БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/4435/16-ц
провадження № 2/361/97/18
РІШЕННЯ

Іменем України

20 грудня 2018 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді:ОСОБА_1
за участі секретаря: ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання права власності на частку у спільному майні подружжя, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2016 року до суду звернувся ОСОБА_6 із зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що з 26 вересня 1997 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 29 липня 2002 року на підставі договору купівлі-продажу придбана земельна ділянка, площею 0, 1797 га по вул. Каштановій у с. Погреби, на імя відповідача. У 2002 році на придбаній земельній ділянці подружжям ОСОБА_4 розпочато будівництво житлового будинку, яке у 2005 році завершено. За спільні кошти подружжям збудований житловий будинок, загальною площею 330,2 кв.м, житловою площею 113,6 кв.м, з відповідними господарськими будівлями та спорудами: літня кухня Б та огорожа N, по вулиці Каштановій у селі Погреби Броварського району Київської області. Право власності на вказаний будинок зареєстроване за ОСОБА_4

Оскільки відповідач не бажає у добровільному порядку вирішити питання про поділ спільного майна подружжя, позивач просить у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ним право власності на: ? частину житлового будинку №30 з відповідними господарськими будівлями та спорудами по вулиці Каштановій у селі Погреби Броварського району Київської області, та на ? частину земельної ділянки, площею 0, 1797 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, яка розташована по вулиці Каштановій у селі Погреби Броварського району Київської області.

Відповідач заперечення чи відзив на позовну заяву не подавала.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 доводи позову підтримала та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та її представник ОСОБА_5 у судовому засіданні проти доводів позову заперечували, посилаючись на ті обставини, що спірна земельна ділянка та житловий будинок є особистою приватною власністю відповідача. Пояснили, що земельна ділянка придбана за кошти відповідача, виручені від продажу квартири у м. Києві. За ці ж кошти розпочате будівництво житлового будинку. Також зазначила, що всі внутрішні будівельно-ремонтні роботи у будинку у період з 2006-2016 рік були проведені особисто відповідачем без участі позивача. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку з їх недоведеністю й безпідставністю.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

26 вересня 1997 року на території Федеративної Республіки ОСОБА_7 (місто Ессен) було укладено шлюб між громадянином ОСОБА_7 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та громадянкою України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (дошлюбне прізвище «Пічкурова»), що підтверджується Витягом з реєстру одружень № 838/1997 від 22.07.2002 року, виданого службовцем відомства РАЦС Гельзенкірхен-11 Ульріхом Шляйх.

З пояснень представника позивача встановлено, що у 1997 році позивач усиновив ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до тексту сімейної книжки, виданої 19.05.2011 службовим відомством РАЦС Ессен Федеративна Республіка ОСОБА_7 за підписом пані Патберг, сімю подружжя ОСОБА_8 складають троє осіб, серед яких вказано позивача, відповідача та їх спільного сина.

Згідно договору купівлі-продажу від 29.07.2002, посвідченого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстровано в реєстрі за № 3998, ОСОБА_4 придбана земельна ділянка, площею 0,1796 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, яка розташована по вулиці Каштанова в селі Погреби Броварського району Київської області. (а.с 9, т.1)

У п. 2.1 договору зазначено, що продаж земельної ділянки проводиться за 1283 грн. 87 коп.

На підставі вищевказаного договору 23 липня 2003 року на імя ОСОБА_4 Погребською сільською радою народних депутатів Броварського району Київської області виданий державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії РЗ № 286346. (а.с 10, т.1)

На вищевказаній земельній ділянці збудований житловий будинок № 30, загальною площею 330,2 кв.м. та житловою площею 113,6 кв.м., з відповідними господарськими будівлями та спорудами: літня кухня «Б» та огорожа «Н» по вулиці Каштанова в селі Погреби Броварського району Київської області. Право власності оформлено на ОСОБА_4 відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.08.2005, серія ЯЯЯ № 229971, видане ОСОБА_10 комітетом Погребської сільської ради Броварського району Київської області.

На час ухвалення рішення у справі шлюб між сторонами не розірвано, проте з пояснень учасників справи встановлено, що фактичні шлюбні стосунки припинені на початку 2016 року.

Допитаний як свідок ОСОБА_6 зазначив, що шлюбні стосунки із відповідачем припинились у січні 2016 року. Також пояснив, що придбанням земельної ділянки займався сам, і земельна ділянка куплена виключно за його кошти. Закупівлею будівельних матеріалів займався також свідок за свої кошти. Батько відповідача не займався будівництвом будинку, інколи розраховувався при доставці матеріалів грошима, які залишав позивач. З 1991 року по 2008 рік займався бізнесом, а в період з 2002 по 2005 роки задекларував близько 700 тис. дол. США. З 2008 року отримував у ОСОБА_7 соціальну допомогу по безробіттю. Позивач проживаючи в ОСОБА_7, часто приїжджав в Україну, як і відповідач.

