печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6633/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2018 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Остапчук Т.В.,

при секретарі Медведєва М.Г.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта Банк», за участю третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання рішення незаконним та акцептування кредиторської вимоги,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 15.02.2016р звернулася до суду з позовом про визнання рішень незаконними та акцептування кредиторської вимоги , посилаючись на те що протягом 2009 - 2011 років між Позивачем та Відповідачем було укладено ряд договорів банківського вкладу, а саме:

«Найкращий для Своїх» у доларах США, укладеним між сторонами 07.02.2011 року за номером №002-28133-070211; за даним договором банком залучено суму в розмірі 14 885 доларів США; «Найкращий для Своїх» у євро, укладеним між сторонами 11.08.2010 року за номером №002-28511-110810; за даним договором банком залучено суму в розмірі 400 Свро; «Найкращий для Своїх» у гривні, укладеним між сторонами 01.12.2010 року за номером №002-28133-011210; за даним договором банком залучено суму в розмірі 1 000 грн.; «Найкращий для Друга» у євро, укладеним між сторонами 15.12.2009 року за номером №005-28509-151209; за даним договором банком залучено суму в розмірі 4 270 Євро;«Найкращий» у доларах США, укладеним між сторонами 02.02.2010 року за номером №2630/40/172524; за даним договором банком залучено суму в розмірі 13 995.93 доларів США;»Найкращий» у гривні, укладеним між сторонами 05.02.2010 року за номером №002-28511-050210; за даним договором банком залучено суму в розмірі 1 000 грн.;Найкращий для Своїх» у доларах США, укладеним між сторонами 18.03.2011 року за номером №003-28133-180311; за даним договором банком залучено суму в розмірі 5 814.46 доларів США;«Найкращий від Миколая» у гривні, укладеним між сторонами 19.12.2011 року за номером №007-28509-191211; за даним договором банком залучено суму в розмірі 1 700 грн.;«Найкращий Новорічний» у євро, укладеним між сторонами 27.12.2011 року за номером №001-28511-271211; за даним договором банком залучено суму в розмірі 400 Євро.

18 грудня 2012 року укладено угоду про проведення зобов'язання виконанням, проведених належним чином.

Згідно даної угоди сторони домовилися про повне припинення будь-яких зобов'язань Банку перед вкладником за договорами банківських вкладів, після повернення Банком суми у розмірі 15 876.36 доларів США вкладнику.

На виконання умов вказаної угоди Банком дійсно було виплачено позивачу суму у розмірі 15 876.36 доларів США.Разом із тим, згідно рішення Печерського районного суду м. Києва від 20.07.2015 Угоду від 18.12.2012 року між ОСОБА_2 та ПАТ АТ «Дельта Банк» було визнано недійсною з підстав порушення відповідачем вимог ст.233 ЦК України, ухвалою Апеляційного суду м. Киева від 30.11.2015 року рішення залишено без змін. 06.11.2015 року Позивачем подано до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» кредиторську вимогу про визнання ОСОБА_2 кредитором АТ «Дельта Банк» за заборгованістю, що виникла за всіма договорами, укладеними між сторонами, а також за іншими видами заборгованості у сумі всіх належних кредитору коштів.Листом від 5.01.2016р.№ 05-3199870 відмовлено з підстав пропущення строку на приймання вимог кредиторів. Представник позивача 10.04.2018р. уточнив позовні вимоги та просив зобов»язати відповідача прийняти та акцептувати кредиторську вимогу за заборгованістю ,що виникла за Договорами.

В судовому засіданні позов підтримав , просив задовольнити.

Представник відповідача повторно в судове засідання не з»явився, про час розгляду справи повідомлений.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Представник 3-ої особи в судове засідання не з»явився, надав письмові заперечення.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено ряд договорів банківського вкладу, а саме:

«Найкращий для Своїх» у доларах США, укладеним між сторонами 07.02.2011 року за номером №002-28133-070211; за даним договором банком залучено суму в розмірі 14 885 доларів США; «Найкращий для Своїх» у євро, укладеним між сторонами 11.08.2010 року за номером №002-28511-110810; за даним договором банком залучено суму в розмірі 400 Свро; «Найкращий для Своїх» у гривні, укладеним між сторонами 01.12.2010 року за номером №002-28133-011210; за даним договором банком залучено суму в розмірі 1 000 грн.; «Найкращий для Друга» у євро, укладеним між сторонами 15.12.2009 року за номером №005-28509-151209; за даним договором банком залучено суму в розмірі 4 270 Євро;«Найкращий» у доларах США, укладеним між сторонами 02.02.2010 року за номером №2630/40/172524; за даним договором банком залучено суму в розмірі 13 995.93 доларів США;»Найкращий» у гривні, укладеним між сторонами 05.02.2010 року за номером №002-28511-050210; за даним договором банком залучено суму в розмірі 1 000 грн.;Найкращий для Своїх» у доларах США, укладеним між сторонами 18.03.2011 року за номером №003-28133-180311; за даним договором банком залучено суму в розмірі 5 814.46 доларів США;«Найкращий від Миколая» у гривні, укладеним між сторонами 19.12.2011 року за номером №007-28509-191211; за даним договором банком залучено суму в розмірі 1 700 грн.;«Найкращий Новорічний» у євро, укладеним між сторонами 27.12.2011 року за номером №001-28511-271211; за даним договором банком залучено суму в розмірі 400 Євро.

