Провадження №2/200/1227/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

06 червня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого, судді - Єлісєєвої Т.Ю.

при секретарі - Кузьминій С.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. В позові позивач посилається на те, що 06.10.2014 року сталася ДТП за участю позивачки. Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивачка було закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Внаслідок ДТП, позивачу було завдано моральної шкоди, яка вплинула на психічний стан останньої, внаслідок чого вона у період з 30.11.2014 року по 13.02.2015 року та з 02.03.2015 року по 28.04.2015 року перебувала на стаціонарному лікуванні. Також були порушенні її звичні життєві уклади. У звязку з чим, просить суд стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди грошову суму в розмірі 40 000 грн. 00 коп.

Позивач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача за правилами ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно до ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності дост.76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що 06.10.2014 року сталася ДТП за участю позивачки.

Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.12.2014 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та на неї накладено штраф.

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.08.2015 року постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.12.2014 року скасовано, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАп, через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Внаслідок ДТП, позивачу було завдано моральної шкоди, яка вплинула на психічний стан останньої, внаслідок чого вона у період з 30.11.2014 року по 13.02.2015 року та з 02.03.2015 року по 28.04.2015 року перебувала на стаціонарному лікуванні. Також були порушенні її звичні життєві уклади.

Згідно ч. 1ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При цьому, п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" регламентовано, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з'ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Крім того, наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Умовою відповідальності за моральну шкоду є неправомірне рішення, дія чи бездіяльність, внаслідок яких завдано моральну шкоду. Зобов`язання відшкодувати моральну (немайнову) шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності).

Згідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Таким чином, неправомірними діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилась у моральних стражданнях, що безпосередньо повязані із погіршенням стану її здоровя, а також порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди грошову суму в розмірі 40 000 грн. 00 коп.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 11-13 81, 209, 265, 268, 280, 282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 /ІНФОРМАЦІЯ_1, 49000, АДРЕСА_1/ на користь ОСОБА_1, /ІПН НОМЕР_1, 49000, м.Дніпро, вул. Світлова, 51-Б, 19.09.1968 р.н./, в рахунок відшкодування моральної шкоди грошову суму в розмірі 40 000 (сорок тисяч) гривень 00 коп., судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп., а всього 40 640 (сорок тисяч шістсот сорок) гривень 00 коп.

Позивачем рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Т.Ю.Єлісєєва