Ухвала

28 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 559/439/17

провадження № 61-49031 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргуОСОБА_1 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року у справі за заявою органу опіки та піклування Дубенської міської ради Рівненської області в інтересах ОСОБА_2, заінтересована особа - ОСОБА_3, про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду, оскільки заявником у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи на підтвердження сплати судового збору.

ОСОБА_1 подала клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв'язку із відсутністю коштів на сплату судового збору, оскільки проживає одна з неповнолітнім сином, аліменти на утримання неповнолітньої дитини не стягуються, зазначає, що працевлаштована на мінімальну ставку заробітної плати, тому сплата судового збору ставить її у скрутне матеріальне становище, так як судовий збір становить значну частину витрат. На підтвердження матеріального стану надає довідку про заробітну плату.

Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», відповідно до яких, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Наведені ОСОБА_1 доводи не дають достатніх підстав для звільнення від сплати судового збору, що відповідає статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу, оскільки звільнити від сплати судового збору за наведеної вище норми можливо лише для позивача - фізичної особи, однак ОСОБА_1 у справі не є учасником справи.

Крім того, сума судового збору, яку повинна сплатити ОСОБА_1, не ставить її у скрутне матеріальне становище, тому у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору слід відмовити.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України

від 8 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 1 листопада

2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору для фізичної особи становить 0,2 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 352,40 грн.

Таким чином, ОСОБА_1.необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 352,40 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача:

Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею

392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 136, 185, 393, ЦПК України, статтями 4, 6, 8 Закону України «Про судовий збір»,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення

від сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвалидо 25 січня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник