Головуючий суду 1 інстанції - Суський О.І.
Доповідач -Коновалова В.А.
Справа № 433/96/18
Провадження № 22ц/782/446/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 серпня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Авалян Н.М., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2

відповідачі - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 02 квітня 2018 року ухваленого у складі судді Суського О.І. в смт. Троїцьке Луганської області,

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, в обґрунтування якої зазначив, що є спадкоємцем за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5, який доводиться йому дідусем.

Після смерті ОСОБА_5 залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1, а також земельної ділянки площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в АДРЕСА_1, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2), та земельної ділянки площею 0,3196 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_1, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4).

Дружина ОСОБА_5, ОСОБА_6 від прийняття спадщини відмовилася на користь відповідачів по справі, ОСОБА_4 відмовилася від прийняття спадщини на користь матері позивача ОСОБА_3, а остання відмовилася від прийняття спадщини на користь позивача. На даний час у позивача відсутні належні підстави для оформлення спадщини в нотаріальній конторі.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати за ним в порядку спадкування право власності на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,1500 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, земельну ділянку площею 0,3196 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_1, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, після ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4.

Зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 02 квітня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не проводилося підготовче засідання, не надавався строк для надання документів, не відбулося жодного слухання, так як розгляд позовної заяви постійно переносився.

Судом не приймалися міри для виклику сторін по справі.

Також зазначає, що судом першої інстанції не з'ясовані обставини відмови ОСОБА_6 від прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_6, після смерті якої відкрилася спадщина. ОСОБА_4 відмовилася від прийняття спадщини на користь ОСОБА_3, яка в свою чергу відмовилася від прийняття спадщини на користь позивача. Ці обставини мають значення для правильного вирішення справи.

(2) Позиція інших учасників справи

В матеріалах справи відсутній відзив (заперечення) на позовну заяву.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 01 червня 2018 року відповідачам роз'яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі, проте від ОСОБА_3, ОСОБА_4 не надійшло відзиву на апеляційну скаргу.

Позивач в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, надавши аналогічні пояснення викладені в апеляційній скарзі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги визнала.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином і в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції», шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

1) Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутня постанова нотаріуса, вчинена у встановленому законом порядку, про відмову у вчиненні нотаріальних дій, у зв'язку з чим викладені у позові обставини, за яких позивач не може оформити спадщину у нотаріальному порядку, не підтверджуються належними на те доказами.

Із позовної заяви не представляється можливим визначити належним чином коло спадкоємців за законом чи за заповітом.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини по справі колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ч. 2,6 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов'язковою.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

В ч. 2 ст. 130 ЦПК України передбачено, що розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручили, повертається до суду.

Отже, Цивільним процесуальним кодексом України чітко передбачений порядок вручення судових повісток.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає про те, що справа розглянута судом першої інстанції за його відсутності, судом не приймалися міри для повідомлення сторін про дату, час та місце судового засідання.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач з дійсним позовом звернувся до суду 22 січня 2018 року. Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 23 січня 2018 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, проведення підготовчого засідання призначено на 19 лютого 2018 року.

Відповідно до наказу Троїцького районного суду Луганської області від 19 лютого 2018 року «Про надання інших днів відпочинку» судді Троїцького районного суду Луганської області Суському Олегу Івановичу надані інші дні відпочинку 19 та 20 лютого 2018 року.

Ухвалою суду від 15 березня 2018 року справу призначено до судового розгляду на 02 квітня 2018 року із повідомленням сторін про час та місце судового засідання.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази направлення судом першої інстанції на адресу сторін повістки-повідомлення про розгляд справи як в підготовчому провадженні, так і у відкритому судовому засіданні.

Наявні в матеріалах справи заяви позивача та відповідачів про розгляд справи за їх відсутності не свідчать про належне повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду справи, оскільки заяви не містять таких відомостей.

Зазначені обставини свідчать про те, що сторони не були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, як це передбачено ст.ст. 128,130 ЦПК України.

Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки - повідомлення, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд роз'яснює учасникам судового процесу їхні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

В пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (див., серед інших рішень та mutatis mutandis, "Кресс проти Франції" (Kress v. France), [GC], no. 39594/98, п. 72, ECHR 2001-VI; "Ф.С.Б. проти Італії" (F.C.B. v. Italy), рішення від 28 серпня 1991 року, Серія A no. 208-B, п. 33; "Т. проти Італії" (Т. v. Italy), рішення від 12 жовтня 1992 року, Серія A no. 245-C, п. 26; та "Кайя проти Австрії" (Kaya v. Austria), no. 54698/00, п. 28, від 8 червня 2006 року).

Проте, суд першої інстанції на зазначені вимоги закону уваги не звернув, розглянувши справу за відсутності сторін, щодо яких відсутні докази належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи призначеної на 02 квітня 2018 року, розгляд справи не відклав, як передбачено п.1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, причини неявки позивача у судове засідання не з'ясував, чим порушив його конституційне право на участь у судовому розгляді.

Приймаючи до уваги положення п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України та враховуючи доводи апеляційної скарги і зазначені вище обставини, апеляційний суд вважає, що рішення Троїцького районного суду Луганської області від 02 квітня 2018 року підлягає обов'язковому скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового судового рішення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5, виданого 04 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Троїцької районної юстиції у Луганській області (а.с.16).

Після його смерті відкрилася спадщина, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами,розташованими за адресою АДРЕСА_1, земельної ділянки площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в АДРЕСА_1, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2), та земельної ділянки площею 0,3196 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_1, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4) (а.с.17-20, 23-26).

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною першою статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до частин третьої, п'ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України).

Обов'язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об'єктивності з'ясування обставин справи та оцінки доказів.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з'ясування усіх юридично-значущих обставин та надання доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв'язків, відносин і залежностей. Таке з'ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного і обґрунтованого рішення.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що позивач не міг реалізувати своє право на подачу доказів у суді першої інстанції, оскільки сторони не були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи.

У зв'язку із вказаними обставинами судом апеляційної інстанції за клопотанням позивача із Троїцької державної нотаріальної контори Луганської області та у приватного нотаріуса Троїцького районного нотаріального округу Луганської області Гапочка Є.Г. витребувані належним чином засвідчені копії спадкових справ.

Частиною 1 статті 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 статті 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

В частині 2 ст. 1275 ЦК України передбачено, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну.

Згідно листа Троїцької державної нотаріальної контори Луганської області від 23 липня 2018 року № 475/01-09 після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, було заведено спадкову справу № 97/2015 від 02 червня 2015 року на підставі заяви про відмову від прийняття спадщиниОСОБА_6, місце проживання якої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1.

02 червня 2015 року ОСОБА_6 подала до Троїцької державної нотаріальної контори Луганської області заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3. У заяві ОСОБА_6 повідомляла, що усвідомлює значення своїх дій та має можливість ними керуватися, розуміючи обставини, які мають для неї істотне значення за своєю справжньою волею відмовляється від прийняття спадщини після смерті свого чоловіка ОСОБА_5. Зміст ст. 60 Сімейного кодексу України їй нотаріусом роз'яснено, на отримання свідоцтва на частку в спільному майні подружжя не претендує. Спадкове майно, яке належить померлому чоловіку ОСОБА_5, є його особистою приватною власністю.

02 червня 2015 року із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, до Троїцької державної нотаріальної контори Луганської області звернулася ОСОБА_3, яка є донькою померлого.

20 липня 2015 року із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, до Троїцької державної нотаріальної контори Луганської області звернулася ОСОБА_4, яка є донькою померлого.

Дані обставини підтверджуються належним чином засвідченими копіями заяв про прийняття спадщини, наданих до суду Троїцькою державною нотаріальною конторою Луганської області.

Протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, ОСОБА_3 та ОСОБА_4із заявами про відкликання заяви про прийняття спадщини не зверталися.

Отже, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які відповідно до статті 1261 ЦК України є спадкоємцями за законом першої черги, у передбачений законом шестимісячний строк звернулися до державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини.

Оскільки ОСОБА_6, як спадкоємець першої черги за законом, відмовилася від прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_5, то її частка у спадщині, яку вона мала право прийняти, перейшла порівну до спадкоємців за законом першої черги, які прийняли спадщину - ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_6, про що Троїцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області зроблено актовий запис № 191 та видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_6 (а.с.15).

Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 9,4409 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новознам'янської сільської ради Троїцького району Луганської області та належала на праві власності ОСОБА_6на підставі державного акта на право власності на землю НОМЕР_7.

