Справа № 404/43/18
Номер провадження 2/404/1370/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді - Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в наслідок безпідставного накладання заборони відчуження, -

В С Т А Н О В И В :

В січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до АТ КБ «Приватбанк», по якій просив: стягнути з відповідача на його корись витрати повязані з судовим процесом в розмірі 640 грн., моральну шкоду в сумі 30 000 грн., збитки в сумі 64 000 грн., збитки на каско в сумі 16 500 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником транспортного засобу CHERY AMYLET, державний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) LVVDA11B28D016098 та мав намір в грудні 2017 року продати свій автомобіль ТОВ «Автокредит Плюс». Обовязковою умовою продажу даного транспортного засобу є перереєстрація в органах РСЦ МВС на нового власника. При зніманні транспортного засобу з обліку виявилось, що згідно з витягом Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 54482455 від 28 грудня 2017 року, автомобіль знаходиться під забороною відчуження, накладеною відповідачем. Подальша перереєстрація згідно закону не можлива.

Вказав, що знаходячись 29 грудня 2017 року в РСЦ МВС та тримаючи в руках витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна він був приголомшений, морально знищений та подавлений. З даного приводу він зателефонував на гарячу лінію відповідача та звернувся до відділення надавши всі необхідні підтверджуючі документи. У відділенні його запевнили, що сталась помилка та за добу усе буде вирішено. Напередодні позивачем було заплановано придбати нове авто в кредит, тому він вніс бронювання за авто в розмірі 2000 грн. Він планував внести всю суму з продажу свого авто за кредит нового авто, що в подальшому суттєво знизило відсотки по кредиту щомісячного платежу та згідно з умовами ТОВ «Автокредит Плюс» надавало право уникнути зайвих витрат у вигляді каско 16 500 грн. Оскільки згідно з умовами кредитування від каско можна відмовитись, якщо перший внесок за авто по кредиту складає не менш 25% від вартості авто. Але на той момент із-за неможливості продати своє авто по вині відповідача у нього не було навіть мінімального першого внеску в розмірі 17 000 грн. В звязку з цим він змушений був шукати гроші, що виявилось дуже складним, оскільки це трапилось напередодні Нового року. Знайомий позивача ОСОБА_2 всупереч своїм інтересам погодився дати йому в борг 20 000 грн., строком на 10 днів. Оскільки авто знаходилось в місті Миколаїв йому необхідно було добратись туди та заправити авто, що потребувало додаткових витрат. Поклавшись на обіцянки відповідача, що питання буде вирішеним, він по вині банку через 10 днів так і не зміг повернути ОСОБА_2 кошти.

Кожен день та серед ночі він телефонував на гарячу лінію відповідача, проте йому відповідали, що його звернення в очікуванні, а потім взагалі відімкнули. З приводу цього він не спав ночами, переживав, йому потрібно було віддати позичені гроші, а продати своє авто він не міг.

В січні 2017 року зрозумівши, що він не може вплинути на рішення відповідача, у відділення банку викликав наряд поліції, щоб у присутності правоохоронних органів представники банку пояснили чому його авто знаходиться під забороною відчуження. Проте, йому відмовились надавати такі пояснення.

