Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 310/7901/17 Головуючий у 1 інстанції: Дубровська Н.М.
провадження № 22-ц/778/2146/18 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Маловічко С.В., суддів Гончар М.С., Кочеткової І.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

за участі:

представника позивача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до державного нотаріуса Бердянської державної нотаріальної контори Сальнік Олени Юріївни, треті особи - ОСОБА_4, Бердянська міська рада Запорізької області, про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округа Тищук Н.Ю., треті особи - ОСОБА_4, Бердянська міська рада Запорізької області, про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, який уточнив 27 січня 2018 року в частині зазначення відповідача, спрямувавши позов замість приватного нотаріуса Тищук Н.Ю. до державного нотаріусу Бердянської державної нотаріальної контори Сальник О.Ю.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 27 жовтня 2017 року з випадково отриманої інформації з офіційного сайту Бердянської ради Запорізької області йому стало відомо, що Бердянською міською радою Запорізької області готується проект рішення про внесення змін до договору оренди землі від 09 квітня 2008 року, зареєстрованого у Бердянському відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі вчинено запис від 25 червня 2008р. за № 04, укладеного між Бердянською міською радою та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_9

Пізніше з того самого офіційного сайту Бердянської міської ради Запорізької області ним була роздрукована копія рішення за № 21 від 26 жовтня 2017 року, де з п. 18 вбачається, наступне: «Внести зміни до договору оренди землі від 09 квітня 2008 року, зареєстрованого у Бердянському районного відділі регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25 червня 2008 року за № 04, укладеного між Бердянською міською радою та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_9, щодо земельної ділянки площею 0, 0110 га (кадастровий номер НОМЕР_1), розташованої за адресою: вул. Володимира Довганюка (до перейменування - вул. Орджонікідзе), для розміщення та обслуговування шиномонтажної майстерні, а саме, до:

- преамбули, у якій замість слів: «фізична особа-підприємець ОСОБА_9» слід читати: «громадянка України ОСОБА_4»;

- розділу «Реквізити сторін», у якому замість слів: «фізична особа-підприємець ОСОБА_9, слід читати «громадянка України ОСОБА_4».

Також за змістом наведеного рішення поновлено договір оренди землі від 09 квітня 2008 року, зареєстрований у Бердянському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25 червня 2008 року за № 04, укладений між Бердянською міською радою та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_9, щодо земельної ділянки площею 0, 0110 га. (кадастровий номер НОМЕР_1), розташованої за адресою: вул. Володимира Довганюка (до перейменування - вул. Орджонікідзе) (між автостоянкою та ПТУ 19), для розміщення та обслуговування шиномонтажної майстерні, строком до 01 жовтня 2022р. Підстава: заява від 31 липня 2017р. № С-1665, свідоцтво про право на спадщину за законом на право оренди земельної ділянки від 24 липня 2016р., зареєстроване в реєстрі за № 2-380, та акт фінансового управління виконавчого комітету Бердянської міської ради від 27 липня 2017 № 40.

Як з'ясувалось, 24 липня 2016 року відповідач Сальник О.Ю. - державний нотаріус Бердянської державної нотаріальної контори видала свідоцтво про право на спадщину за законом № 2-380, за яким третя особа ОСОБА_4 має право оренди земельної ділянки за цільовим призначенням: для розміщення та обслуговування шиномонтажної майстерні.

Вважає, що свідоцтво про право на спадщину підлягає визнанню недійсним, з огляду на наступне. З п. 8 договору оренди землі від 09 квітня 2008р., укладеного між Бердянською міською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9, вбачається, що строк його дії до 01 серпня 2012р.

Відповідно абз. 1 п. 37 договору, дія останнього припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. При цьому п. 42 рішення Бердянської міської ради Запорізької області за № 14 від 27 грудня 2012р. передбачено, що у разі порушення строку реєстрації документів, що посвідчують право на земельні ділянки п.п. 1-136, 140-154, 157-159, вважати такими, що втратили чинність.

Фізична-особа підприємець ОСОБА_9 не зареєстрував право оренди на земельну ділянку у строк, визначений рішенням Бердянської міської ради Запорізької області за № 14 від 27 грудня 2012р.

