Справа № 462/5386/17 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/811/2106/18 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

21 грудня 2018 року Львівський апеляційний суд в складі судді Цяцяка Р.П., перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Залізничного районного суду м.Львова від 20 грудня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою судді Львівського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 грудня 2017 року було залишено без руху та надано апелянту строк для подачі заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням причин такого пропуску, які можна було б визнати поважними, оскільки суд прийшов до висновку про те, що обставини, наведені апелянтом у поданій нею заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження (а.с. 125-126), спростовуються наявними у справі матеріалами та дають підстави для висновку про зловживання правом зі сторони відповідачки/апелянта.

Зокрема, в ухвалі від 31 жовтня 2018 року зазначалося, що матеріалами справи стверджується, що оскаржуване заочне рішення від 20 грудня 2017 року, будучи судом надісланою на адресу відповідачки, зазначеною нею у Анкеті-заяві про отримання кредиту (АДРЕСА_1; а.с. 11), 02 січня 2018 року була врученою адресату або будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, що допускається частиною 3 статті 130 ЦПК України (а.с. 46).

Апелянт постійно користувалася правовою допомогою зі сторони адвоката ОСОБА_3, який особисто приймав участь в розгляді судом 30 травня 2018 року заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення і якому було відомо про ухвалу суду про залишення цієї заяви без задоволення.

Першу апеляційну скаргу на заочне рішення суду від 20.12.2017 року ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11 липня 2018 року було залишено без руху у зв'язку з несплатою апелянтом судового збору і цю ухвалу адресатом було отримано 30 липня 2018 року, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 104), однак судовий збір за подачу апеляційної скарги сплачено так і не було, в результаті чого ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 03 вересня 2018 року апеляційну скаргу від 28 червня 2018 року було повернуто апелянту (а.с. 105-106).

В подальшому, достовірно знаючи про ухвали Апеляційного суду Львівської області від 11 липня 2018 року (про залишення апеляційної скарги без руху) та від 03 вересня 2018 року (про повернення апеляційної скарги у зв'язку з несплатою судового збору), ОСОБА_2 повторно подала аналогічну апеляційну скаргу - лише датовану 11 вересня 2018 року - і знову без оплати її судовим збором (а.с. 108-113), яку ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 26 вересня 2018 року також було повернуто ОСОБА_2 (а.с. 116-117).

І лише третю апеляційну скаргу, датовану 04 жовтня 2018 року, тобто - подану до суду через більш, як 4 (чотири) місяці після постановлення 30 травня 2018 року судом ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, ОСОБА_2 оплатила судовим збором (а.с. 131-133).

На виконання вимог вищезазначеної ухвали Львівського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року апелянтом було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищезгаданого рішення, в якому вона визнає, що ще з березня 2016 року користується правовою допомогою адвоката ОСОБА_3, а також покликається на те що ще 28.11.2016 року вона є знятою з реєстрації за адресою АДРЕСА_1, і їй не відомо хто за цією адресою отримував адресовані їй поштові повідомлення.

Продовжує стверджувати, що з 13 червня 2018 року вона перебувала за межами України, а «датування апеляційної скарги 28 червня 2018 року є технічною опискою», а відтак була позбавленою можливості надати своєму представнику, адвокату ОСОБА_3, кошти, які були необхідними для сплати судового збору.

Щодо апеляційної скарги, яку нею було подано повторно у вересні 2018 року, то апелянт ОСОБА_2 зазначає, що «через перебування (її) представника у відпустці, (вона) повторно допустилася помилки та подала апеляційну скаргу без сплати судового збору» (а.с. 136-137).

Частиною 1 статті 131 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, находження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Достовірно знаючи про те, що в провадженні Залізничного районного суду м. Львова знаходиться справа за позовом ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» до неї, а також про те, що ухвалою згаданого суду від 30 травня 2018 року її заяву про перегляд заочного рішення від 20 грудня 2017 року залишено без задоволення, ОСОБА_2 не повідомила суд про зміну свого місця проживання або місцезнаходження (про свій виїзд за межі України на тривалий час).

При цьому у апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_2 адресою для листування зазначає адресу місця проживання/діяльності адвоката ОСОБА_3 - АДРЕСА_2, який і отримував всю адресовану їй кореспонденцію.

За вище наведених обставин доводи клопотання про тривале перебування апелянта з 13 червня 2018 року за межами України до уваги прийматися не можуть.

Так само, як не можуть прийматися до уваги доводи клопотання про відсутність у відповідачки (у зв'язку з її перебуванням за межами України) можливості надати своєму представнику, адвокату ОСОБА_3, кошти, які були необхідними для сплати судового збору, та про її «повторну помилку» - «через перебування (її) представника у відпустці» - та повторну «подачу апеляційної скарги без сплати судового збору».

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти такі обставини, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто - не залежать від волевиявлення особи, що пропустила цей строк, і пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами і (з урахуванням вище наведеного) судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання апеляційної скарги,як юридична необізнаність заявника, її числені «помилки» та перебування за межами України.

Відтак, оскільки апелянтом так і не було зазначено обставин, які безпосередньо унеможливили або ускладнили можливість подачі нею апеляційної скарги у визначений законом строк, а вказані нею причини пропуску строку не можуть бути визнані поважними для поновлення строку, то у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ч.4 ст. 357 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 грудня 2017 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя Львівського апеляційного суду Цяцяк Р.П.