Справа № 383/1130/18
Номер провадження 2/383/433/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Замши О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Машкової О.В.,

представника позивача адвоката ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно отриманих коштів, як такі кошти, що безпідставно отриманні, а саме без достатньої правової підстави,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 04.10.2018 року звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_4 30000 гривень безпідставно отриманих коштів, тобто таких, що отримані без достатньої правової підстави.

ОСОБА_5 обґрунтував тим, що 17 травня 2015 року ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_3 кошти в розмірі 25000 гривень та 6 листопада 2015 року 5000 гривень в рахунок майбутньої орендної плати після укладення договору оренди землі. 06.05.2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 7,75 га, належної ОСОБА_4, який було зареєстровано 18.05.2015 року. До 2017 року ОСОБА_3 користувався як орендар земельною ділянкою, орендну плату не сплачував, оскільки вважав, що сплачені кошти в розмірі 30000 грн. отримані ОСОБА_4 як орендна плата. 19.06.2017 року ОСОБА_4 звернувся до Бобринецького районного суду Кіровоградської області з позовом про розірвання договору оренди з підстав несплати орендарем орендної плати та стягнення заборгованості з орендної плати за 2015 та 2016 роки в сумі 14426 гривень 90 копійок. Рішенням суду від 31.07.2017 року позов задоволено, розірвано договір оренди та стягнуто заборгованість по орендній платі. Позивач вважає, що отримані відповідачем кошти 30000 гривень безпідставно, тому просить їх стягнути.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18.10.2018 року відкрито провадження у цивільній справі та визначено спрощений порядок розгляду.

12.11.2018 року до суду представником відповідача надано відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Зазначила про те, що позивач вважав передані кошти як орендну плату за користування земельною ділянку, однак за судовим рішенням, яке набрало законної сили сплата передача зазначених коштів як орендної плати не прийнята як доказ, у звязку з чим з ОСОБА_3 було стягнуто заборгованість в розмірі 14426 гривень 90 копійок.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову. Зазначив, що ОСОБА_3 виплатив ОСОБА_4 кошти в сумі 30000 грн. як орендну плату, сплачену наперед перед укладенням договору оренди земельної ділянки, однак в судовому засіданні під час розгляду позову ОСОБА_4 про розірвання договору оренди землі, ОСОБА_4 як свідок дав показання про те, що вказані кошти ним отримані як позика, а не плата за оренду. З цих підстав відповідач, не заперечуючи факту отримання коштів, вважає, що позивач попередньо визначив природу отриманих ним коштів як позика, тому при зверненні до суду з позовом про повернення безпідставно отриманих коштів, не вірно визначився зі способом захисту, оскільки між сторонами виникли правовідносини по виконанню договору позики.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст правовідносин.

За розпискою від 17.05.2015 року ОСОБА_4 одержав 25 000 гривень від ОСОБА_3 (а.с.7).

За розпискою від 06.11.2015 року ОСОБА_4 одержав 5 000 гривень від ОСОБА_3 (а.с.8).

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградськї області від 31.07.2017 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати позовні вимоги задоволено. Розірвано договір оренди землі, укладений 06.05.2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 щодо земельної ділянки, площею 7,57 гектар, яка розташована на території Павлогірківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованість з орендної плати за 2015 та 2016 роки в сумі 14426 гривень 90 копійок. (а.с.11).

Розписки про отримання ОСОБА_4 коштів в розмірі 25000 гривень та 5000 гривень були предметом дослідження як доказу на заперечення позовних вимог щодо сплати орендної плати. Так, висновком суду, викладеному у рішенні зазначено: "Вказану розписку суд вважає неналежним доказом, оскільки вона не містить даних щодо призначення цих коштів, а саме плати за оренду землі." (а.с.10).

Статтями 15 ЦК України та ст. 4 ЦПК України кожному гарантоване право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів.

Визначаючи спосіб захисту порушеного права, позивач посилався на норми цивільного законодавства, що регулюють правовідносини захисту порушеного права власності та його відновлення шляхом повернення майна як безпідставно набутого.

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На обґрунтування позовних вимог позивач послався письмові докази - наявні у нього розписки про передачу ОСОБА_4 грошових коштів та на рішення суду, яким зазначені кошти не визнані як плата за оренду.

Заперечуючи позовні вимоги, відповідач як на доказ посилався на показання ОСОБА_4, надані ним як свідком в судовому засіданні при розгляді справи про розірвання договору оренди та зафіксовані у судовому рішенні, де ОСОБА_4 вказав, що зазначені кошти брав у ОСОБА_3 у позику.

Судом доводи відповідача не приймаються та відхиляються з наступних підстав.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вичинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Досліджені в судовому засіданні копії розписок про отримання коштів ОСОБА_4 від ОСОБА_3 не містять ознак договору позики - зобовязання повернути кошти, строк повернення. Надані в іншому судовому провадженні показання сторони як свідка про те, що ці кошти він вважає позикою також не беруться судом до уваги, оскільки факт укладання договору позики та його умови не можуть підтверджуватися показаннями свідків.

Таким чином, доводи представника відповідача про наявність законних підстав для отримання позивачем коштів не доведені в судовому засіданні належними доказами.

За встановлених обставин, є доведеним, що відповідач ОСОБА_4 безпідставно отримав від ОСОБА_3 кошти в сумі 30 000 гривень. Право власності позивача дійсно було порушене і має бути відновлене судом шляхом стягнення з відповідача безпідставно отриманих коштів.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з ОСОБА_4 підлягають стягненню на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 Яковича задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 30000 грн. як такі, що безпідставно отримані, а саме без достатньої правової підстави.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати - 704 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Бобринецький районний суд Кіровоградської області).

Найменування сторін:

- позивач: ОСОБА_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії ЕН №992043, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1;

- відповідач: ОСОБА_4, місце реєстрації: Кіровоградська область, Бобринецький район, с. Кривоносове, вул. Центральна, 84, паспорт серії ЕА № 886240, реєстраційний номер платника податків НОМЕР_2.

Повне судове рішення складено 27.12.2018 року.

Суддя О.В. Замша