Справа № 369/7763/18
Провадження №4-с/369/90/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2018 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарі Ріпка Л.Ю..,

за участю представника заявника ОСОБА_1,

заінтересованої особи ОСОБА_2,

державного виконавця Кіровоградського

районного відділу Державної виконавчої

служби Головного територіального управління юстиції

у Кіровоградській області ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, цивільну справу за скаргою ОСОБА_4, заінтересовані особи: ОСОБА_2, державний виконавець Кіровоградського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_3, на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із скаргою, заінтересовані особи ОСОБА_2, державний виконавець Кіровоградського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_3про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити дії.

Просив суд визнати неправомірним рішення державного виконавця Кіровоградського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, ОСОБА_3 щодо перерахунку шляхом зменшення заборгованості Боржника (ОСОБА_2М.) по аліментам у виконавчому провадженні № 45303008 на суму 22 000 гривень на підставі копій чеку № 4541 від 21.02.2018 та заяви про поповнення рахунку через РОБ-термінал від 21.02.2018. Зобовязати державного виконавця Кіровоградського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, ОСОБА_3 усунути порушення на стягнення заборгованості в сумі 22 000 гривень шляхом проведення перерахунку загальної заборгованості Боржника по аліментам. Покласти судові витрати (витрати повязані з наданням правничої допомоги адвоката) в сумі 3 500 (три тисячі пятсот) гривень 00 коп на відділ ДВС.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 лютого 2013 року по справі № 369/359/13-ц було ухвалено стягнути з Боржникг аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень на місяць до повноліття дитини, ОСОБА_5. 06.11.2014 року Кіровоградським районним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області було відкрито виконавче провадження № 45303008 про примусове стягнення з ОСОБА_2 аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам за період з 16.01.2013 по 01.12.2016, складеної державним виконавцем Кіровоградського районного відділу ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області, ОСОБА_3 заборгованість по сплаті аліментів Боржника становить 22 300.00 грн. У відповідності до відомостей, що містяться в довідці-розрахунку; заборгованості по аліментам за період з 01.02.2018 по 01.06.2018, складено державним виконавцем Кіровоградського районного відділу ДВС ГТУЮ Кіровоградській області, ОСОБА_3, заборгованість по сплаті аліментів Боржника становить 800.00 грн. Підставою для перерахунку заборгованості по аліментам стали надані Боржником до органу державної виконавчої служби копій чеку № 4541 від 21.02.2018 та заяви про поповнення рахунку через РОS-термінал на суму в 22 000 гривень. Разом з тим, з вищезазначених копій чеку та заяви про поповнення рахунку на суму 22 000 гривень жодним чином не вбачається, що така сума перераховувалася Стягувачу в якості саме аліментів. В чеку та заяві відсутні »призначення платежу», «період», за який кошти перераховуються, а так само, й безпосередня вказівка на те. що перераховуються саме аліменти на утримання малолітньої дитини. Згідно Розділу XVI «Особливості виконання рішень про стягнення аліментів» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, документами, що підтверджують сплату аліментів є квитанції (або їх копії) про перерахування саме аліментів, а не будь-які квитанції про перерахування коштів, в тому числі без призначення платежу, зазначення періоду сплати та безпосередньої вказівки про те, що сплачуються саме аліменти. З огляду на викладене, державний виконавець не повинен був враховувати суму в 22 000 гривень в рахунок погашення заборгованості по аліментам, оскільки надані Боржником копії № 4541 від 21.02.2018 та заяви про поповнення рахунку через РОБ-термінал не є належними документами, що підтверджують сплату аліментів в розумінні наведеної вище Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Окремо зазначила, що до 2012 року, вона перебувала з Боржником по справі у фактичних шлюбних відносинах. За час спільного проживання однією сімєю без укладення шлюбу ними було придбане певно майно, що є обєктом спільної сумісної власності. До даного часу, їх спільні майнові правовідносини з Боржником не врегульовані (угоди про поділ майна не укладено, рішення суду щодо поділу майна також немає). Водночас, між нею та Боржником існує поміркована та виважена домовленість, що останній компенсує їй вартість транспортного засобу, що був придбаний нами за час спільного проживання та який залишився у користуванні й розпорядженні Боржника. Перерахування Боржником 22 000 гривень на її картковий рахунок в установі банку спрямоване виключно на врегулювання майнових правовідносин та жодним чином не стосується сплати аліментів.