Допитана як свідок ОСОБА_4 пояснила, що повінчавшись із позивачем, проживали у ОСОБА_7 разом із сином ОСОБА_11, також 10 років там жила мати свідка нелегально. Із чоловіком займались автомобілями, він привози авто в Україну для продажу. Свідок мала у власності квартиру у Києві, яку продала за 17 000 доларів США, за які придбана земельна ділянка за 7 000 дол. США та розпочате будівництво житлового будинку. Будівництвом будинку займався батько та допомагали брат, друзі й інші родичі. Відповідач не давав ніяких грошей на будівництво будинку та й свідку практично не давав ніяких грошей. Свідок пояснила, що будівельні матеріали купувала за свої кошти, а також батько допомагав придбавати будівельні матеріали, багато чого у будинку зроблено безкоштовно друзями свідка. Щодо походження коштів, пояснила, що тривалий період, коли приїхала з ОСОБА_7, займалась сільським господарством, а до одруження із позивачем працювала на «Хімімпексі». Вважає, що будинок має належати сину ОСОБА_11.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що має дружні стосунки із ОСОБА_6, він допомагав оформляти земельну ділянку у Погребах. Бачив, що ОСОБА_6 часто їздив за будівельними матеріалами, він працював, а дружина була домогосподаркою. Будівництвом будинку займався ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_13, який був сільським головою з 1993 року по 2006 рік, пояснив, що ОСОБА_6 звернувся до нього із питанням щодо оформлення земельної ділянки на дружину. Будівництво будинку розпочали самовільно та в подальшому рішенням сільської ради оформили право власності.

Свідок ОСОБА_14, брат позивача, пояснив, що їздив разом із братом шукати земельну ділянку. Вони постійно жили у ОСОБА_7, а коли приїжджали в Україну, жили у свідка. Знає, що у брата була фірма у ОСОБА_7, був у гостях у брата, бачив, що вони добре живуть в ОСОБА_7. Коли подружжя були в ОСОБА_7, за будівництвом приглядав батько ОСОБА_15. Гуси, кури, свині, сад зявились в ОСОБА_13 близько 5 років назад.

Свідок ОСОБА_16, брат відповідачки, пояснив, що сестра продала квартиру у м. Києві та купили земельну ділянку й почали будівництво житлового будинку. Батько одразу ж переїхав на будівництво і постійно приглядав за ним, був як прораб, виконував деякі робити на будівництві. Він займався придбанням будівельних матеріалів. Сестра з чоловіком рідко приїжджали з ОСОБА_7. Свідок також робив багато ремонтних робіт у будинку: укладав плитку, ламінат, гіпсокартон, за роботу йому ніхто нічого не оплачував. Часто сестра залишала батькові гроші на матеріали. Свідок допомагав сестрі та батькам.

Свідок ОСОБА_17 подруга сім'ї, вказала на те, що зі слів ОСОБА_13, вона продала квартиру у Києві та купила земельну ділянку. Свідок часто була на будівництві, знає, що будівництвом будинку займався ОСОБА_13 батько. Свідок також з подругами приїжджали допомагати ОСОБА_13, її брат також багато робив робіт у будинку. Ще до одруження ОСОБА_13 працювала та отримувала високу зарплату, а потім разом із ОСОБА_17 «ганяли» машини. Василь відносився до ОСОБА_13 не дуже добре, не давав їй грошей. ОСОБА_15 сама заробляла в Україні, займалась всім чим можна: таксувала, возила дітей, розводила кроликів, гусей, свиней та ін.

Згідно із ст. 22 КпШС України (яка діяла на час виникнення права власності на земельну ділянку та початку будівництва житлового будинку), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Частини 1 та 2 статті 24 КпШС України визначають, що майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші.

Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно із ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стаття 65 СК України передбачає, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

З огляду на викладені обставини вбачається, що спірна земельна ділянка придбана та житловий будинок збудований під час перебування сторін у шлюбі, тому відповідно до вищевказаних положень сімейного законодавства є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідач заперечуючи проти позовних вимог вказала, що земельна ділянка придбана за 7000 доларів США, які виручені від продажу її квартири у м. Києві, а решта грошей від продажу у розмірі 10000 доларів США витрачені на будівництво житлового будинку. Отже, відповідач вважає спірне майно особистою власністю.

