Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/2089/18

номер провадження 2/695/1073/18

09 серпня 2018 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Середи Л.В.,

за участю секретаря Бреуса В.С.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

02.11.2007 року помер батько позивачів по справі ОСОБА_4, який за свого життя склав заповіт, за яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, заповідав ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на майно померлого, до якої серед іншого входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 54, с. Піщане Золотоніського району Черкаської області.

Позивачі належним чином прийняли спадщину після смерті свого батька, однак не можуть оформити право на вказаний вище будинок в порядку спадкування, так як у них відсутні оригінали документів, що посвідчують право власності спадкодавця на вказаний житловий будинок і за цих підстав нотаріус, постановою від 26.06.2018 року, відмовив у вчиненні нотаріальної дії.

За вказаних обставин позивачі були змушені звернутися до суду із відповідним позовом про визнання права власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом.

У підготовче засідання позивачі не зявилася, однак ОСОБА_2, в тому числі і за дорученням ОСОБА_1, звернувся до суду із заявою, відповідно до якої розгляд справи просив провести за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву, в якій просив суд справу розглянути без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає повністю.

Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу.

Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а відповідач позовні вимоги визнав повністю, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні розглянути справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі та прийняти рішення на підставі доказів, що знаходяться у ній.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення.

При цьому суд виходить з наступних підстав.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи.

Відповідно до свідоцтва про смерть (серії 1-СР № 080840 від 05.11.2007 року) ОСОБА_4 помер 02.11.2007 року, про що зроблений відповідний актовий запис №67.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Відповідно до довідки, виданої виконкомом ОСОБА_3 сільської ради за вих. № 591, за померлим ОСОБА_4 згідно із записом №755 в погосподарській книзі №10 числиться житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул. Шевченка, 54, с. Піщане Золотоніського району Черкаської області, який був побудований в 1964 році.

Право власності ОСОБА_4 на вказаний будинок стверджується також копією технічного паспорту, що знаходиться в матеріалах справи.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.06.2018 року Золотоніською районною державною нотаріальною конторою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок, із-за відсутності правовстановлюючого документа на дане майно.

Суд бере до уваги, що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції).

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не було передбачено процедури введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні прав власності.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад і додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Оскільки сам будинок був побудований в 1964 році, а в сільській раді наявний відповідний запис в погосподарській книзі про власника вказаного будинку, суд приходить до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_4 за життя належав на праві власності будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою вул. Шевченка, 54, с. Піщане Золотоніського району Черкаської області, хоча за життя він і не отримав відповідного свідоцтва про право власності на вказаний житловий будинок.

Відповідно до загальних норм закріплених в ст. 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Так згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Окрім того суд, при вирішенні вказаної справи бере до уваги, що згідно ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Сільська рада, як відповідач по справі та орган місцевого самоврядування, що здійснює представництво територіальної громади позовні вимоги визнала повністю, а отже визнала і факт належності вказаного будинковолодіння померлому ОСОБА_4

Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину.

Нормами ч. 1 ст. 1223 ЦК України визначено, що право на спадщину мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до заповіту ОСОБА_4 від 10.10.2001 року, посвідченого секретарем Піщанської сільської ради Золотоніського району, зареєстрованого в реєстрі за №266, ОСОБА_4 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповів ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Факт родинних відносин позивачів із померлим ОСОБА_4 стверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-ЯР №901721, виданим ОСОБА_3 сільською радою Золотоніського району 12.08.1958 року та свідоцтвом про народження серії ЯО №568521, виданим Кіровською сільською радою Сарпаінського району Сталінградської області 28.05.1952 року.

У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як вбачається із повідомлення Золотоніської районної державної нотаріальної контори за вих. №730/01-16 від 20.07.2018 року після смерті ОСОБА_4 заведена спадкова справа за №333. Підставою для її заведення були подані заяви про прийняття спадщини від ОСОБА_1 та ОСОБА_2, на ім`я яких 21.05.2018 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно померлого.

Таким чином у судовому засіданні встановлено, що позивачі прийняли спадщину у встановленому чинним законодавством порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1296 відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачі належним чином прийняли спадщину після смерті свого батька, а оскільки оригінал правовстановлюючого документа відсутній, а власник помер, вбачається обмеження їх прав у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, а тому, враховуючи, що існують законні підстави, суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

На підставі зазначеного та керуючись

ст., ст. 346, 1268 ЦК України та ст. 10,

ст., ст. 76,264,265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, село Піщане, вулиця Шевченка, 54, за ОСОБА_1 та ОСОБА_2, по 1/2 (одній другій) частині за кожним, в порядку спадкування за заповітом, посвідченим у ОСОБА_3 сільській раді Золотоніського району 10 жовтня 2001, реєстр №266, після померлого 02 липня 2007 року їх батька ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення в порядку визначеному ст.,ст. 354-356 ЦПК України.

Суддя: Середа Л.В.