Постанова

Іменем України

26 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 686/655/16-ц

провадження № 61-9111св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представники позивача: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

відповідач - відділ капітального будівництва Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 29 серпня 2016 року в складі колегії суддів: Марцинкевича А. М., Кізюн О. Ю., Переверзєвої Н. І.,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відділу капітального будівництва Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області про визнання дій неправомірними щодо односторонньої зміни умов інвестиційного договору та зобов'язання до вчинення дій.

Позовна заява мотивована тим, що 25 грудня 2007 року між сторонами було укладено договір № 4/1349-07 про фінансування будівництва квартири АДРЕСА_1, загальною площею 48,5 кв. м, відповідно до умов якого загальна вартість квартири складала 77 600,00 грн. Після проведення інвентаризації вказаної квартири її площа збільшилась і складала 49,8 кв. м, у зв'язку із чим 15 вересня 2015 року між сторонами було укладено додаток № 1 до договору від 25 грудня 2007 року № 4/3149-07, відповідно до умов якого позивач зобов'язувався здійснити доплату за збільшення на 1,3 кв. м загальної площі квартири у розмірі сумі 2 080,00 грн. Позивач свої договірні зобов'язання виконав у повному обсязі, що підтверджується довідкою від 01 жовтня 2012 року № 19, виданою відповідачем, проте відповідач свої договірні вимоги не виконав, а саме: не надав позивачу пакет документів для оформлення права власності на вказану квартиру, зокрема акта прийому-передачі. Свою відмову у передачі вказаного документу відповідач обґрунтовував тим, що інвестиційний договір на участь у будівництві квартири було укладено на пільгових умовах як для діючого працівника міліції із розрахунку вартості 1 кв. м загальної площі 1 600,00 грн, проте оскільки на час введення в експлуатацію будинку позивача звільнено з органів внутрішніх справ йому необхідно провести розрахунки за квартиру у відповідності до собівартості 1 кв. м загальної площі житла, яка на момент введення в експлуатацію житлового будинку складала 4 173,00 грн, після чого йому буде виданий необхідний комплект документів для оформлення власності на квартиру.

Посилаючись на указане та з урахуванням уточнень позовних вимог, ОСОБА_4 просив суд визнати неправомірними дії відповідача щодо односторонньої зміни умов інвестиційного договору від 25 грудня 2007 року

№ 4/3149-07 та зобов'язати відповідача надати акт прийому-передачі об'єкта інвестування, довідку про сплату повної вартості об'єкта інвестування, згідно з умовами інвестиційного договору від 25 грудня 2007 року № 4/3149-07 та витяг з реєстру власників квартир.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 13 липня 2016 року позов задоволено.

Визнано неправомірними дії відділу капітального будівництва Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області щодо односторонньої зміни умов інвестиційного договору від 25 грудня 2007 року

№ 4/1349-07.

Зобов'язано відділ капітального будівництва Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області надати ОСОБА_4 акт прийому-передачі квартири АДРЕСА_1, довідку про сплату повної вартості об'єкта вартості інвестування квартири АДРЕСА_1 та витяг з реєстру власників квартир, згідно з договором від 25 грудня 2007 року № 4/1349-07 на дольову участь у будівництві житлового будинку по АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача відсутні підстави для відмови позивачу в отриманні необхідних документів, оскільки угода між сторонами є чинною та позивачем свої зобов'язання виконано у повному обсязі.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 29 серпня 2016 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 липня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що у відповідності до наказу управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області від 31 жовтня 2005 року, який був чинним на момент введення будинку в експлуатацію, право на пільгову ціну на житло мали діючі працівники міліції, які перебували на черзі покращення житлових умов, проте оскільки позивач на момент введення в експлуатацію житлового будинку був звільнений з органів Міністерства внутрішніх справ за власним бажанням, його право на пільгову чергу припинилося.

У грудні 2016 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи та помилкового скасування рішення суду першої інстанції.

У лютому 2017 року ліквідаційна комісія відділу капітального будівництва Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначила, що судове рішення є законним і обґрунтованим.

Відповідно до підпункту 4 пункту першого розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 25 грудня 2007 року між ОСОБА_4 та відділом капітального будівництва Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області було укладено договір № 4/1349-07 на дольову участь в будівництві житлового будинку по АДРЕСА_1, предметом якого є фінансування будівництва однокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 48,5 кв. м.

Відповідно до довідки від 05 квітня 2016 року № 232-11, виданої відділом обліку та розподілу житлової площі виконкому Хмельницької міської ради ОСОБА_4 з 12 жовтня 2007 року перебуває на квартирному обліку за місцем проживання при міськвиконкому за № 8301 у загальній черзі та за

№ 2368 у пільговій першочерговій черзі, на підставі статті 22 Закону України «Про міліцію».

Згідно із наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області від 05 червня 2013 року № 173 о/с капітана міліції ОСОБА_4 звільнено з органів Міністерства внутрішніх справ з

05 червня 2013 року за власним бажанням.

Частиною третьою статті 40 ЖК УРСР передбачено, що громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи.

Відповідно до пункту 1 розділу VІ Положення «Про порядок надання, реалізації житлової площі Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області діючим працівникам міліції, пенсіонерам органів внутрішніх справ та іншим особам», чинним на час введення будинку в експлуатацію, угода на дольову участь може бути розірвана в односторонньому порядку у випадках - звільнення співробітника, який перебуває на квартирному обліку при апараті Управління Міністерства внутрішніх справ України та міськвиконкомі по негативних мотивах, або за власним бажанням. Залишення угоди в силі для даної категорії осіб можливе при умові зміни ціни за 1 кв. м загальної площі з попередньої на собівартість, яка складається на момент здачі будинку в експлуатацію, шляхом укладення додаткової угоди.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог (статей 10, 60, 212 ЦПК України 2004 року), встановивши, що на час введення спірного будинку в експлуатацію на пільгову ціну на житло мали право діючі працівники міліції, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки у зв'язку із звільненням позивача за власним бажанням з органів Міністерства внутрішніх справ України його право на пільгову чергу припинилося.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження апеляційним судом та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом апеляційної інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Наведенні в касаційній скарзі доводи Верховним Судом відхиляються, оскільки судом апеляційної інстанції правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 29 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П. Курило

М. Є.Червинська