18 грудня 2012 року укладено угоду про проведення зобов'язання виконанням, проведених належним чином.

Згідно даної угоди сторони домовилися про повне припинення будь-яких зобов'язань Банку перед вкладником за договорами банківських вкладів, після повернення Банком суми у розмірі 15 876.36 доларів США вкладнику.

На виконання умов вказаної угоди Банком дійсно було виплачено позивачу суму у розмірі 15 876.36 доларів США.Разом із тим, згідно рішення Печерського районного суду м. Києва від 20.07.2015 Угоду від 18.12.2012 року між ОСОБА_2 та ПАТ АТ «Дельта Банк» було визнано недійсною з підстав порушення відповідачем вимог ст.233 ЦК України, ухвалою Апеляційного суду м. Киева від 30.11.2015 року рішення залишено без змін.

06.11.2015 року Позивачка посилається що подала до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» кредиторську вимогу про визнання ОСОБА_2 кредитором АТ «Дельта Банк» за заборгованістю, що виникла за всіма договорами, укладеними між сторонами, а також за іншими видами заборгованості у сумі всіх належних кредитору коштів.

Листом від 5.01.2016р.№ 05-3199870 відмовлено з підстав пропущення строку на приймання вимог кредиторів.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад ( депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, як і розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначеного такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Встановлено , що Постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150, ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 року № 51, в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію.

Постановою НБУ № 664 від 2.10.2015р. відкликано банківську ліцензію та ліквідовано АТ «Дельта Банк» .

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №181 від 02.10.2015 року розпочата процедура ліквідації АТ «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 рок включно.

Частина четверта ст. 44 Закону Про систему гарантування вкладів фізичних осіб встановлює, що Фонд гарантування призначає уповноважену особу та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 02 жовтня 2015 р. № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 жовтня 2015р № 181, «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку Кадирову Владиславу Володимировичу на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017року включно».

Таким чином ЛТ «Дельта Банк» з часу запровадження тимчасової адміністрації, а на даний час ліквідації підпадає під дію спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»

Згідно з частиною і, 5 ст. 36 Закону з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю.

Під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Порядок відшкодування Фондом гарантування коштів за вкладами встановлюється Законом та «Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами», затвердженим Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012р.

З приписів ст.ст. 26, 27 та 48 Закону та Розділів III і IV Положення № 14 вбачається, що Фонд гарантування починає виплату коштів в межах гарантованої державою суми відшкодування (200 ооо грн.) вкладникам неплатоспроможного банку, які включені в Загальний реєстр вкладників.

Встановлено частиною першою статті 49 Закону, уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Згідно з частиною 2 ст. 45 Закону Уповноважена особа Фонду визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення.

Відповідно до частини і ст. 48 Закону, Уповноважена особа Фонду з дня свого призначення складає реєстр акцептованих вимог кредиторів.

Ст. 251 ЦК Украиіи визначає строк як певний відрізок часу, з закінченням якого закон пов'язує наслідки, які мають юридичне значення. За своїм змістом, сплив строку відноситься до категорії юридичних фактів.

Позивачка вказувала що встановлений строк 6.11.2016р. була подана заява з вимогою про визнання його кредитором банку та не наданого жодного підтвердження про отримання такої заяви у встановлений строк. З наданої до суду ксерокопії заяви (а.с.13) не вбачається по яким договорам зверталась позивачка , а відповідь від 5.01.2016р. надана на лист.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх уповноваженим представникам чи спадкоємцям у національній валюті України з наступного робочого дня після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування.

Отже, правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на отримання гарантованого відшкодування за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банку-боржника.

Таким чином, немає підстав вважати, що правовідносини між вкладниками та Фондом щодо формування переліку осіб, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду, складаються з участю банку. Тому ці правовідносини не стосуються безпосередньо процедури ліквідації банку. Юридичний факт неплатоспроможності банку є лише підставою для виникнення правовідносин щодо відшкодування вкладникам їх вкладів за рахунок коштів Фонду, проте процес ліквідації має окремий перебіг і не впливає на обсяг гарантованого відшкодування вкладникам.

Наведене свідчить про те, що спір стосовно права на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Фонду в межах гарантованого державою відшкодування за вкладами є публічно-правовим, має особливий характер і стосується виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами (пункт 4 частини другої статті 4 Закону № 4452-VI), тому його не можна вважати спором у зв'язку з процесом ліквідації банку.

ВеликаПалата Верховного Суду дійшла висновку, що Фонд є державною спеціалізованою установою, що виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, уповноважена особа Фонду в цьому випадку виконує від імені Фонду делеговані ним повноваження щодо гарантування вкладів фізичних осіб, а тому спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 813/921/16 та від 23 травня 2018 року у справі № 820/3770/16.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можнавстановити дійсні обставини справи.

Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що у задоволені позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.6, 16,625 ЦК України, 12,13,77,79, 81,263,264,280 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити в позові ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта Банк», за участю третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання рішення незаконним та акцептування кредиторської вимоги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Дата складання повного тексту рішення 26.07.2018р.

Суддя Остапчук Т.В.