РІШЕННЯ

іменем України

27 грудня 2018 рокуСправа №451/1378/18
Провадження № 2/451/682/18

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.

з участю позивача, відповідача

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м.Радехів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

25 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В позовній заяві зазначає, що 24.05.1997 року Павлівською сільрадою Радехівського району Львівської області зареєстрований шлюб з відповідачем, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 9. Від даного шлюбу народилася донька ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1. Протягом останніх семи років позивач постійно проживає за межами України. Виїхати на заробітки була змушена. Проживання окремо від сім»ї призвело до втрати сімейних зв'язків, втрати почуттів. Дитину виховували їхні батьки. При наведених обставинах позивач переконалася, що шлюб слід розірвати. Просила постановити рішення, яким понесені нею судові витрати з відповідача не стягувати та розірвати шлюб з відповідачем ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований 24.05.1997 року Павлівською сільрадою Радехівського району Львівської області, актовий запис № 9.

У судове засідання позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання позовні вимоги визнав, просив позов задоволити.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав.

Згідно із ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд встановив, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 24 травня 1997 року Павлівською сільрадою Радехівського району Львівської області, актовий запис № 9 (а.с.8).

Від даного шлюбу у сторін народилася дочка: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9).

Сторони подружніх стосунків не підтримують, їх сімя фактично розпалася й подальше подружнє життя є неможливим. Причинами розпаду сімї є відчуження один від одного, відсутність взаєморозуміння. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя, який виявив прояв з власної ініціативи, з поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем.

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Узагальнюючи наведене, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача стягуються судові витрати при постановленні судового рішення, проте враховуючи вимогу позивача, яка просить їх не стягувати, суд робить висновки про те, що такі не стягувати з відповідача.

Керуючись ст.ст.4,12,13,81,141,200,258-259,263-265 ЦПК України, ст.ст.104,112 Сімейного кодексу України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 24 травня 1997 року Павлівською сільрадою Радехівського району Львівської області, актовий запис № 9.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийОСОБА_4