як спадкоємець за заповітом спадкодавця ОСОБА_5, фактично став власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, однак через відсутність правовстановлюючого документу на належний спадкодавцю житловий будинок немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на дане нерухоме майно. Згідно з ч.2 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за заповітом спадкодавця ОСОБА_5 права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Грушевського, 71 в с. Михальче Городенківського району Івано-Франківської області області судом не встановлено, позов визнається відповідачкою, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позову.

На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 196-198, 200, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_14, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул. Грушевського, 71 в с. Михальче Городенківського району Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Івано-Франківському апеляційному суду через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Місце проживання позивача ОСОБА_2 - вул. Грушевського, 71, с. Михальче, Городенківський район, Івано-Франківська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Місце проживання відповідачки ОСОБА_3 - вул. Грушевського,71, с. Михальче, Городенківський район, Івано-Франківська область.

Повне судове рішення складене 03.01.2019 року.

Суддя: Ничик Г. І.