При перевірці вказаних доводів відповідача суд приходить до таких висновків.

За змістом ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є:1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Так, матеріалами справи встановлено, що за весь час спільного проживання сторін, а саме з 1997 року по 2016 рік, відповідач не була працевлаштована як на території ОСОБА_7, так і на території України, доказів отримання самостійних доходів не надала. Із копії трудової книжки відповідача видно, що останній запис здійснений в 1997 року (а.с. 123-126, т.1). Відповідно до довідки №152 від 07.05.2007 року ОСОБА_4 працює в Міжнародному благодійному фонді УПЦ «ОСОБА_18 ОСОБА_19», однак не зазначено періоду роботи та отриманих доходів за цим місцем роботи. (а.с. 127, т.1). Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_17 вказали, що відповідач допомагала позивачу в його роботі, а в Україні займалась різного роду підробітками, однак конкретно про розмір отриманого доходу свідки не зазначили.

Установлено, що ОСОБА_6 на території ОСОБА_7 зареєстрував Приватне підприємство «V.E.M. Import &a

Згідно завірених копій довідок про доходи Податкового консультування Хазенфель і Мерсманн*Берлінер тр. 103*41145 Ессен, ОСОБА_20 Берлінерштрассе 103*4300, 45145 м. Ессен (Федеративна Республіка ОСОБА_7), а саме: довідки для подання до відомства в справах іноземних громадян від 07.10.1996 ОСОБА_6 у період з 01.07.1996 року по 30.09.1996 року отримав винагороду у сумі 20 076,00 (двадцять тисяч сімдесят шість) німецьких марок, довідки для подання до відомства в справах іноземних громадян позивач у період з 01.10.1997 року по 31.12.1997 рік отримав дохід у розмірі 42 378 (сорок дві тисячі триста сімдесят вісім) німецьких марок, довідки про доходи від 09.11.1998 позивач у період з 01.07.1998 по 30.09.1998 року отримав дохід у розмірі 25 181 (двадцять пять тисяч сто вісімдесят одна) німецьких марок 50 центів, довідки про доходи від 02.05.2000 позивач у період з 01.01.2000 року по 31.03.2000 рік отримав дохід у розмірі 11 640 (одинадцять тисяч шістсот сорок) німецьких марок 79 центів, довідки про доходи від 02.05.2002 позивач у період з 01.01.2001 року по 31.12.2001 рік отримав чистий прибуток у розмірі 105 000, 00 (сто пять тисяч) німецьких марок, довідки про доходи від 16.12.2003 позивач у період з 01.01.2003 року по 30.09.2003 рік отримав підприємницький прибуток у розмірі 155 000,00 (сто пятдесят пять тисяч) євро, довідки про доходи від 28.09.2004 позивач у період з 01.01.2004 року по 31.12.2004 рік отримав підприємницький прибуток у розмірі 91 500, 00 (девяносто одна тисяч пятсот) євро, довідки про доходи від 03.02.2006 позивач у період з 01.01.2005 по 31.12.2005 рік отримав підприємницький прибуток у розмірі 134 361 (сто тридцять чотири тисячі триста шістдесят одна) євро 61 євроцентів, довідки про доходи від 23.03.2007 Позивач у період з 01.01.2006 року по 31.12.2006 рік отримав підприємницький прибуток у розмірі 136 950,00 ( сто тридцять шість тисяч девятсот пятдесят) євро. (а.с. 28-34, т.4)

Повідомленням Коммерцбанк АГ, Філія Ессен-Штееле, від 07.05.2018 підтверджено, що з 2002 року по січень 2004 року у вказаній установі на імя ОСОБА_6 відкритий рахунок № 328400701 з банківським ідентифікаційним кодом 36040039. (а.с. 27, т.4)

Згідно з довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «НУФ«ДУАЦ» від 06.06.2018 № 06/06 позивач у період з 2001 року по 2006 рік отримував грошові перекази від Товариства на банківські рахунки в ОСОБА_7, а саме Commerzbank AG, Filiale Essen-Steele, рахунок № 328400701 BLZ.36040039 та розмір грошових сум, отриманих позивачем за період з 2001 року по 2006 рік, становив 407 294 (чотириста сім тисяч двісті девяносто чотири) євро 59 євроцентів.

