АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3639/18 Справа № 202/6975/17 Головуючий у 1 й інстанції - Мороз В.П. Доповідач - Макаров М.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити певні дії та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2017 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив: стягнути з ОСОБА_3, заборгованість у загальному розмірі 1 186 536грн. 03 коп., що складається з основного боргу у розмірі 1 021 308 грн. 00 копійок; 3% річних, що становить 28 372 грн. 77 коп.; та індексу інфляції у розмірі 136 855 грн. 26 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 000 грн.; розділити в натурі окремо розташовану нежитлову будівлю магазину та кафе, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 210,6 кв.м., на два окремі нежитлові приміщення, а саме приміщення № 1 (загальною площею 204,5 кв.м.) та приміщення №2 (загальною площею 6,1 кв.м.); звернути стягнення на приміщення № 1 загальною площею 204,5 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, шляхом визнання за ОСОБА_6 право власності на зазначене майно, що складається з наступних приміщень: торговий зал, площею 48,4 кв.м.; підсобне приміщення, площею 5,6 кв.м.; санвузол, площею 2,0 кв.м.; санвузол,площею 2,0 кв.м.; коридор, площею 9,2 кв.м.; щитова, площею 4,5 кв.м.; підсобне приміщення, площею 7,9 кв.м.; підсобне приміщення, площею 3,7 кв.м.; зал, площею 24,6 кв.м.; кухня, площею25,0 кв.м.; санвузол, площею 2,2 кв.м.; коридор, площею 3,0 кв.м.; толочная, площею 4,5 кв.м.; коридор, площею 5,2 кв.м.; банкетний зал, площею 19,4 кв.м.; торговий зал, площею 37,1 кв.м.; звільнити з-під заборони за номером: 5212218, що міститься в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна новоутворене нерухоме майно, а саме: приміщення № 1 загальною площею 204,5 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: торговий зал, площею 48,4 кв.м.; підсобне приміщення, площею 5,6 кв.м.; санвузол, площею 2,0 кв.м.; санвузол,площею 2,0 кв.м.; коридор, площею 9,2 кв.м.; щитова, площею 4,5 кв.м.;підсобне приміщення, площею 7,9 кв.м.; підсобне приміщення, площею 3,7 кв.м.; зал, площею 24,6 кв.м.; кухня, площею 25,0 кв.м.; санвузол, площею 2,2 кв.м.; коридор, площею 3,0 кв.м.; толочная, площею 4,5 кв.м.; коридор, площею 5,2 кв.м.; банкетний зал, площею 19,4 кв.м.; торговий зал, площею 37,1 кв.м.; звільнити з-під іпотеки за номером: 12966622, що міститься в Державному реєстрі іпотек нерухоме майно новоутворене нерухоме майно, а саме: приміщення № 1 загальною площею 204,5 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: торговий зал, площею 48,4 кв.м.; підсобне приміщення, площею 5,6 кв.м.; санвузол, площею 2,0 кв.м.; санвузол,площею 2,0 кв.м.; коридор, площею 9,2 кв.м.; щитова, площею 4,5 кв.м.; підсобне приміщення, площею 7,9 кв.м.; підсобне приміщення, площею 3,7 кв.м.; зал, площею 24,6 кв.м.; кухня, площею25,0 кв.м.; санвузол, площею 2,2 кв.м.; коридор, площею 3,0 кв.м.; толочная, площею 4,5 кв.м.; коридор, площею 5,2 кв.м.; банкетний зал, площею 19,4 кв.м.; торговий зал, площею 37,1 кв.м.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2017 року в складі судді Мороза В.П. позов задоволено частково та постановлено:

стягнути з ОСОБА_3, заборгованість у загальному розмірі 1 186 536 грн. 03 коп., що складається з основного боргу у розмірі 1 021 308 грн. 00 копійок; 3% річних, що становить 28 372 грн. 77 коп.; та індексу інфляції у розмірі 136 855 грн. 26 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 000 грн.;

розділити в натурі окремо розташовану нежитлову будівлю магазину та кафе, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 210,6 кв.м., на два окремі нежитлові приміщення, а саме приміщення № 1 (загальною площею 204,5 кв.м.) та приміщення №2 (загальною площею 6,1 кв.м.);

звернути стягнення на приміщення № 1 загальною площею 204,5 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, шляхом визнання за ОСОБА_6 право власності на зазначене майно, що складається з наступних приміщень: - торговий зал, площею 48,4 кв.м.; - підсобне приміщення, площею 5,6 кв.м.; - санвузол, площею 2,0 кв.м.; - санвузол,площею 2,0 кв.м.; - коридор, площею 9,2 кв.м.; - щитова, площею 4,5 кв.м.; - підсобне приміщення, площею 7,9 кв.м.; - підсобне приміщення, площею 3,7 кв.м.; - зал, площею 24,6 кв.м.; - кухня, площею 25,0 кв.м.; - санвузол, площею 2,2 кв.м.; - коридор, площею 3,0 кв.м.; - толочная, площею 4,5 кв.м.; - коридор, площею 5,2 кв.м.; - банкетний зал, площею 19,4 кв.м.; - торговий зал, площею 37,1 кв.м.;

Звільнити з-під заборони за номером: 5212218, що міститься в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна новоутворене нерухоме майно, а саме: приміщення № 1 загальною площею 204,5 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: - торговий зал, площею 48,4 кв.м.; - підсобне приміщення, площею 5,6 кв.м.; - санвузол, площею 2,0 кв.м.; - санвузол,площею 2,0 кв.м.; - коридор, площею 9,2 кв.м.; - щитова, площею 4,5 кв.м.; - підсобне приміщення, площею 7,9 кв.м.; - підсобне приміщення, площею 3,7 кв.м.; - зал, площею 24,6 кв.м.; - кухня, площею25,0 кв.м.; - санвузол, площею 2,2 кв.м.; - коридор, площею 3,0 кв.м.; - толочная, площею 4,5 кв.м.; - коридор, площею 5,2 кв.м.; - банкетний зал, площею 19,4 кв.м.; - торговий зал, площею 37,1 кв.м.;

Звільнити з-під іпотеки за номером: 12966622, що міститься в Державному реєстрі іпотек вказане новоутворене нерухоме майно, а в решті позовних вимог ОСОБА_6 - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позовні вимоги ОСОБА_6 в частині стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_3, розподілення в натурі об'єктів нерухомості та звернення стягнення є законними та обґрунтованими.

В апеляційній скарзі ПАТ "Укрсоцбанк" просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини справи, не були враховані суттєві обставини справи та не надано їм належної правової оцінки, неправильно кваліфіковано правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин.

Відповідно до п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Статтею 351 ЦПК України передбачено, що апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

А згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 28 жовтня 2006 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було укладено Договір позики, відповідно до умов якого Позивач передав в присутності свідка, в особі ОСОБА_5, відповідачу в борг 40 000 (сорок тисяч) доларів США, що еквівалентно 202 000 (двом стам двом тисячам) грн. 00 коп. за курсом НБУ на станом на 28 жовтня 2006 року, які відповідач зобов'язався повернути на протязі наступних десяти років, тобто в строк до 28 жовтня 2016 року, що підтверджується розпискою від 28.10.2006 року.

На забезпечення виконання позичальником зобов'язань, узятих на себе за вищезазначеною позикою відповідач зобов'язався передати у власність належне ОСОБА_3 на праві приватної власності нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кафе "Золотая рыбка".

Неодноразово Позивачем було вручено відповідачеві повідомлення про необхідність сплати боргу, що підтверджується листами від 12.10.2016 року, 17.11.2016 року та 24.02.2017 року, з відмітками про отримання.

До цього часу зобов'язання по поверненню суми позики відповідачем не виконано.

Відповідач зобов'язаний повернути суму коштів в розмірі 1 021 308 грн. 00 копійок, що еквівалентно 40 000 (сорок тисяч) доларів США за курсом НБУ станом на 28.10.2016 року (100 доларів США = 2553,27 грн.).

Крім того, за весь строк прострочення, яке становить 338 днів, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу 3% річних від суми прострочення за період з 28.10.2016 року по 01.10.2017 року, що становить 28 372,77 грн.,та інфляційні втрати позивача за період 28.10.16р. - 01.08.17 р., що становлять136 855,26 грн.

Тобто загальний розмір заборгованості з урахуванням 3% річних та індексу інфляції складає - 1 186 536 грн. 03 коп.

Позовні вимоги до відповідача ОСОБА_4 обґрунтовуються тим, що відповідно до Договору про надання правової допомоги від 01.06.2017 року щодо правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем ОСОБА_3, ОСОБА_4 взяв на себе зобов'язання щодо врегулювання даного спору.

Відповідно до умов Договору від 01.06.2017 року ОСОБА_4 отримав від позивача грошову суму в розмірі 2000,00 (дві тисячі) грн., однак станом на час звернення позивача до суду останній не виконав взяті на себе зобов'язання та не повернув грошову суму Позивачеві.

Також судом встановлено, що на підставі договору іпотеки від 26.06.2007 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Криворізьського міського нотаріального округу Стюрко О.О. ОСОБА_3 було передано в іпотеку спірний об'єкт нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_1

На підставі зазначеного приватним нотаріусом було внесено відповідні записи до державних реєстрів: запис про іпотеку за №12966622 в Державному реєстрі іпотек; запис про заборону за №5212218.

Відповідачем ОСОБА_3 було передано нерухоме майно в іпотеку без згоди позивача, чим порушено його законні права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суду виходив з їх обґрунтованості та доведеності.

Проте, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ст. 264 ЦПК України Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваним рішенням було звільнено з-під заборони новоутворене нерухоме майно, а саме: приміщення № 1 загальною площею 204,5 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, проте дане майно знаходилось під забороною ПАТ "Укрсоцбанк", як іпотекодержателя за іпотечним договором № 574 від 26 червня 2007 року.

Суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив обставини справи та не встановив, що на момент розгляду справи спірне майно знаходилось під забороною ПАТ "Укрсоцбанк", проте суд першої інстанції не залучив їх до розгляду справи в якості належного відповідача чи співвідповідача та розглянув справу без його участі, допустивши порушення його прав.

Враховуючи те, що предметом спору є нерухоме майно то відповідно до вимог ст.ст. 209, 210, 657 ЦПК України, правочин стосовно цього майна підлягав обов'яково нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, проте таких дій сторони не вчинили.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_6, судом першої інстанції не в повному обсязі з'ясовано обставини, які мали значення для вирішення даного цивільного спору, в зв'язку з чим ухвалено судове рішення, яке не відповідає вимогам чинного законодавства.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що заочне рішення слід скасувати та в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.147, п.3 розділом ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк"- задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2017 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити певні дії та визнання права власності - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" () судовий збір у сумі 960 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

М.Ю. Петешенкова