На підставі вищенаведеного змушений був звернутись до суду із вказаною скаргою.

Ухвалою судді Києво-Святошинсьткого районного суду Київської області від 03.07.2018 року скаргу ОСОБА_4 прийнято до провадження та призначено скаргу до розгляду.

29 серпня 2018 року до суду надійшли письмові заперечення державного виконавця Кіровоградського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_3 Заперечення мотивовані тим, що на примусовому виконанні в відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області перебуває виконавчий лист № 2/369/921/13 ц виданий 19.02.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти в розмірі 500 гри. на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 16.01.2013 року до досягнення ним повноліття. 06.11.2014 року відповідно до ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент вчинення виконавчих дій) державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП№ 45303008), копії якої направлено сторонам, боржнику для належного виконання. Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем обчислено розмір заборгованості по аліментам, яка станом на 01.12.2017 року становила 22300 грн. Згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від року ОСОБА_2 звільнено від сплати заборгованості по аліментам за період з 01.12.2016 року по 31.01.2018 року в розмірі 7000 грн. 21.02.2018 року ОСОБА_2 подано заяву, щодо залучення до матеріалів виконавчого провадження квитанцію на суму 22000 грн. та заявку для поповнення рахунку через РОS-термінал. Також в заяві боржник зазначив, що дана заборгованість по аліментам сплачена за період з січня 2013 року по грудень 2016 року. У своїй скарзі, скаржник посилається на Інструкцію з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, але згідно наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року за № 2832/5 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 року за № 1302/29432, внесено зміни до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (із змінами) та викладено її в новій редакції в якій відсутній розділ XIV. З огляду на викладене, вбачається, що державний виконавець правильно врахував суму в 22000 грн. в рахунок погашення заборгованості по аліментам, оскільки чіткого посилання на те, що повинно міститись у квитанції не зазначено ні в Законі України «Про виконавче провадження», ні в Інструкції з організації примусового виконання рішень. Боржником ОСОБА_2 аліменти сплачуються систематично в спосіб визначений виконавчим документом. Станом на 01.08.2018 року заборгованість по аліментам відсутня. При проведенні виконавчих дій державним виконавцем не було порушено права чи свободи стягувана - ОСОБА_4, оскільки державний виконавець діяла в межах Закону України «Про виконавче провадження». Ому просили суд відмовити у задоволенні скарги.

04.09.2018 року до суду надійшли письмові заперечення боржника ОСОБА_2 на скаргу ОСОБА_4, в яких зазначив, що доводи скаржниці про те, що державний виконавець під час розрахунку безпідставно врахував сплачені боржником кошти в розмірі 22 000 грн. згідно чеку № 4541 від 21.02.2018 р. та заяви про поповнення рахунку скаржниці через РОБ-термінал, не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню судом з огляду на наступне. Будь-яких зобовязань фінансового характеру ОСОБА_2, окрім аліментних зобовязань, перед скаржницею ОСОБА_4 - не має. Матеріалами виконавчого провадження встановлено та підтверджено Кіровоградськими РВДВС ГТУЮ у Кіровоградській області письмово у відповіді на імя адвоката ОСОБА_6 обласної колегії адвокатів ОСОБА_1 від 12.06.2018 р., що згідно результатів Аналітичного пошуку ТЗ ОСОБА_2 не має зареєстрованого права власності на рухоме майно. Тому, намагаючись ввести суд в оману щодо фактичних обставин справи, скаржниця заявляє про неіснуючі домовленості про здійснення ОСОБА_2 компенсаційних виплат на її користь і таким чином хоче безпідставно заволодіти кошти, які боржник ОСОБА_2 перерахував в якості аліментів на дитину. Доказів того, що перерахування Боржником 22 000 гривень на її картковий рахунок в установі банку було спрямоване виключно на врегулювання майнових правовідносин та жодним чином не стосуються сплати аліментів, скаржниця не надає та надати не зможе взагалі, оскільки таких доказів взагалі не існує. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Платіжний термінал (РОЗ-термінал, емулятор Р08-термінала) - електронний пристрій, призначений для здійснення платіжних операцій, отримання довідкової інформації і друкування документа за операцією із застосуванням Платіжної картки. З огляду на викладене, не заслуговують на увагу твердження скаржника, що державний виконавець не повинен був враховувати наданий боржником чек про сплату та заяву до цього чеку про поповнення рахунку через Р08-термінал (додаток № 14 до Порядку емісії та обслуговування платіжних карток в установах АТ «Ощадбанк») в сумі 22 000 грн., які засвідчені належним чином печаткою банківської установи, та в яких чітко визначено, що перерахуванню підлягають аліменти. Зазначив, що ОСОБА_4 намагається всілякими засобами незаконно заволодіти коштами, які мають цільове призначення - аліменти на утримання дитини та фактичне отримання яких в сумі 22 000 грн. вона не заперечує. Таким чином, оскаржувані дії державного виконавця були вчинені відповідно до законодавства, права чи свободи заявника не було порушено, тому боржник ОСОБА_2 вважає, що доводи скарги безпідставні та задоволенню не підлягають. Ним аліменти сплачуються своєчасно, систематично та у спосіб, визначений виконавчим документом та діючим законодавством України.

