Справа 2-1841/12
Провадження 6/752/885/18
У Х В А Л А

іменем України

14.12.2018 року ссуддя Голосіївського районного суду м. Києва Шевченко Т.М. з участю секретаря Павлюк В.В., розглянувши подання старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лазарева А.І. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, -

в с т а н о в и в:

рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22 серпня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 жовтня 2012 року, задоволено позов ОСОБА_4 Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість в сумі 39 300 грн., 393 грн. судового збору та 120 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи. (а.с. 173, 207 т.1)

18 січня 2012 року на підставі вказаного судового рішення Голосіївським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист.

Постановою від 10.10.2013 р. державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управлння юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження № 40109155. (а.с. 17 т.2)

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року відмовлено в задоволенні подання державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про примусовий привід боржника. (а.с. 22 т.2)

У листопаді 2018 року державний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лазарева А.І. звернулася у суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_6 на строк до виконання зобов'язань, покладених на неї згідно виконавчого листа 2/2601/1841/12 від 18.01.2012, виданого Голосіївським районними судом м. Києва.

В обґрунтування подання зазначає, що на виконанні у Голосіївському районному відділі ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження № 40109155 з примусового виконання виконавчого листа № 2/2601/1841/12 від 18.01.2012 р., виданого Голосіївським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 39300,00 грн.

У встановлений строк рішення боржником не виконане.

Постановою від 04 грудня 2013 року державного виконавця накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_5 у межах суми звернення стягнення.

Вжиті державним виконавцем заходи не призвели до виконання рішення суду боржником, боржник ухиляється від виконання рішення суду. Зважаючи на тривале невиконання боржником рішення суду, на думку державного виконавця, встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є співмірним та ефективним заходом для забезпечення виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Згідно з п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Пунктом 15 Правил перетинання державного кордону громадянами України постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року передбачено, що громадянину може бути відмовлено у виїзді з України, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до п.8 ст.19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України»на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів; розшук у пунктах пропуску через державний кордон осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України від 01.02.2013 року, викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені саме за ухилення від виконання зобов'язань, а не за наявність факту їх невиконання.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов'язків.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Зі змісту подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України та доданих матеріалів вбачається, що державним виконавцем було вчинено ряд заходів, спрямованих на примусове виконання рішення суду.

Так, постановою від 04 грудня 2013 року державного виконавця арештовано майно боржника.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що нерухоме майно за боржником не зареєстровано.

Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішення, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою зазначеною у виконавчому документі (ст. 28 Закону у новій редакції та ст. 31 Закону у попередній редакції).

У строк, наданий на самостійне виконання, боржником рішення суду не виконано, будь-яких документів від боржника стосовно виконання рішення не надходило.

За змістом відповіді Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві від 13 вересня 2018 року ОСОБА_5 документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1, виданим 31.03.2016 р. відділом ВЦОД № 1 УГПРЕ ГУ ДМС України в м. Києві. (а.с. 34)

Інформація про перетин державного кордону України ОСОБА_5 не надана.

В даному конкретному випадку, враховуючи фактичні обставини справи та зміст подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, зокрема, відсутність у поданні вказівки на дії ОСОБА_5, які свідчать про ухилення від виконання судового рішення, а також ураховуючи, що додані до подання матеріали виконавчого провадження, не підтверджують факту умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов'язань, що свідомо та умисно ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішенням зобов'язань.

З доданих до подання матеріалах відсутні відомості про належне повідомлення боржника про здійснення виконавчого провадження.

За таких підстав, в задоволенні поання необхідно відмовити.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Подання державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лазаревої А.І. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: