РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.

за участю секретаря Дехтієвської Т.О.

представника позивача ОСОБА_1 Ж А.,

представника відповідача ОСОБА_2 -ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_6, третя особа орган опіки та піклування Житомирської міської ради про виділення майна в натурі та зустрічну позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особи ОСОБА_2, ОСОБА_6 в особі її законного представника ОСОБА_5 про припинення права на частку у спільному майні шляхом виплати компенсації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що він є власником 1/4 частини квартири, при цьому зазначив, що 1/6 частина вказаної квартири належить йому на підставі свідоцтва про право власності на житло № 58894, 1/12 частина квартири належить йому згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.07.2013 року, решта належить відповідачам. Вказана квартира площею 44,7 кв. м., складається з жилових кімнат 3-5 площею 10,2 кв.м і 3-6 площею 10,70 кв.м, коридору 3-1 площею 8,10 кв.м, коридору 3-3 площею 3,0 кв.м, кухні 3-4 площею 9,50 кв.м, кладової 3-2 площею 3,20 кв.м. Договір конкретного корстування між співвласниками не укладався, між сторонами склались складні відносини, позивачу здійснювались перешкоди в користуванні квартирою, угоди про виділення частки позивача з квартири не досягнуто, за таких обставин позивач просить виділити йому в натурі 1/4 частину квартири № 3 по вул. Я.Гамарника( ОСОБА_7), 45 в м.Житомирі.

Відповідач ОСОБА_5 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4 та просила припинити право власності останнього на належну йому1/4 частину квартири, шляхом виплати грошової компенсації, посилалась на незначну частку в майні.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити, зазначила що її довіритель погоджується на проведення розподілу за варіантом розподілу наданим експертом з урахуванням, того що до будинку № 45 по вул. Яна Гамарника в м. Житомирі були зведені прибудови 3-7, 3-8, 3-9, 3-10, 3-11, 3-12, що мають статус самовільного будівництва, що надать можливість використовувати виділене приміщення за призначенням. Просила відмовити в задоволенні зустрічного позову, оскільки її довіритель іншого житла не має.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позову, оскільки поділ квартири в натурі є неможливим. Пояснив, що самовільні прибудови є незаконними та незареєстрованими, тому не можуть бути враховані при виділенні майна в натурі. Зазначив, що ОСОБА_5 було внесено на депозит 65000.00 грн. для компенсації вартості майна ОСОБА_4, та просиввідмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічні позовні вимоги.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло № 58894, виданого 12.11.2008 року відділом приватизації державного житлового фонду Житомирської міської ради, квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 в рівних частках, тобто по 1/6 частині, про що 06.09.2011 року було внесено відомості до Державного реєстру речових право на нерухоме майно.

На підставі виданих 04.07.2013 року державним нотаріусом Другої Житомирської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 свідоцтв про право на спадщину за законом позивач та відповідач ОСОБА_9 успадкували після смерті своєї матері ОСОБА_8 по 1/12 частині вказаної квартири.

ОСОБА_9 18.04.2016 року померла, згідно повідомлення приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_11, відповідно до наявних документів в спадкові справі № 37/2016, після смерті померлої 18.04.2016 року ОСОБА_9 спадкоємцями в рівних частках є ОСОБА_5 та ОСОБА_2.

Таким чином, позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1, частка якого у праві власності на неї становить 1/4 частину (1/6 + 1/12 частини).

Як слідує з технічного паспорта КП Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради, виготовленого станом на 28.01.2013 року, вказана квартира складається з 2-х ізольованих жилих кімнат 3-5 площею 10,2 кв.м і 3-6 площею 10,70 кв.м, коридору 3-1 площею 8,10 кв.м, коридору 3-3 площею 3,0 кв.м, кухні 3-4 площею 9,50 кв.м, кладової 3-2 площею 3,20 кв.м. Окрім того, на плані будинку позначено самовільно збудовані приміщення 3-7, 3-8, 3-9, 3-10, 3-11, 3-12.

