ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4690/18
провадження № 2/753/4253/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2018 р.Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Мицик Ю.С.

при секретарях Горбенко А.О., Івашків О.В.

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,-

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом посилаючись на те, що 25.09.2010 між нею, ОСОБА_4 та відповідачем - ОСОБА_3 укладений шлюб, який розірваний рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18.04.2017. Також позивач зазначає, що у січні 2015 під час подружнього життя сторонами була придбана квартира АДРЕСА_2 та розпочато ремонт. На підставі статті 60, статті 70 Сімейного кодексу України, позивач вважає, що квартира є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та просить визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаної квартири.

Ухвалою суду від 23.03.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання в приміщенні суду на 25.04.2018 о 10 годині 00 хвилин; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов в 15 днів, з дня отримання ухвали; в підготовче судове засідання викликано осіб, які беруть участь у справі.

06.06.2018 ухвалою суду було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні при розгляді справи по суті заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні при розгляді справи по суті визнав позов та не заперечував проти його задоволення. Однак не погодився із покладенням на нього судових витрат, вказав, що неодноразово пропонував позивачу вирішити питання розподілу спільного майна в позасудовому порядку.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, оцінивши та проаналізувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, заслухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача, суд дійшов до таких висновків.

Суд встановив, що 25.09.2010 між сторонами був укладений шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Чуднівського районного управління юстиції Житомирської області, зроблений актовий запис № 64 /а. с. 10/.

Після укладення шлюбу позивач змінила прізвище на ОСОБА_4.

Право власності на квартиру АДРЕСА_2 належить відповідачу ОСОБА_3 та набуто ним на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № 9341/РН-К від 22.01.2015 /а.с. 14-18, 20-21/.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18.04.2017, розірвано шлюб між сторонами /а.с. 12-13/.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

За приписами ст.ст. 63, 65 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Отже суд встановив, що відповідач придбав квартиру на час коли він перебував в шлюбі з позивачем, а тому квартира є спільною сумісною власністю подружжя.

Згідно зі статтею 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до статей 69, 70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як встановлено в судовому засіданні сторони на даний час не досягли згоди в позасудовому порядку щодо поділу майна подружжя, яке придбане за час перебування в шлюбі, шлюбного договору у сторін немає.

Відповідно до ч.1, 2, 4, 5 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускаються лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному із подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. При відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦПК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок відповідної грошової суми.

У тому разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток без застосування грошової компенсації і припинення права власності одного з подружжя на його частку в такому майні, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відтак, є всі підстави визнати ідеальні частки сторін щодо квартири АДРЕСА_2 рівними без реального поділу й залишити квартиру у їх спільній частковій власності.

На підставі наведеного, суд, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, та підлягають задоволенню.

Позивач сплатила судовий збір в загальній сумі 8 8100 грн., який відповідно положень ч. 1 ст. 141 ЦК України, у зв'язку із задоволенням позову, підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 60, 61, 70,71, СК України, ст. ст. 10, 12, 13, 81, 141, 258, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги - задовольнити.

Визнати в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_4.

Визнати в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 8810 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, РНОКПП: НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4, РНОКПП: НОМЕР_2.

Повний текст рішення суду виготовлено 06.12.2018.

Суддя: Ю.С. Мицик