У судовому засіданні представника заявника підтримав вимоги, викладені у скарзі та просив суд задовольнити скаргу у повному обсязі.

У судовому засіданні державний виконавець Кіровоградського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_3 заперечувала проти вимог скарги з підстав, зазначених у письмових запереченнях.

У судовому засіданні боржник ОСОБА_2 та його представник заперечували проти вимог скарги. Просили суд відмовити у її задоволенні.

Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

При розгляді справи судом встановлено, що на примусовому виконанні в Кіровоградського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області знаходиться виконавчий лист № 2/369/921/13, виданий 19.02.2013 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, по 500 грн щомісячно, починаючи з 16.01.2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам за період з 16.01.2013 року по 01.12.2016 року за ОСОБА_2 рахується заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 22 300,00 грн станом на 01.12.2017 року (а.с.9-10).

Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам за період з 01.02.2018 року по 01.06.2018 року за ОСОБА_2 рахується заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 800,00 грн станом на 01.06.2018 року (а.с.11).

Згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від року ОСОБА_2 звільнено від сплати заборгованості по аліментам за період з 01.12.2016 року по 31.01.2018 року в розмірі 7000 грн.

При розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватися положеннями Конституції України, пункту 1 статті 6,статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), статті 1Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), законами України: "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини","Про державну виконавчу службу","Про виконавче провадження", іншими нормативно-правовими актами, які регулюють примусове виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Дії державного виконавця при виконанні судового рішення про стягнення аліментів регламентовані статтею 71 Закону "Про виконавче провадження".

У разі, якщо боржник працює при виконанні судового рішення щодо стягнення аліментів, державний виконавець керується також Главою Х Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року N 512/5 (з наступними змінами і доповненнями).

З матеріалів справи вбачається, що згідно заяви для поповнення рахунку через POS-термінал та чеку-поповнення №4541 від 21.02.2018 року сплатив на користь ОСОБА_4 заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 22 000,00 грн.

З довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам за період з 01.02.2018 року по 01.06.2018 року за ОСОБА_2 рахується заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 800,00 грн станом на 01.06.2018 року, боржником сплачено 22 000,00 грн у лютому 2018 року, у березні 2018 року 500,00 грн, у травні 2018 року 1 000,00 грн (а.с.11).

В ході розгляду скарги на дії державного виконавця суд не встановив порушень державним виконавцем Кіровоградського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_3 при зарахуванні вищезазначеної оплати в рахунок заборгованості за період з січня 2013 року по грудень 2016 року згідно виконавчого листа, оскільки такі дії не суперечать нормативно правовим актам, якими керується державним виконавець у своїй діяльності.

Враховуючи викладене, зарахування дерджвним виконавцем ОСОБА_3 оплати боржником ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 у розмірі 22 000,00 грн в рахунок погашення заборгованості по аліментам вчинено відповідно до закону, у межах її повноважень, а права і свободи заявника не було порушено, а отже дії головного державного виконавця не є неправомірними.

Згідно з ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення суду є обов"язковим до виконання. Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином судом встановлено, що державний виконавець діяв у межах наданих йому повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства, а тому в задоволенні скарги ОСОБА_8 слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_4, заінтересовані особи: ОСОБА_2, державний виконавець Кіровоградського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_3, на дії державного виконавця залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 14 грудня 2018 року.

Суддя: Дубас Т.В.