На підтвердження у період з 1999 року по 2008 рік співпраці Приватного підприємства «V.E.M. Import &a71; Export» в особі позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю «НУФ «ДУАЦ» до суду надані копії таких документів, як: контракт від 05.07.1999 № 167/99Н, контракт від 07.08.2001 № 7/08/01, контракт від 11.04.2002 № 0411/Г, контракт від 29.05.2002 № 2205/Г, контракт від 12.09.2005 № 1105/П, контракт від 05.10.2005 № 1305/М, контракт від 07.11.2005 № 1405/М, контракт від 07.12.2005 № 1505/М, контракт від 12.09.2005 № 1005/Г.

На підтвердження своїх заперечень щодо позовних вимог стороною відповідача до матеріалів справи додані копія договору купівлі-продажу квартири від 26.07.2002 року, довідка від нотаріуса та копії фіскальних/накладних/товарних чеків щодо купівлі, доставки, придбання будівельних матеріалів/приладь тощо.

З тексту договору купівлі-продажу квартири встановлено, що 26 липня 2002 року ОСОБА_4 та спільним сином сторін ОСОБА_8 (в його інтересах діяла ОСОБА_4М.) було укладено з ОСОБА_21 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 Алейхема в місті Києві. Вказана квартира відповідачем та ОСОБА_8 була приватизована в 1996 році і належала їм на праві приватної власності. Відповідно до пункту 3 вказаного договору продаж квартири здійснено за 9 300 гривень, які відповідач та ОСОБА_8 отримали до підписання договору. (а.с. 223-224, т.1)

Оскільки частка у праві власності на квартиру у відповідача становила ?, то й сума коштів, особисто належних ОСОБА_4, отриманих від продажу такого майна, складала 4650 гривень (9300 грн. * ? = 4650 грн.).

Так, матеріалами справи встановлено, що 29 липня 2002 року придбана спірна земельна ділянка, площею 0,1797 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, яка розташована по вулиці Каштанова в селі Погреби Броварського району Київської області. Земельна ділянка набута на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 29.07.2002 між ОСОБА_4 та ОСОБА_22, посвідченого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстровано в реєстрі за № 3998. Продаж земельної ділянки здійснено за 1 283, 87 гривень.

Як встановлено з показів свідків, після придбання земельної ділянки сімєю ОСОБА_4 було розпочато самовільну її забудову. У 2002 році Приватним підприємством «ОЛВІК» (м. Трускавець) розроблено Проект індивідуального одноповерхового житлового будинку з мансардою (який у подальшому погоджений Начальником відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства). На території земельної ділянки збудований житловий будинок, загальною площею 330,2 кв.м. та житловою площею 113,6 кв.м., з відповідними господарськими будівлями та спорудами. (а.с. 240-248 т.3, а.с. 1-19 т.4)

15 серпня 2005 року на імя відповідача ОСОБА_10 комітетом Погребської сільської ради Броварського району Київської області видане Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 15.08.2005, серія ЯЯЯ № 229971.

Відповідно до даних у технічному паспорті щодо спірного житлового будинку, а саме відповідно до зведеного акту вартості будівель і споруд від 23.11.2003 відновлена та дійсна вартість житлового будинку становить 72 789 гривень, літньої кухні 20 969 гривень, всього огорожі 3948 гривень (загальна сума вартості всіх вказаних споруд 97 706 гривень).

З огляду на викладені та встановлені обставини, заперечення відповідача щодо права позивача на поділ спільного майна не підтвердженні належними та допустимими доказами, що у своїй сукупності могли б бути достатніми, для підтвердження її доводів з приводу того, що спірна земельна ділянка придбана, а житловий будинок з господарськими та будівельними спорудами побудований за її особисті кошти.

Так, допитана в якості свідка відповідач стверджувала, що фактично від продажу вказаної квартири отримала 17000 доларів США, які були вкладені в придбання спірної земельної ділянки та будівництво будинку.

Проте, такі покази свідка не узгоджуються з іншими письмовими матеріалами справи, зокрема договором купівлі-продажу квартири від 26 липня 2002 року, який у частині ціни продажу не оспорювався, тому ці покази свідка не можуть бути взяті судом до уваги. Також , з урахуванням положень статті 218 Цивільного кодексу України, свідчення свідків не можуть підтверджувати або спростовувати правочин, у тому числі його умови.

Окрім цього, незначний проміжок часу між датою укладення договорів купівлі-продажу квартири та спірної земельної ділянки не може бути безумовною підставою підтвердження пояснень/свідчень відповідача щодо вкладення її особистих коштів у купівлю та будівництво спірних обєктів майна.

Так, допитані як свідки позивач та відповідач дали протилежні та суперечливі покази щодо джерела коштів, за які придбана земельна ділянка та збудований будинок, тому ці докази не є достовірними.

Інших достовірних, належних та достатніх доказів, які б підтверджували той факт, що кошти у розмірі 4 650 гривень, які є особистою власністю відповідача від продажу квартири, були витрачені на придбання земельної ділянки, до матеріалів справи не надані.

Надані відповідачем до матеріалів справи копії чеків, накладних щодо підтвердження купівлі будівельних матеріалів/ приладь тощо, замовлення будівельних робіт (а.с. 56-65, 80-159. Т.1) не є підтвердженням вкладення нею особистих коштів у будівництво житлового будинку. Надаючи оцінку вказаним доказам, суд зазначає, що у більшості вказаних чеків, накладних не зазначено інформації про покупця та джерело коштів, за які придбано товар чи послугу. Крім того, вартість житлового будинку з надвірними спорудами, зазначена у технічному паспорті станом на 21.11.2003 рік становить 97 706 грн., що значно перевищує розмір особистих коштів відповідача від продажу її частки у квартирі в розмірі 4 650 грн. (1/2 від 9300 грн.).

Не підтверджують доводів відповідача й покази свідків, які зводяться до того, що свідки допомагали своєю працею, інколи безкоштовно, при будівництві будинку. Однак такі покази свідків не підтверджують вкладення особистих коштів відповідача у будівництво житлового будинку. Покази свідків про те, що відповідач брала участь у деяких роботах у будинку лише підтверджують той факт, що будинок збудований спільними зусиллями подружжя, в тому числі й працею відповідача.

Як встановлено вище судом, дохід позивача від підприємницької діяльності у період спільного проживання з відповідачем був значним і достатньо великим, що підтверджує доводи позивача про можливість придбання подружжям ОСОБА_4 спірної земельної ділянки та будівництво будинку.

Отже, купівля спірної земельної ділянки та будівництво житлового будинку здійснювалось з метою використання такого майна членами сімї ОСОБА_4 для задоволення спільних сімейних потреб.

Відповідно до розяснень Верховного Суду, викладених в постанові від 7 лютого 2018 року у справі №654/5243/14-ц, дружина й чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч.1 ст.69 СК). У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК). Майно, яке належить до особистої приватної власності дружини, чоловіка, визначено в ст.57 цього кодексу.

Виходячи з аналізу наведених вище норм законодавства, обовязок довести ті обставини, що майно, придбане в шлюбі, є особистою власністю одного з подружжя, покладено на останнього. Конструкція норми ст.60 СК свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі №6-843цс17.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а доводи заперечення відповідача не підтверджені належними та допустимими доказами, тому позовні вимоги підлягають задоволеною.

У судових дебатах представник відповідача зачитувала витяги із судових рішень Верховного Суду України та Верховного Суду, посилаючись на те, що висловлені правові позиції є обовязковими для застосування судом у порядку ст. 236 ЦПК України.

Суд звертає увагу на те, що висновки зроблені у даній справі з урахування встановлених обставин, досліджених доказів та надання їм оцінки у порядку визначеному ЦПК України, не суперечать висновкам Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права у даних правовідносинах.

Крім того, 19 вересня 2016 року представник відповідача подала заяву про застосування позовної давності до даних правовідносин.

Проте така заява є безпідставною, оскільки відповідно до ст. 72 СК України позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. Як уже встановлено судом, шлюб між сторонами не розірваний.

За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України та розмір задоволених позовних вимог, суд вважає, що із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 підлягають відшкодуванню понесені судові витрати у розмірі 6 890 (шість тисяч вісімсот девяносто) грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 24 КпШС, ст. ст. 57, 60, 62, 65, 68, 70 СК України, ст. ст. 77-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання права власності на частку у спільному майні подружжя задовольнити.

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_6 право власності на:

-? частину житлового будинку №30, загальною площею 330,2 кв.м, житловою площею 113,6 кв.м, з відповідними господарськими будівлями та спорудами: літня кухня Б та огорожа N, по вулиці Каштановій у селі Погреби Броварського району Київської області;

-? частину земельної ділянки, площею 0, 1797 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, яка розташована по вулиці Каштановій у селі Погреби Броварського району Київської області.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 понесені витрати на судовий збір у розмірі 6 890 (шість тисяч вісімсот девяносто) грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_6, РНОКПП НОМЕР_1, адреса місця проживання: 45896, Федеративна Республіка Німеччина, м. Гельзенкірхен, Вальхекенвек, буд.12.

Відповідач: ОСОБА_4, РНОКПП 4, адреса місця проживання: 07416, Київська обл., Броварський р-н, с. Погреби, вул.. Каштанова, буд. 30.

Суддя Н.М. Петришин