Зазначив, що звернувшись 30 грудня 2017 року до відповідача, йому зателефонували тільки 11 січня та сказали, що зараз будуть розглядати заявку. 24 січня 2018 року менеджер відповідача зателефонував та повідомив, що заборона відчуження знята з транспортного засобу, проте звернувшись до РСЦ МВС позивач дізнався, що авто надалі знаходиться під забороною відчуження, тому вимушений був звернутись до суду.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 лютого 2018 року по вказаній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання /а.с. 72-73/.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 березня 2018 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті /а.с.95/.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив задовольнити. Додатково пояснив, що у 2015 році з доплатою обміняв своє старе авто ВАЗ на CHERY AMYLET, який знаходився на майданчику АТ КБ «Приватбанк». Відразу йому віддали ключі, а через деякий час подзвонили, щоб він приїхав і отримав документи і транзитні номера. Потім він поїхав в МРЕО та поставив авто на облік. Їздив на машині три роки, нічого не знав про арешт. А коли вирішив продати, то звернувся до ТОВ «Автокредит Плюс», щоб його авто оцінили та викупили, кошти від продажу він хотів внести за нове авто. З менеджером зазначеного товариства він поїхав до МРЕО і там йому дали витяг, з якого він дізнався, що на його авто накладено арешт. Він поїхав до банку, залишив заявку, надав усі документи з цього приводу, йому пояснили, що це помилка. Проте, він уже домовився за придбання нового авто і грошей для початкового внеску в нього не було, він вимушений був їх позичати. Постійно дзвонив до банку, йому повідомляли, що заявка розглядається. В кінці січня представник банку подзвонив та повідомив, що арешт знято. Він знайшов людину, яка хотіла придбати його авто за ту суму, що його влаштовувала і 30 січня з нею поїхав до МРЕО, проте видали повторно витяг з відміткою про арешт. Вказував, що не може зараз продати авто за ту суму, що хоче.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву /а.с.89-91/. Вказував, що позивач придбаваючи авто знав, що воно було заставним майном та конфіскованим. Вперше позивач звернувся до банку з питанням про зняття арешту 31 січня 2018 року і в місячний термін банком було зняте обтяження. Банк в даному випадку не порушував право позивача, оскільки останній знав, що відчуження автомобіля було неможливе. Позичав міг спочатку вирішити питання з продажу автомобіля, а потім купувати нове авто. Дана ситуація сталася з вини позивача, оскільки він вчасно не пересвідчився, що з автомобіля знято арешт. Зазначав, що позивачем необґрунтовано заявлені позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди, так як не надано відповідних доказів щодо наявності такої шкоди, протиправності діяння її заподіяча, наявності причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних страждань. Крім того, спірні правовідносини виникли із договірних зобовязань, що не передбачають відшкодування моральної шкоди. Вимоги позивача щодо стягнення збитків у розмірі 64 000 грн. та 16 500 грн. є необґрунтованими, так як між сторонами відсутні зобовязання, відповідно за порушення яких настають правові наслідки та відсутній причинний звязок між зазначеними обставинами та діями банку в даних відносинах. Крім того, зазначив, що банком на письмове звернення позивача надано письмову відповідь про те, що 01 лютого 2018 року проведено зняття обтяження з заставного автомобіля.

Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в наслідок безпідставного накладання заборони відчуження задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За нормами ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки CHERY, модель AMYLET, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Дата реєстрації 27.02.2015 р. /а.с.48/.

Згідно акта приймання-передання продавець фізична особа ОСОБА_1, та покупець: Товариство з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс», склали цей акт приймання-передання по те, що на виконання договору купівлі-продажу № Б/Н від________продавець передає, а покупець приймає транспортний засіб CHERY AMYLET, 2007 року випуску, вартість 64000 грн. Дата підписання акту: 28 грудня 2017 року /а.с.30/.

Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 54482455 від 28 грудня 2017 р., виданого Кіровоградською філією державного підприємства «Національні інформаційні системи» на транспортний засіб CHERY AMYLET, державний номер НОМЕР_1, номер обєкта LVVDA11B28D016098 було зареєстровано обтяження, тип: заборонено відчуження, обтяжувач: ЗАТ КБ «Приватбанк». При цьому, боржником зазначено ОСОБА_3, код: НОМЕР_2, Кіровоградська обл., м. Кіровоград (м. Кропивницький), АДРЕСА_1. Крім цього, із витягу вбачається, що станом на 28.12.2017 р. наявні ще два арешти рухомого майна, накладені Фортечним відділом державної виконавчої служби м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області /а.с.49-50/.

Відповідно до акту технічного огляду транспортного засобу виданого 29 грудня 2017 року було проведено технічний огляд транспортного засобу CHERY AMYLET, 2007 року випуску, номерний знак: ВА 3554 ВЕ, тип ТЗ: легковий, тип кузова ТЗ: хетчбек - В, колір: чорний, VIN: Y6DDA11B28D016098, № кузова: LVVDA11B28D016098, номер двигуна: SQR480EDEF7J03658, обєм двигуна: 1597, кількість циліндрів: 4, кількість місць: 5, кількість дверей: 5, повна маса: 1475, маса без навантаження: 1100, вид пального: бензин, який належить ОСОБА_1, свідоцтво про реєстрацію ТЗ: СХХ758695, який проживає за адресою: 25006, України, Кропивницький, Кіровоградська область, місто Кіровоград, вулиця Шевченка, 3 /а.с.14/.

Висновком експертного дослідження від 29 грудня 2017 року № 12/3541/5466, серія ВВ №0023800, виданого головним судовим експертом сектору криміналістичного дослідження транспортних засобів і реєстраційних документів, що їх супроводжують відділу інженерних, економічних видів досліджень та оціночної діяльності ОСОБА_4, встановлено, що номер кузова НОМЕР_3, номер двигуна НОМЕР_4, ідентифікатор Y6DDA11B28D016098, наданого на дослідження транспортного засобу CHERY AMYLET номерний знак НОМЕР_1, не змінювалися. Бланк наданого на дослідження документа «Свідоцтво про реєстрацію ТЗ» серія СХХ №758695 відповідає бланкам, які знаходяться в офіційному обігу /а.с.15/.

Відповідно до заяви про приєднання до публічного договору № АРNK11859 ОСОБА_1, надалі Лізингоодержувач дає згоду на приєднання до публічного договору про надання фінансового лізингу на умовах, визначених публічним договором про надання фінансового лізингу. Після прийняття Лізингодавцем позитивного рішення про надання фінансового лізингу Лізингоодержувач вносить аванс у розмірі 16 400 гривень на транзитний рахунок, вказаний в п.14.1.5 Договору. Дата підписання заяви: 31 грудня 2017 року /а.с.18/.

Згідно договору добровільного страхування наземного транспорту № АРNК11859 укладеного 31 грудня 2017 року між страховиком: ПАТ «Страхова Компанія «ІНГОСТРАХ» та страхувальником: ОСОБА_1, за цим договором майном, що страхується, є транспортний засіб марка і модель: Skoda Octavia, 2003 року випуску, номер кузова ТЗ: 57, тариф -5%, страхова сума 165 000 грн., страхова премія 8 250 грн. /а.с.59/.

Згідно довідки виданої ПАТ КБ «Приватбанк» від 02 січня 2018 року №НР5S6B726L4O6HD4, ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_6, виданий Ленінським РО УМВС в Кіровоградській області, 28.11.2001, Кіровоградська область, вулиця Шевченка, буд.3, станом на 02.01.2018 р. не має заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк» /а.с.19/.

Згідно письмового пояснення ОСОБА_2 від 03 січня 2018 року, останній вказує, що засвідчує, що дав в борг терміном на 10 діб ОСОБА_1 кошти в розмірі 20 000 гривень /а.с.13/.

Згідно квитанції від 03 січня 2018 року виданої ПАТ «А-Банк» ОСОБА_1 внесено аванс по кредиту за автомобіль Daewoo Lanos в розмірі 17 000 гривень, на імя: ОСОБА_5 /а.с.16/.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 54718161 від 30 січня 2018 року виданого Кіровоградською філією державного підприємства «Національні інформаційні системи» на транспортний засіб CHERY AMYLET, державний номер НОМЕР_1, номер обєкта LVVDA11B28D016098 наявне зареєстроване обтяження, тип: заборонено відчуження, обтяжувач: ЗАТ КБ «Приватбанк». 29 грудня 2017 року вилучено два обтяження на рухоме майно, накладені Фортечним відділом державної виконавчої служби м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області /а.с.64-69/.

Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація вилучення запису) № 54732720 виданим Дніпропетровською філією державного підприємства «Національні інформаційні системи» з Державного реєстру обтяжень рухомого майна 01 лютого 2018 року вилучено запис 6201732 з контрольною сумою Г5396Е2Г7Б /а.с.118/.

Листом від 05 лютого 2018 року №20.1.0.0.0/7-20180201/1626 ПАТ КБ «Приватбанк» відповів на звернення позивача № 84 від 01 лютого 2018 року та повідомив про те, що його вимоги виконано, 01 лютого 2018 року проведено зняття обмеження з авто CHERY А15 AMYLET, ВІН: LVVDA11B28D016098 /а.с.91/.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача коштів, які б останній міг отримати в розмірі 64 000 грн. та збитків повязаних з зайвими витратами на каско в розмірі 16 500 грн., суд дійшов висновку, що у їх задоволенні слід відмовити.

В обґрунтування вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди позивач посилався на те, що з вини відповідача, оскільки на автомобіль було накладено арешт, він не зміг його продати, а за отримані кошти придбати новий автомобіль, що привело до зайвих витрат у вигляді каско в сумі 16500 грн.

Із наданих позивачем пояснень вбачається, що він намагався продати автомобіль CHERY AMYLET двум покупцям, а саме ТОВ «Автокредит Плюс» та ОСОБА_6

На підтвердження наміру продати автомобіль ТОВ «Автокредит Плюс» позивач надав акт приймання-передання від 28 грудня 2017 року за яким він передає, а ТОВ «Автокредит Плюс» приймає транспортний засіб CHERY AMYLET, 2007 року випуску, на виконання договору купівлі-продажу № Б/Н від________, вартість 64000 грн.

Проте вказані доводи позивача суд вважає безпідставними, оскільки вони не базуються на нормах цивільного законодавства.

Так відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином істотними умовами договору купівлі-продажу є предмет договору, яким є майно (товар), та ціна.

Згідно з приписом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За вимогами цивільного законодавства договір купівлі-продажу транспортного засобу вчинюється у письмовій формі.

Проте допустимих доказів укладення договору купівлі-продажу автомобіля CHERY AMYLET позивач не надав, а зміст акту приймання-передання від 28 грудня 2017 року не свідчить про те, що позивач передав у власність ТОВ «Автокредит Плюс» автомобіль.