09 жовтня 2014р. між Бердянською міською радою та фізичною-особою підприємцем ОСОБА_9 укладено додаткову угоду до договору, відповідно до якої строк договору поновлено до 01 листопада 2017р. Наведена додаткова угода до договору оренди також не була зареєстрована у встановленому законом порядку, а тому інше речове право - «право оренди» у ОСОБА_9 на момент смерті не виникло. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане ОСОБА_4, про право оренди вказаної земельної ділянки.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 березня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, представника позивача, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, представника третьої особи, яка заперечувала проти апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 4 цієї норми передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого 03 червня 2016 року Бердянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 814 (а.с. 60).

Після смерті спадкодавця ОСОБА_9 відкрилася спадщина на право оренди земельної ділянки загальною площею 0,0110 га. (кадастровий номер НОМЕР_1), розташованої за адресою: вул. Володимира Довганюка (до перейменування - вул. Орджонікідзе) (між автостоянкою та ПТУ 19), цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Вид використання земельної ділянки - для розміщення та обслуговування шиномонтаної майстерні, а право користування виникло на підставі договору оренди землі, укладеного між Бердянської міською радою та спадкодавцем 09 квітня 2008року (а.с. 82), зареєстрованого у Бердянському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 25 червня 2008 року (а.с. 93), про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 04, що підтверджується копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-017 (а.с. 93-94).

29 липня 2016 року спадкоємець - третя особа ОСОБА_4 звернулася до Бердянської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_9 (а.с. 59)

Державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Сальник О.Ю. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 2-380. Одночасно зі свідоцтвом виданий витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі, з якого вбачається, що дата видачі свідоцтва «24 липня 2017 року», тобто при оформленні свідоцтва була допущена технічна помилка і зазначена дата «24 липня 2016 року» (а.с. 178,179).

Це свідоцтво просив визнати недійсним позивач ОСОБА_2, звернувшись з відповідним позовом до державного натаріуса Сальник О.Ю.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що державним нотаріусом Сальник О.Ю. були дотримані вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, та Закону України «Про нотаріат» при видачі оспорюваного свідоцтва про право на спадщину, виданого на ім»я ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_9

Між тим, ОСОБА_2 в позові взагалі не зазначав про будь-які порушення нотаріусом вимог Порядку або Закону «Про нотаріат», а його позовні вимоги зводились до того, що ОСОБА_9, не зареєструвавши право оренди за додатковою угодою про продовження строку дії договору оренди, не набув цього права, а тому не міг передати його у спадщину.

Вказані вимоги суд вирішував по суті з відповідачем в особі державного нотаріуса, прав якого оспорюваним свідоцтвом про право на спадщину не зачіпається і не порушується, та взагалі не стосується, оскільки нотаріус є лише посадовою особою, дія якої спрямована на документальне оформлення відповідного права, що виникає у спадкоємця після смерті спадкодавця.

В той же час, особа, прав якої безпосередньо стосується вимога щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, а саме спадкоємець ОСОБА_4, яка в такому разі втрачає набуте на його підставі успадковане право оренди земельної ділянки, на якій розташована майстерня позивача, визначена останнім як третя особа.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, спрямувавши позов до особи, яка порушує, не визнає або оспорює його право, обмежує його свободи чи ущемлює законні інтереси.

Встановлено, що наявність у позивача права на оформлення земельної ділянки, на якій розміщена його шиномонтажна майстерня, не визнається саме спадкоємцем померлого ОСОБА_9, з яким за його життя органом місцевого самоврядування був укладений та продовжений договір оренди, ОСОБА_4, яка є набувачем права оренди спірної земельної ділянки в порядку спадкування.

А тому саме за її участі як належного відповідача у такому спорі, який ініційовано позивачем, слід вирішувати питання законності видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, зважаючи на вказані обставини, колегія вважає за необхідне у відповідності до положень ч. 4 ст. 367 ЦПК України вийти за межі доводів апеляційної скарги у зв»язку із вказаними порушеннями норм матеріального і процесуального права, які призвели до її неправильного вирішення, та у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України змінити рішення суду в частині правового обґрунтування відмови в позові, відмовивши в позові з підстав його пред»явлення до неналежного відповідача, що унеможливлювало його вирішення по суті.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 березня 2018 року у цій справі змінити в частині правового обгрунтування відмови в позові.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 08 серпня 2018р.

Головуючий:

Судді: