РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/447/18

01 серпня 2018 року м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Олійника П.В.

секретаря - Рубельського О.С.

за участю представників позивача ОСОБА_1. та ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом Органу опіки та піклування Костопільської районної державної адміністрації до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування Костопільської районної державної адміністрації звернувся в суд з позовною заявою в інтересах малолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що ОСОБА_3 є матір'ю малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не працює, стабільного заробітку не має, перебуває на диспансерному обліку у лікаря психіатра, за станом здоров'я не може виконувати батьківські обов'язки. Відповідач неналежно здійснювала догляд за дитиною, ігнорувала рекомендації соціальних працівників, щодо забезпечення умов та проведення повного медичного обстеження дитини. У квітні 2015 року за заявою батьків, малолітнього ОСОБА_5 було влаштовано в комунальний заклад «Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини» Рівненської обласної ради». 21.07.2017 року ОСОБА_5 переведено до комунального закладу «Ясининицький навчально-реабілітаційний Центр» Рівненської обласної ради, де він виховується до цього часу та знаходиться на повному державному утриманні. Малолітній ОСОБА_5 є інвалідом із дитинства, за станом свого здоров'я не здатний до самообслуговування і потребує постійного піклування. У зв'язку з ухилянням відповідачки від виконання своїх батьківських обов'язків позивач просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав та стягнути з неї аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 300 грн.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_1. позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на обставини викладені в позовній заяві, просять позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог. Пояснили, що стала на шлях виправлення, працевлаштувалася, за останній час двічі відвідувала малолітнього сина, переживає за його життя та здоров'я. Відповідач вказує, що хоче забрати сина із КЗ «Ясининицький навчально-реабілітаційний Центр» Рівненської обласної ради, забезпечити йому належні умови для проживання в сім'ї. На даний час в будинку робить ремонт, хоче придбати для дитини ліжечко та одяг. Просила не позбавляти її батьківських прав.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що відповідач має стабільну роботу, намагається створити належні умови для проживання сина та не ухиляється ві виконання батківських обов'язків.

Допитана в якості свідка ОСОБА_6, представник Підлужненської сільської ради, в судовому засіданні пояснила, що відповідач народила дитину, однак умов для виховання та утримання дитини нею створено не було. На даний час ОСОБА_3 влаштувалась на роботу, отримує заробітну плату. Частково прислухалась до рекомендацій наданих соціальними працівниками, покращила умови проживання. Однак вважає, що відповідач не справиться з вихованням дитини.

Свідок ОСОБА_7, представник Костопільського районного центру соціальної служби для сім'ї, дітей та молоді, в судовому засіданні пояснила, що з відповідачкою у 2015 році проводилась відповідна робота по покращенню умов проживання. Санітарний стан будинку був задовільний, в будинку було чисто, однак розкидані речі. При спілкуванні ОСОБА_3 була адекватною, слухала, йшла на контакт. Однак вважає, що вона не зможе забезпечити належний догляд за дитиною.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що відповідач ОСОБА_3 її дочка, вони проживають разом в АДРЕСА_1. Дочка влаштувалась на роботу, допомагає їй по господарству, роботяща, виконує будь-яку роботу. Внука бачила рік тому. Вважає, що відповідач зможе належно виконувати свої батьківські обов'язки.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що відповідач є матір'ю малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батько дитини ОСОБА_9, помер.

03.04.2015 року відповідно до розпорядження голови районної державної адміністрації за № 62, малолітнього ОСОБА_5 влаштовано у комунальний заклад «Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини, за заявою його батьків.

Розпорядженням голови районної державної адміністрації №196 від 23.06.207 року малолітнього ОСОБА_5 переведено у відповідний тип інтернативного закладу згідно з потенційними можливостями дитини - КЗ Ясининицький навчально-реабілітаційний центр.

Відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Костопільської районної державної адміністрації від 27.02.2017 року за вих. № 613/01-31/18, даний орган вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд не може погодитися із вказаним висновком, щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, оскільки такий висновок винесений без достатніх правових підстав, немотивований, не містить достатнього обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на малолітнього сина ОСОБА_5

Крім того, згідно останнього акту обстеження матеріально-побутових умов та умов виховання в сім'ї від 20.06.2018 року санітарний стан приміщення задовільний. Наявні мінімальні продукти харчування, дитячі іграшки, одяг та взуття, дитяче ліжечко. Сім'я обробляє присадибну ділянку та утримує 2 кіз. Таким чином, відповідач стала на шлях виправлення, намагається створити необхідні умови для виховання дитини та має намір надалі приймати безпосередню участь у вихованні дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Конвенція про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікована Верховною Радою України 27.02.1991 року і набула чинність для України 27.09.1991 року, визначає, що розлучення дитини з батьками може бути необхідним в як найкращих інтересах дитини у виключних випадках, наприклад, коли батьки взагалі не піклуються про неї.

Крім того, позивач посилається на те що згідно висновків районної лікарсько-консультативної комісії Костопільської ЦРЛ №1038 від 13.04.2016 року, № 859 від 20.03.2017 року, № 377 від 05.02.2018 року ОСОБА_3 батьківські обов'язки виконувати не може терміном на 1(один) рік. Однак, суд не вважає хворобу відповідачки підставою для позбавлення батьківських прав.

В матеріалах справи відсутні беззаперечні докази винної поведінки та свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками відповідачкою, які б свідчили про подальше ухилення ОСОБА_3 від виховання своєї дитини і як наслідок необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав суду надано не було.

Вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав, судом приймається до уваги зміну у поведінці відповідачки, той факт, що вона стала на шлях виправлення, влаштувалась на роботу, покращила побутові умови, та сам факт заперечення нею позовної заяви про позбавлення батьківських прав, який також свідчить про її інтерес до дитини, бажання приймати активну участь у вихованні сина, допомагати йому матеріально, її бажання бути матір'ю.

Беручи до уваги дії відповідача, які засвідчують, що вона не втратила інтересу до малолітнього сина, має бажання та можливості утримувати і виховувати його, враховуючи доведеність певних намагань відповідача проявити турботу про нього, суд вважає, що є недоцільним позбавляти ОСОБА_3 батьківських прав.

Разом з тим, враховуючи положення п.18 Пленуму Верховного Суду "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", суд відмовляючи в задоволенні позову про позбавлення цих прав, має попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів, то суд вважає, що підстав для задоволення даних вимог не має, а тому в цій частині позовних вимог позивачу також слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.163, 164 СК України та ст.ст. 81, 141, 247,258, 264-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову органу опіки та піклування Костопільської районної державної адміністрації до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити своє ставлення до виховання дитини.

Покласти на орган опіки та піклування Костопільську районну державну адміністрацію контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов'язків.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

Орган опіки та піклування: Костопільська районна державна адміністрація, місце знаходження: вул. Незалежності, 7, м. Костопіль, Рівненська область.

Відповідач:

ОСОБА_3, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_1, виданий 13.03.2014 року Костопільським РС УДМС України в Рівненській області.

Повний текст рішення складено 7 серпня 2018 року.

СуддяП. В. Олійник