За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Здійснення права спільної часткової власності визначено статтею 358 ЦК України, згідно якої право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. А частиною 3 цієї статті передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також визначено у статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України). Згідно ст.356 ЦК України - власність двох і більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками у відповідності до їх часток, за їхньою згодою. За змістом до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Якщо виділ у натурі частки не можливий, то може бути виділено частину з спільного майна з відступом від частки у праві власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Зі змісту висновку експерта № 546/11-2017 від 10.11.2017 року вбачається, що дійсна вартість квартири № 3 в житловому будинку по вул. М. Сціборського, 45 в м.Житомирі становить 239 900,00 грн. Виділити ОСОБА_12 в квартирі № 3, в житловому будинку по вул. М. Сціборського, 45 в м.Житомирі відповідно до ідеальної частки в розмірі 1/4 та з відступом від частки не вбачається можливим. Суду запропоновано можливий варіант розподілу за умови врахування самочинних прибудов до приміщень квартири № 3. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі Інструкція). Згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ обєкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні обєкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному обєкту поштової адреси. Пунктом 2.3 глави 2 Інструкції передбачено, що не підлягають поділу обєкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) обєкти нерухомого майна. Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України. Як роз"яснив Верховний Суд України в постанові від 30.09.2015р. у справі №6-цс15, - оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий обєкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння обєкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію обєктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них». В Постанові №6-12цс13 Верховний Суд України зробив висновок, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарському призначенню слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання, тощо. При розгляді даної справи, аналізуючи вимоги закону, що регулює спірні правовідносини і надані суду докази, суд дійшов таких висновків: Суд враховує, що за наданим варіантом розподілу позивачу має бути виделено коридор 3-1 площею 8,1 кв. м., без необхідних допоміжних приміщень, що в цілому не передбачає можливості виділення позивачу житлової площі, як окремої ізольованої квартири. Вказаній особі згідно висновку експертизи може бути виділена належна їй частка лише з урахуванням самовільних прибудов, що є недопустимим. Крім того, не вирішено питання щодо окремого забезпечення приміщення опаленням та електропостачанням. Відсутні необхідні документи на влаштування самостійного газопостачання до вказаної квартири, що було б необхідним у випадку виділу ізольованої квартири. При таких обставинах, враховуючи Висновок експертизи, інші надані суду докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про неможливість розділу квартири і виділу позивачу належної йому частки в натурі - за запропонованим у висновку експертизи варіантом.

Враховуючи положення статей 21, 24, 41 Конституції України,статей 316, 317, 319, 358, 361 ЦК, право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками, і такому праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов'язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи. При цьому обов'язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки, і не передбачається обов'язковість згоди інших співвласників на такий виділ та не ставиться право співвласника на виділ у залежність від згоди інших співвласників і мотивів, з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ. Правова позиція щодо отримання грошової компенсації також прийнята Верховним Судом України при розгляді справи № 6-2925цс15 від 13.01.2016 року. Суд звернув увагу, що при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного із співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно з законом; чи користуються спільним майном інші співвласники відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Проаналізувавши досліджені докази, та, враховуючи встановлені обставини, норми закону, суд вважає, що зустрічні позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки виділ 1/4 частки в натурі є неможливим, про те, суд не погоджується з твердженнями відповідачів, що 1/4 частка в майні позивача є незначною. Позивач не надав згоду на припинення права власності та на отримання компенсації за належну йому частину майна, доказів про наявність іншого зареєстрованого майна в якому позивач мав би можливість проживати суду не надано, вартість розміру компенсації яку пропонує відповідач та яку внесено на депозитний рахунок в сумі 65 000,00 грн. не надасть можливості ОСОБА_4 придбати інше придатне для проживання житло.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_6, третя особа Орган опіки та піклування Житомирської міської ради про виділення майна в натурі.

Відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особи ОСОБА_2, ОСОБА_6 в особі її законного представника ОСОБА_5 про припинення права на частку у спільному майні шляхом виплати компенсації.

Повернути ОСОБА_5 внесені відповідно до заяви на переказ готівки ПН 333965 від 29.05.2018 року, на депозитний рахунок ТУ ДСА в Житомирській області кошти в сумі 65 000,00 грн.( шістдесят п"ять тисяч грн.)

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Повний текст рішення виготовлено 09.08.2018 року.

Позивач:

ОСОБА_4, 09.01.1957 р. н.,

зареєстрований 10003 АДРЕСА_2,

ідент. код.

Відповідач:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

зареєстрований 10003 АДРЕСА_2,

ідент. код. НОМЕР_1

Відповідач:

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,

зареєстрована 10003 АДРЕСА_2,

ідент. код.

Відповідач

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3

зареєстрована 10003 АДРЕСА_2.

Суддя Л.М.Чішман