На підтвердження наміру продати автомобіль ОСОБА_6 позивач надав письмові пояснення ОСОБА_6 від 03 січня 2017 року, в яких останній підтверджує той факт, що 29 грудня 2017 року прибув в місто Кропивницький до МРЕО з приятелем на автобусі Opel Monterrey з міста Бровари, Київської області, щоб здійснити покупку автомобіля CHERY AMYLET у громадянина ОСОБА_1 за попередньою домовленістю за 3000 доларів США. За декілька днів до цього вони обсудили деталі купівлі-продажу та одним з його питань було «Чи не буде проблематично зняти машину з обліку в МРЕО?», на що позивач відповів «Жодних питань не виникне». Зазначав, що він 29 грудня 2017 року прибувши до міста Кропивницького та зустрівшись з громадянином ОСОБА_1 поїхали в органи МРЕО для перереєстрації авто. Там вони дізнались, що автомобіль знаходиться під забороною відчуження, який наклав Приватбанк. Розуміючи, що це питання не одного дня, купівля авто стала неможлива. Підтверджує, що громадянин ОСОБА_1 виходячи з людського фактору та гідності добровільно віддав йому 1500 грн. за те, що він витратив кошти на пальне, щоб приїхати з міста Бровари до міста Кропивницького та повернутися до міста Бровари /а.с.12/.

Письмові пояснення ОСОБА_6, що містяться в матеріалах справи /а.с.12/, не можуть бути прийняті судом як належний та допустимий доказ, оскільки особа, яка їх підписала, не була допитана в судовому засіданні в якості свідка, не попереджалась про кримінальну відповідальність за відомо неправдиві свідчення та не була приведена до присяги.

Відповідно до статті 78 ЦПК України, яка регулює допустимість доказів, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожен свідок у цивільному процесі має допитуватися у судовому засіданні окремо. Перед допитом свідка головуючий встановлює його особу, вік, рід занять, місце проживання і стосунки із сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, розяснює його права і зясовує, чи не відмовляється свідок із встановлених законом підстав від дачі показань. Окрім повідомлення про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань і відмову від дачі показань, свідок має бути приведений судом до присяги, яка зачитується у залі судового засідання вголос безпосередньо свідком та особисто підписується ним. Підписаний свідком текст присяги та розписка приєднується до справи. Лише після виконання цієї процесуальної процедури свідок допускається судом до дачі показань.

Якщо дані у справі отримані з порушенням порядку подання, дослідження і оцінки, вони не можуть використовуватися судом як докази. Тому, не можна використовувати як доказ письмове пояснення свідка ОСОБА_6, подане суду самим позивачем. Не мають доказового значення, і не можуть бути покладені в обґрунтування судового рішення свідчення свідків, які безпосередньо не допитувалися в судовому засіданні з дотриманням передбачених процесуальним законом процедур.

Крім цього, суд звертає увагу, що пояснення ОСОБА_6 датовані січнем 2017 року, тоді як для укладення договору купівлі-продажу автомобіля він приїхав до м. Кропивницький в грудні 2017 року. Також ОСОБА_6 був запрошений позивачем для укладення договору купівлі-продажу автомобіля 29.12.2017 р., не дивлячись на те, що 28.12.2017 р. позивачу було відомо, що на автомобіль накладено арешт.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування.

Породжуючи настання цивільних прав та обовязків згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України відповідальність у вигляді відшкодування збитків вимагає для її застосування наявності складу правопорушення, а саме протиправної поведінки (дії чи бездіяльності), шкідливого результату такої поведінки, причинного звязку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків (шкоди).

Відповідно до ч. 2 статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженнями речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Причинний звязок між протиправною поведінкою порушника та збитками полягає, передусім, у прямому (безпосередньому) звязку між протиправною поведінкою та настанням шкідливого результату.

Вказані обставини підлягають доведенню позивачем належними та допустимими у справі доказами.

Суд приходить до висновку, що наведені позивачем обставини порушеного права, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки позивачем не доведено спричинення шкоди діями відповідача, виходячи з положень ст. 22 ЦК України, не надано доказів того, що неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості продати авто, позивачем не доведено причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками, що є важливим елементом складу цивільного правопорушення про стягнення таких збитків.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоровя, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до положень норм ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутись до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Оскільки, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів завдання йому матеріальної та моральної шкоди незаконними діями відповідача, в задоволенні зазначених вимог необхідно відмовити.

Судові витрати не підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 19, 263-265,268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в наслідок безпідставного накладання заборони відчуження - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер).

Відповідач: АТ КБ «Приватбанк» (місцезнаходження м. Київ, вул. Грушевського 1д, ЄРДПОУ - 14360570).

Повний текст судового рішення складено 17.12.2018 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда