справа №176/2369/18
провадження №2/176/1138/18
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

20 грудня 2018 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої судді Павловської І.А.,

з участю секретаря Ніколенко М.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в м. Жовті Води в приміщенні суду цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 22.02.2012 року в розмірі 14212,59 грн. та судові витрати в розмірі 1762,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 22 лютого 2012 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Однак, відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами належним чином не виконує, що призвело до утворення заборгованості розмір якої станом на 02 жовтня 2018 року становить 14212,59 грн. та складається з: заборгованості за кредитом 1568,67 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 3699,26 грн.; заборгованості за пенею 7791,68 грн., фіксованої частини штрафу 500,00 грн., процентної складової штрафу 652,98 грн.

Оскільки відповідач не виконує взятих на себе зобовязань, позивач, із посиланням на ст.ст. 526, 554, 623-625 ЦК України, просить провести стягнення зазначеної суму заборгованості із ОСОБА_1 на свою користь.

Ухвалою судді від 16 листопада 2018 року по справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання свого представника не направив, при цьому в позовній заяві представником позивача ОСОБА_2 зазначено про розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач, який належним чином повідомлявся про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Поштовий конверт направлений на його адресу повернувся з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

За вказаних обставин суд, враховуючи те, що відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, а позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, ухвалив відповідно ст. 280 ЦПК України, проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Так, відповідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 22 лютого 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк (правонаступником якого є акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с. 10).

На підтвердження факту укладення з відповідачем кредитного договору та наявності заборгованості по погашенню, представник позивача надав суду копії Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку; витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»; витяг із Умов та Правил надання банківських послуг; копію паспорта ОСОБА_1 та копію виписки по картковому рахунку.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 лютого 2012 року відповідачем складена та підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Згідно інформації викладеної у вказаній заяві ОСОБА_1 підтвердив, що він погоджується із тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 та 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Таким чином, вбачається, що Умови та Правила надання банківських послуг, Пам'ятка клієнта, Тарифи, а також Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил становить укладений договір про надання банківських послуг.

В той же час, АТ КБ «ПриватБанк» не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів і Пам`ятки клієнта, що в сукупності із Анкетою-заявою свідчило б про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг та про досягнення згоди між сторонами щодо всіх умов кредитування.

За вимог ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи з правового аналізу вказаних норм не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці умови розумів позичальник, підписуючи Анкету-заяву позичальника. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, підписавши Анкету-заяву.

Однак, дані доводи позивача не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами договору. Відсутність підпису відповідача на умовах та правилах надання банківських послуг фактично надає можливість банку надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем.

Зазначення в заяві на видачу кредиту про ознайомлення відповідача з умовами надання кредиту без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк.

Таким чином, враховуючи, що за умовами заяви-анкети позичальника, дана заява разом з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами складає між позичальником та банком договір про надання банківських послуг, разом з цим позивачем не долучено до позовної заяви зазначених умов, які б містили підпис позичальника, суд приходить до висновку, що АТ КБ «ПриватБанк» не доведено, що під час підписання заяви-анкети позичальника відповідач ОСОБА_1 був ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг.

З огляду на вище викладене судом вбачається, що між сторонами не було укладено у належній формі кредитного договору.

Оцінюючи позовні вимоги з позицій належності обраного позивачем способу захисту суд зазначає, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Окрім вище викладеного, позивачем суду не надано доказів того, що відповідна банківська картка передбачена умовами Анкети-заяви, була видана відповідачеві, як і не надано суду відомостей, що підтверджують тип та строк дії цієї картки, що є істотними умовами договору, також не надано доказів зарахування кредитних коштів на картку (встановлення кредитного ліміту у розмірі т.п.).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У зв'язку з тим, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підстав для відшкодування позивачу судового збору не має.

На підставі викладеного, у відповідності з зазначеними нормами закону і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 280282, 284, 288 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути переглянуто за заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до п.п. 15.5 Розділу ХІІІ перехідних положень ЦПК України (в редакції 2017 року), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_3