Постанова

Іменем України

12 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 686/12898/17

провадження № 61-14576св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Національна суспільна телерадіокомпанія України»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Хмельницької області від 07 лютого 2018 року в складі колегії суддів: Ярмолюка О. І., Корніюк А. П., Талалай О. І.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» (далі - ПАТ «НСТУ») про стягнення заборгованості із заробітної плати та індексу інфляції.

В обґрунтування позову зазначала, що з 12 квітня 2000 року вона працювала на посаді кореспондента Хмельницького відділу кореспондентської мережі творчо-виробничого об'єднання «Українські телевізійні новини».

З 01 липня 2011 року позивачка займала посаду оглядача творчо-виробничого об'єднання інформаційно-аналітичних програм. У червні 2017 року була звільнена з займаної посади.

Отримавши розрахунок, з'ясувала, що за 13 днів квітня та за травень за 14 днів червня 2017 року заробітну плату їй не виплачено. З цих підстав вона звернулась із заявою до відповідача про виплату заробітної плати, проте відповідач надіслав їй листа про те, що за період з 18 квітня 2017 року її табелювали з позначкою «НЗ» (неявка з нез'ясованих причин).

Посилаючись на неправомірність дій відповідача щодо невиплати їй заробітної плати, збільшивши позовні вимоги, просила стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату за період з квітня 2017 року до дня звільнення та інфляційні втрати.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 листопада 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «НСТУ»заборгованість із виплати заробітної плати в сумі 32 309,48 грн з відрахуванням обов'язкових платежів та зборів. Щодо стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 14 750 грн рішення допущено до негайного виконання. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заробітна плата ОСОБА_4, починаючи з 18 квітня 2017 року по день звільнення, не нараховувалась та не виплачувалася, що підтверджено табелями обліку робочого часу за означений період. При звільненні позивачки їй була виплачена лише вихідна допомога та інші виплати, передбачені законодавством, у зв'язку зі звільненням.

Постановою апеляційного суду Хмельницької області від 07 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано, в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Постанова апеляційного суду мотивована тим, що у період з 18 квітня до 14 червня 2017 року ОСОБА_4 не виходила на роботу без поважних причин і не виконувала покладені на неї трудові обов'язки, тому в ПАТ «НСТУ» були відсутні підстави для нарахування та виплати їй заробітної плати.

У березні 2018 року ОСОБА_4 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову апеляційного суду Хмельницької області від 07 лютого 2018 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд помилково стверджував, що позивачка не виконувала покладені на неї завдання та обов'язки, тому відсутні підстави для нарахування та виплати їй заробітної плати. Зазначала, що апеляційний суд безпідставно скасував законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Верховного Суду від 29 березня 2018 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

У квітні 2018 року ПАТ «НСТУ» подало відзив на касаційну скаргу, який мотивований тим, що ОСОБА_4 визнала, що вона не виконувала покладені на неї завдання та обов'язки, тому оскаржувана постанова апеляційного суду є законною, обґрунтованою та винесена з додержанням норм матеріального та процесуального права.

17 квітня 2018 року справа надійшла до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Хмельницького міськрайонного суду від 17 листопада та додаткове рішення від 07 грудня 2017 року залишити без змін. Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Суди встановили, що ОСОБА_4 з 12 квітня 2000 року працювала у ПАТ «НСТУ» на посаді оглядача творчо-виробничого об'єднання інформаційно-аналітичних програм у м. Хмельницькому.

Згідно з наказом ПАТ «НСТУ» від 03 квітня 2017 року № 184 «Про відрядження регіональних кореспондентів і телеоператорів у м. Київ» ОСОБА_4 направлено у відрядження до м. Київ.

Наказом від 12 червеня 2017 року № 499-к ОСОБА_4 звільнена з роботи на підставі пункту 6 статті 36 КЗпП України у зв'язку з відсутністю письмової згоди на переведення на роботу в іншу місцевість.

На підставі цього наказу ОСОБА_4 виплачено вихідну допомогу в розмірі середньомісячної заробітної плати та компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки.

Частиною 1 статті 94 КЗпП Українита статтею 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Якщо працівник був відсутній на робочому місці без поважних причин повний календарний місяць, за який здійснюються розрахунки щодо нарахування заробітної плати, то заробітна плата (основна ? посадовий оклад, тарифна ставка, оклад) працівникові за цей місяць не нараховується. Якщо працівник був відсутній на робочому місці без поважних причин окремі дні (години), то основна заробітна плата нараховується виходячи з відпрацьованого працівником робочого часу (фактично виконаної роботи).

Частиною другою статті 30 Закону «Про оплату праці» передбачено, що роботодавець зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Наказом Державного комітету статистики України від 05 грудня 2008 року № 489 затверджено та введено в дію з 01 січня 2009 року типові форми первинної облікової документації підприємств, установ, організацій, до складу якої включено № П-5 «Табель обліку використання робочого часу»

На підставі цього наказу ПАТ «НСТУ» здійснює облік робочого часу працівників шляхом ведення «Табеля обліку робочого часу», згідно з яким в період з 18 квітня до 14 червня 2017 року ОСОБА_4 не виходила на роботу без поважних причин і не виконувала покладені на неї трудовіобов'язки.

Установивши, що ОСОБА_4 не виконувала роботу в період з 18 квітня до 14 червня 2017 року, належних та допустимих доказів, які свідчили про виконання нею роботи не надала, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_4 заробітної плати за цей період.

Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції помилково стверджував, що позивачка не виконувала покладені на неї завдання та обов'язки, тому відсутні підстави для нарахування та виплати їй заробітної плати, висновків апеляційного суду не спростовують.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді даної справи неправильно застосовані норми матеріального права чи порушені норми процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 409 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду Хмельницької області від 07 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.І. Крат