За життя 13 вересня 2016 року ОСОБА_6 склала заповіт, за умовами якого належну їй земельну ділянку у розмірі 9,4409 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Новознам'янської сільської ради Троїцького району Луганської області заповідала ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Отже, за заповітом спадкоємцем призначено ОСОБА_2, який є онуком ОСОБА_6.

Після смерті ОСОБА_6 приватним нотаріусом Троїцького районного нотаріального округу Луганської області Гапочка Є.Г. заведено спадкову справу за № 20/2017 від 15 лютого 2017 року.

Із матеріалів спадкової справи № 20/2017 вбачається, що 15 лютого 2017 року у передбачений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_6 звернувся позивач ОСОБА_2.

Згідно довідки Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області від 04 травня 2017 року ОСОБА_6 на момент смерті проживала одна за адресою: АДРЕСА_1.

13 червня 2017 року приватним нотаріусом Троїцького районного нотаріального округу Луганської області Гапочка Є.Г. спадкоємцю за заповітом ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 9,4409 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новознам'янської сільської ради Троїцького району Луганської області, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Підстава позову - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які об'єктивуються у поданих доказах.

Звертаючись до суду з цим позовомпозивач просив визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок та земельні ділянки після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

Отже, предметом спору є визнання права власності на спадкове майно, яке як вважає позивач, залишилося після смерті ОСОБА_6.

Однак, як зазначалося вище, житловий будинок, земельна ділянка площею 0,1500 га, земельна ділянка площею 0,3196 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в АДРЕСА_1, належали на праві особистої власності ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, та його спадкоємцями, які прийняли спадщину у встановленому законом порядку є ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Отже, зазначені житловий будинок та земельні ділянки не входять до складу спадщини, після померлої ОСОБА_6, оскільки на момент відкриття спадщини їй не належали.

Колегія суддів не приймає до уваги надану позивачем до позовної заяви відмову вчинену в простій письмовій формі ОСОБА_4, в якій вона відмовляється від будинку та земельних ділянок, які належали ОСОБА_5, та успадкованих нею, на користь сестри ОСОБА_3, оскільки законодавством не передбачено відмови особи від майна на користь іншої особи. У разі належності особі на праві власності майна, то вона може ним розпорядитися, уклавши угоду (дарування, купівлі-продажу, тощо), нотаріально посвідчивши.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_3 відмовилася від прийняття спадщини на користь рідного сина ОСОБА_2 є безпідставним, виходячи з наступного.

До позовної заяви позивачем надана відмова вчинена в простій письмовій формі, в якій ОСОБА_3 відмовляється від будинку та земельних ділянок, які належали ОСОБА_5, та успадкованих нею, на користь сина ОСОБА_2.

Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ст. 1273 ЦК України).

У пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо.

Таким чином, законодавством не передбачено відмову від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців під час розгляду спору відносно спадкового майна у судовому порядку, оскільки суд не може бути наділено повноваженнями нотаріуса.

Протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, ОСОБА_3 із заявою про відкликання заяви про прийняття спадщини, відмовою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 до нотаріусу за місцем відкриття спадщини не зверталася.

Крім того, слід зазначити, що в позовній заяві позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6. ОСОБА_3 у передбачений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщину, відкликання заяви про прийняття спадщини або із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь позивача або інших осіб до нотаріуса після смерті ОСОБА_6 не зверталася.

Оскільки ОСОБА_3 у встановлений законом строк прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_5, то має право розпорядитися майном прийнятим у спадщину, шляхом відчуження своєму сину, уклавши договір.

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати у відповідності до п.п. 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України та ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок, земельну ділянку площею 0,1500 га, земельну ділянку площею 0,3196 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в АДРЕСА_1, після ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4, відмовити з інших підстав.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Судові витрати, понесеніпозивачем при поданні апеляційної скарги, покладаються на позивача у зв'язку з тим, що як судом першої інстанції, так і апеляційним судом відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Керуючись, ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п.1,4 ч. 1 ст. 376, 383,384 ЦПК України, Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Троїцького районного суду Луганської області від 02 квітня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 10 серпня 2018 року.

Головуючий В.А.Коновалова

Судді Н.М.Авалян

Ю.П.Лозко