ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 грудня 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/4429/15-ц

Головуючий у першій інстанції - Супрун О. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/426/18

Унікальний номер справи № 750/4429/15-ц

Головуючий у першій інстанції - Супрун О. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/426/18

Чернігівський апеляційний суд у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Вінгаль В.М., Губар В.С.,

за участю секретаря судового засідання Шапко В.М.,

учасники судового процесу:

позивач: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»;

відповідач, особа, яка подала скаргу: ОСОБА_2;

оскаржується заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 серпня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

прізвище судді: Супрун О. П.; місце ухвалення рішення: м.Чернігів.; дата складання повного тексту рішення: 04 серпня 2015 року,

У С Т А Н О В И В:

У травні 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 935/6-225 від 03.09.2007 року в загальній сумі 102666,13 доларів США., а також судових витрат. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач послався на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, що призвело до виникнення вказаної вище заборгованості.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 серпня 2015 року позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за вищенаведеним кредитним договором в сумі 88997 доларів 97 центів США, що еквівалентно на день ухвалення рішення 1 932811 грн 90 коп., вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 23 жовтня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на ухвалення рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції при винесенні рішення не врахував того, що банк пропустив строк позовної давності, оскільки строк повернення кредитних коштів настав ще в 16.06.2009 року в силу п. 4.5 кредитного договору. Відповідач вказувала на те, що оскільки вона не була належним чином повідомлена про розгляд справи судом першої інстанції, не мала можливості подати заперечення у справі та заявити про застосування позовної давності, просила апеляційний суд застосувати позовну давність, подавши про це окреме клопотання.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з такого.

Як убачається з матеріалів справи, 03 вересня 2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», який змінив найменування на ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту № 935/6-225, відповідно до умов якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 50000 доларів США, зі сплатою 13,5 % річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту 27 серпня 2022 року (а.с. 5-7).

Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит, у розмірі встановленому договором.

13 липня 2009 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору кредиту № 935/6-225 від 03 вересня 2007 року, відповідно до якої кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 52306 доларів США 59 центів, зі сплатою 15 відсотків річних з 20 жовтня 2008 року та з кінцевим терміном погашення суми заборгованості 27 серпня 2027 року (а.с. 8).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 88997 доларів США 97 центів, що еквівалентно на день ухвалення рішення 1 932811 грн 90 коп., яку необхідно стягнути на користь банківської установи.

Проте, з таким висновком не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до пункту 4.5 кредитного договору, укладеного між сторонами, та який не було змінено умовами додаткової угоди від 13.07.2009 року, у договорі прописано, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених підпунктами 3.3.9-3.3.10 цього договору, протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню)(а.с.6 зворот).

Вищенаведене свідчить про те, що сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання обов'язкового дострокового повернення кредитних коштів позичальником та умови зміни строку виконання основного зобов'язання.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, поданого позивачем, останній платіж за простроченою заборгованістю за кредитом відповідачем було здійснено 16 березня 2009 року в сумі 80,88 доларів США, за відсотками - 16 березня 2009 року в сумі 555,56 доларів США.

Виходячи з умов основного кредитного договору та додаткової угоди № 1від 13 липня 2009 року про внесення змін до договору кредиту № 935/6-225 від 03 вересня 2007 року, через неналежне виконання відповідачем умов договору в частині своєчасного погашення кредиту та нарахованих відсотків, в силу умов договору змінився строк виконання основного зобов'язання (пункт 4.5 кредитного договору), який настав 10 січня 2011 року.

Зазначеного висновку апеляційний суд дійшов виходячи з положень п.4.5 договору та пункту 1 додаткової угоди, якою було визначено суму кредиту 52306 долари США 59 центів, зі сплатою 15 відсотків річних починаючи з 20 жовтня 2008 року та з кінцевим терміном погашення суми заборгованості 27 серпня 2027 року та визначено новий графік погашення кредиту (а.с.8).

Відповідно до зазначеного графіку, щомісячне погашення кредиту відповідачем мало здійснюватись починаючи з 10 жовтня 2007 року до 27 серпня 2027 року, при цьому період з квітня 2009 року по вересень 2010 року, відповідно до графіку, не передбачав внесення відповідачем щомісячних платежів на погашення кредиту(а.с.8).

Починаючи з жовтня 2010 року, відповідач за графіком зобов'язалась здійснювати погашення кредиту щомісячно в сумі 233,04 долари США, однак, виходячи з розрахунку, своїх зобов'язань не виконала протягом більше, ніж 90 календарних днів, а тому, на підставі п.4.5 кредитного договору № 935/6-225 від 03.09.2007 року зі змінами, внесеними додатковою угодою № 1 від 13 липня 2009 року, строк користування кредитом за умовами договору визначено таким, що сплив, та, відповідно позичальник впродовж одного дня, який за розрахунками припав на 10 січня 2011 року була зобов»язана погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції.

Зважаючи на те, що погашення кредиту відповідачем одноразово здійснено не було, право банка на отримання кредитних коштів було порушено, а тому починаючи з 11 січня 2011 року виникло право вимагати від відповідача стягнення суми заборгованості в повному обсязі в судовому порядку.

З позовною заявою до відповідача банк звернувся лише 6 травня 2015 року, з пропущенням строку позовної давності тривалістю у три роки, передбаченого положеннями ст.257 ЦК України.

Положеннями ч.3 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовні давність застосовується лише за заявою сторони у спорі до винесення ним рішення, втім з такою заявою відповідач звернулась лише до апеляційного суду, стверджуючи, що не була повідомлена судом першої інстанції про час та місце розгляду справи та не мала відомостей про судове засідання в її справі.

Перевіряючи зазначену заяву, апеляційний суд встановив, шо ОСОБА_2 поштових відправлень про призначення справи на 04.08.2015 року, ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів не отримувала, що підтверджується матеріалами справи. (а.с. 29,35).

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідач не була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи судом першої інстанції, а тому на підставі п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає обов»язковому скасуванню через порушення норми процесуального права щодо належного повідомлення сторони про дату, час і місце засідання суду.

Водночас, зважаючи на те, що ОСОБА_2 участі у розгляді справи не приймала та не мала жодної можливості звернутись до суду першої інстанції із заявою про застосування позовної давності, апеляційний суд знаходить справедливим, що за таких порушень, допущених судом першої інстанції, апеляційний суд вправі прийняти заяву ОСОБА_2 про застосування позовної давності на стадії апеляційного розгляду та, зважаючи на те, що під час розгляду справи в апеляційному порядку було встановлено пропущення позивачем загальної позовної давності при зверненні до суду з даним позовом, застосувати наслідки спливу позовної давності, передбачені ч.4 ст. 267 ЦК України, шляхом постановлення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до зазначеного правила та положень ч.1 ст. 141 ЦПК України, на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» витрати, понесені нею на сплату судового збору при зверненні до суду апеляційної інстанції в сумі грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 серпня 2015 року скасувати.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №935/6-225 від 03.09.2007 року в сумі 102666,13 доларів США відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_2 витрати понесені на сплату судового збору в суді апеляційної інстанції в сумі 5481 (п'ять тисяч чотириста вісімдесят одну) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів, починаючи з дня складення повного судового рішення.

Голова судового засідання: Судді: