Провадження № 2/127/4301/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

28.12.2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в жовтні 2018 рокузвернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_2.

Дане житло було набуте у порядку приватизації, на підставі Свідоцтва про право власності від 29.10.1998 року у спільну часткову власність по 1/7 частки майна ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 нині покійні, спадщину за ними прийняли позивач та його брат - ОСОБА_5

На даний час в житлі зареєстровані позивач, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_2 була дружиною позивача (позов про розірвання шлюбу подано до Вінницького міського суду), і саме з цих підстав була зареєстрована в даному житлі. З 2014 року позивач та відповідач не живуть разом та перестали вести спільне господарство.

Відповідач не проживає у житлі позивача з червня 2015 року.

Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає, і такими діями остання чинить перешкоди у користуванні власністю позивача.

Позивач має скрутне матеріальне становище, а наявність реєстрації відповідача в даному житлі, змушує його сплачувати за неї комунальні послуги, в той час коли вона ними не користується та не проживає в житлі вже протягом трьох років.

Позивач і відповідач не пов'язані спільним побутом, не мають взаємних прав та обов'язків. Таким чином, відповідач, будучи зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2, чинить перешкоди власникам квартири в користуванні своїм майном на власний розсуд. А саме через формальну реєстрацію відповідача немає можливості продати дане житло та неможливо оформити соціальну субсидію на комунальні послуги.

Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність з проханням позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, однак повідомлялась належним чином.

На підставі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вирішив провести заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 29.10.1998 року, виданого виконкомом Вінницької міської Ради згідно рішення від 29.10.1998 року № 1406, співвласниками квартири АДРЕСА_2 являються ОСОБА_3 (1/7), ОСОБА_4 (1/7), ОСОБА_1 (1/7), ОСОБА_5 (1/7), ОСОБА_6 (1/7), ОСОБА_7 (1/7) та ОСОБА_8 (1/7).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, а ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвами про смерть.

Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію від 01.10.2018 року, особовий рахунок відкрито на ім'я ОСОБА_4 В квартирі АДРЕСА_2 проживає 2 осіб: ОСОБА_1 (син), ОСОБА_2 (невістка).

З матеріалів цивільної справи вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (фактично не проживає за даною адресою), що підтверджується копією особового рахунку № 7001345.

Факт не проживання ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_2, підтверджується актом від 01.10.2018 року, з якого вбачається, що вона не проживає за даною адресою з червня місця 2015 року по даний час.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Разом з тим, виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК УРСР підстави для позбавлення права на житло.

Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР, громадянин, який має у приватній власності будинок (квартиру), має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд та має право звернутися в суд про виселення.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно із ст. 72 ЖК УРСР, суд визнає особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_2, не проживає більше одного року, суд приходить до переконливого висновку, що вимоги позовної заяви про втрату ОСОБА_2 права користування житловою площею підлягають до задоволення.

При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн.

А тому, суд вважає, що слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збір в розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 405 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 89, 141, 178, 191, 263-265, 279, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_2.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце проживання - невідомо.

Суддя