Справа № 707/1847/18
Провадження № 2-о/690/23/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2018 року м. Ватутіне

Ватутінський міський суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Здоровила В.А.

за участю секретаря Мельник С.В.

представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Черкаський РВ УДМС України в Черкаській області про встановлення факту постійного проживання на території України,

в с т а н о в и в:

заявник та її представник просять суд встановити факт постійного проживання матері заявника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, яка померла 12.05.2005 у місті Берестечко, Горохівського району, Волинської області на території України в період з 1981 по 12 травня 2005 року, посилаючись на те, що заявник ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_3, яка померла 12.05.2005. З метою отримання громадянства України заявник звернулася до Черкаського РВ УДМС України в Черкаській області з пакетом документів, однак їй було відмовлено, оскільки для оформлення громадянства України їй необхідно надати документ, який підтверджує постійне проживання її матері на території України до 24.08.1991. А тому вона змушена звернутися до суду із вказаною заявою. Відповідно до довідки виконкому Берестечківської міської ради Горохівського району Волинської області мати заявника ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1981 і до дня смерті.

Представник заінтересованої особи Черкаського РВ УДМС України в Черкаській області не заперечував проти задоволення вимог заявника.

Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, пояснення свідків, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що вимоги заявника підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991) постійно проживали на території України.

Відповідно до п. 44 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року №215, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Положеннями п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_3, яка померла 12.05.2005, що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7) та копією свідоцтва про смерть (а.с.9).

З метою отримання громадянства України, заявник звернулася до Черкаського РВ УДМС України в Черкаській області, однак їй було відмовлено у видачі паспорта громадянина України та рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання її матері на території України до 24.08.1991.

Відповідно до довідки виконкому Берестечківської міської ради Горохівського району Волинської області від 29.08.2018 (а.с.11) мати заявника ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_4 з 1981 і до дня смерті.

Факт постійного проживання ОСОБА_3 на території України до 24.08.1991 підтвердили допитані у судовому засіданні свідки: ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Встановлення факту постійного проживання матері заявника на території України до 24.08.1991 має юридичне значення, оскільки дозволяє їй оформити її належність до громадянства України.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24.08.1991 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" (1543-12), або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу ІНФОРМАЦІЯ_5, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішеннях «Бочаров проти України» від 17.03.2011, «Коробов проти України» від 21.10.2011, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосовуванню судами як джерело права, вказано, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом», таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Враховуючи викладене, беручи до уваги відсутність заперечень з боку заінтересованої особи щодо встановлення факту постійного проживання матері заявника на території України до 24.08.1991, суд вважає, що наявні підстави для задоволення вимоги про встановлення факту постійного проживання та реєстрації на території України, оскільки докази, що безпосередньо досліджені у судовому засіданні підтверджують той факт, що мати заявника ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 12.05.2005 у місті Берестечко, Горохівського району, Волинської області постійно проживала на території України в період з 1981 по 12.05.2005 року та у суду відсутні сумніви щодо цього.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7-11, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 293, 294, 315, 316, 354-355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

заявлені вимоги ОСОБА_2, заінтересована особа: Черкаський РВ УДМС України в Черкаській області про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання матері заявника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, громадянки України, яка померла 12 травня 2005 року у місті Берестечко, Горохівського району, Волинської області на території України в період з 1981 по 12 травня 2005 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 28 грудня 2018 року.

Головуючий В.А.Здоровило