Справа № 211/771/18
Провадження № 2-з/211/59/18
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

08 серпня 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі судді Сарат Н.О., при секретарі Нікітенковій М.М., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 товариства комерційний банк «ПриватБанк» про забезпечення позову,-

встановив:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за укладеним кредитним договором б/н від 13.02.2014 року в розмірі 11400,00 грн., яка виникла через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором.

07 серпня 2018 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову, відповідно до якого вона просить накласти арешт на автомобіль «MERCEDES-BENZ 312 D» 1999 року випуску, дата реэстрацыъ 17.09.2013, обом двигуна 2874, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, оскільки в ході відпрацювання проблемної заборгованості банку стало відомо про належність відповідачу вказаного автомобілю.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, дана заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріли справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Згідно частин 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексузаходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (частини 1,2 статті 150 ЦПК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Предметом позову є стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі Постанова) судам розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Дотримуючись означених вимог закону суд приходить до висновку, що обраний позивачем вид забезпечення позову не є співмірним із заявленими позовними вимогами та буде порушувати принцип диспозитивності та рівності сторін, зокрема відповідача, у реалізації ним своїх прав та законних інтересів, що призводить до істотного дисбалансу прав та обов'язків сторін по справі.

Крім того, до заяви не додано належних та допустимих доказів факту належності вказаного автомобілю відповідачу ОСОБА_4, що виключає можливість накладення арешту на зазначене рухоме майно.

Враховуючи викладене та норми законодавства, суд дійшов висновку, що заява представника позивача про забезпечення позову ґрунтується лише на необґрунтованих припущеннях та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 151 -153 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 товариства комерційний банк «ПриватБанк» про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м.Кривого Рогу.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: ОСОБА_5