Постанова

Іменем України

26 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 132/3185/16-ц

провадження № 61-519св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: КоротунаВ. М. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Долина-Центр»,

представники відповідача: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

третя особа - ОСОБА_8,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Долина-центр» на рішення Калинівського районного суду Вінницької області

від 31 травня 2017 року в складі судді Павленко І. В. та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 12 грудня 2017 року в складі колегії суддів:

Ковальчука О. В., Войтка Ю. Б., Якименко М. М.,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Долина-Центр» (далі - ТОВ «Долина-Центр»), третя особа - ОСОБА_8, про відшкодування майнової шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 31 травня 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобілів позивача та третьої особи ОСОБА_8 Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 18 липня 2016 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у сумі 340 грн. У результаті ДТП позивачу було заподіяно майнову шкоду в розмірі

247 952,96 грн. На час скоєння ОСОБА_8 вказаної ДТП, останній перебував у трудових відносинах з відповідачем та виконував свої трудові обов'язки. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля була застрахована у приватному акціонерному товаристві страховій компанії «Арсенал Страхування» (далі - ПрАТ СК «Арсенал Страхування»). ПрАТ СК «Арсенал Страхування» виплатило позивачу 49 000,00 грн страхового відшкодування, проте йому відшкодовано лише частину завданої майнової шкоди.

З урахуванням викладеного та уточнень позовних вимог, ОСОБА_4 просив стягнути з ТОВ «Долина-Центр» на його користь 198 952,96 грн майнової шкоди, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 31 травня

2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 12 грудня 2017 року, позов задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Долина-Центр» на користь ОСОБА_4 у відшкодування завданої внаслідок ДТП матеріальної шкоди - 198 952,96 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, мотивовано тим, що різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою потерпілому має сплатити відповідач, оскільки шкода завдана майну позивача внаслідок винних дій водія під час виконання ним своїх трудових обов'язків.

У січні 2018 року ТОВ «Долина-Центр» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не в повному обсязі досліджено всі обставини справи, не взято до уваги доводи та докази сторін у справі та неправильно застосовано норми матеріального права.

У лютому 2018 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому зазначив, що судові рішення є законними і обґрунтованими.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Часиною першою статті 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (пункт 3 частини 1 статті 1188 ЦК України).

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України 2004 року), з урахуванням встановлених обставин і вимог (статей 10, 60 ЦПК України 2004 року), встановивши, що

ОСОБА_8, вина якого у скоєнні ДТП встановлена рішенням суду, на час ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ «Долина-Центр» та виконував свої трудові обов'язки, а також ураховуючи те, що ПрАТ СК «Арсенал Страхування» сплатило суму в межах страхового відшкодування, визначеного договором страхування, у той час як висновком експертного товарознавчого дослідження від 08 липня 2016 року встановлено завдані матеріальні збитки у сумі

247 052,96 грн, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність підстав, передбачених статтями 1166, 1172, 1187, 1188, ЦК України для відшкодування завданої позивачу майнової шкоди ТОВ «Долина-Центр», оскільки сума сплаченого страхового відшкодування недостатня для повного відшкодування завданої шкоди.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні апеляційним судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Враховуючи те, що ухвалою Верховного Суду від 09 січня 2018 року зупинено виконання рішення Калинівського районного суду Вінницької області

від 31 травня 2017 року та ухвали Апеляційного суду Вінницької області

від 12 грудня 2017 року до закінчення касаційного провадження, тому виконання рішення на підставі частини третьої статті 436 ЦПК України підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Долина-Центр» залишити без задоволення.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 31 травня

2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 12 грудня

2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 31 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області

від 12 грудня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П. Курило

М. Є.Червинська