ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/694/18 Справа № 2-1964/11 Суддя у 1-й інстанції - Решетнік М.О. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря - Кругман А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1,

на заочне рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 червня 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Комп'ютерні системи» про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2010 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 17 травня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (змінено на АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0 на суму 175 тис. доларів США строком до 16 травня 2018 року зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитними коштами. На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Комп'ютерні системи» було укладено договір поруки від 17 травня 2007 року № 0/П. У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору від 17 травня 2007 року № 0, утворилась заборгованість.

08 грудня 2011 року між АТ «УкрСиббанк» та АТ «Дельта Банк» (яке перейменоване в ПАТ «Дельта Банк») було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами та зобов'язаннями, у зв'язку з чим під час розгляду даної справи сторону позивача було замінено з АК «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк».

Ураховуючи наведене, ПАТ «Дельта Банк» просило стягнути солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором від 17 травня 2007 року № 0 у розмірі 1 314 391, 16 грн. та судові витрати у розмірі 1 820 грн.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ «Комп'ютерні системи» на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 17 травня 2007 року № 0 у розмірі 1 314 391, 16 грн., яка складається із: 1 187 716, 18 грн. - заборгованість за кредитом, 116 702, 02 грн. - заборгованість за відсоткам за користування кредитом, 9 973, 41 грн. - пеня. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволені позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, оскільки банком не було надано будь-яких доказів на підтвердження суми отриманих кредитних коштів та виниклої заборгованості за договором.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2016 року зазначене судове рішення скасовано. Ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 відмовлено.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2012 року в частині задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Комп'ютерні системи» про стягнення заборгованості скасовано та провадження в справі в цій частині закрито.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 жовтня 2017 року скасовано рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2016 року в частині позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та справу в цій частині передано на новий розгляд до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2016 року в частині вирішення позову ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Комп'ютерні системи» про стягнення заборгованості залишено без змін.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року №452/2017 про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, шляхом ліквідації Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03 жовтня 2018 року опубліковано в газеті "Голос України" № 185 повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи Дніпровського апеляційного суду.

Матеріали цивільної справи передано до Дніпровського апеляційного суду та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддів, які входять до складу колегії.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в частині передання на новий розгляд справи судом касаційної інстанції та в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 травня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (змінено на ПАТ «УкрСиббанк» за рішенням загальних зборів АКІБ «УкрСиббанк» від 27 жовтня 2009 року) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0 на суму 175 тис. доларів США строком до 16 травня 2018 року зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитними коштами.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Комп'ютерні системи» було укладено договір поруки від 17 травня 2007 року № 0/П, згідно з умовами якого поручитель зобов'язався перед банком відповідати за виконання ОСОБА_1 усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

ОСОБА_1 свої зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 1 314 391, 16 грн. за кредитним договором від 17 травня 2007 року № 0.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та АТ «Дельта Банк» (яке перейменоване в ПАТ «Дельта Банк») було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами та зобов'язаннями.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2012 року ПАТ «Дельта Банк» було залучено до участі у справі в якості позивача як правонаступника ПАТ «УкрСиббанк».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач суму кредиту своєчасно не повернув, обумовлені договором кредиту відсотки не сплачував, та дійшов висновку про наявність підстав для солідарного стягнення заборгованості з відповідачів згідно зі ст. 554 ЦК України.

У процесі розгляду справи судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 було заявлено клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи в справі.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2015 року призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання щодо виконання ОСОБА_1 підпису у заявках про видачу готівки, а саме: заявка від 01 червня 2007 року № 25; заявка від 31 січня 2008 року № 13; заявка від 06 березня 2008 року № 22; заявка від 11 березня 2008 року № 45; заявка від 17 березня 2008 року № 29; заявка від 19 березня 2008 року № 13; заявка від 27 березня 2008 року № 26; заявка від 28 березня 2008 року № 25; заявка від 17 квітня 2008 року № 29; заявка від 12 квітня 2008 року № 15; заявка від 18 серпня 2008 року № 31; заявка від 19 серпня 2008 року № 29 в графі «Підпис отримувача».

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи від 08 червня 2015 року № 645-15 від імені ОСОБА_1 в графі «Підпис отримувача» наступних документів: заява на видачу готівки від 31 січня 2008 року № 13; заява на видачу готівки від 06 березня 2008 року № 22; заява на видачу готівки від 11 березня 2008 року № 43; заява на видачу готівки від 17 березня 2008 року № 29; заява на видачу готівки від 19 березня 2008 року № 13 - виконані самим ОСОБА_1

Щодо підписів від імені ОСОБА_1 в графі «Підпис отримувача»: заява на видачу готівки від 27 березня 2008 року № 26; заява на видачу готівки від 14 квітня 2008 року № 29; заява на видачу готівки від 18 серпня 2008 року № 31; заява на видачу готівки від 19 серпня 2008 року № 29 - виконані не ОСОБА_1, а іншою особою.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2015 року було призначено судову почеркознавчу експертизу вдруге, на вирішення якої поставлено питання щодо виконання ОСОБА_1 підпису у заявках на видачу готівки, а саме: заявка від 10 квітня 2008 року № 48; заявка від 28 березня 2008 року № 20; заявка від 31 січня 2008 року № 13 в графі «Підпис отримувача».

Згідно з другим висновком судової почеркознавчої експертизи від 25 травня 2016 року № 5595-15 підписи від імені ОСОБА_1 в графі «Підпис отримувача» заяви на видачу готівки від 31 серпня 2008 року № 13, заяви на видачу готівки від 28 березня 2008 року № 20, заяви на видачу готівки від 10 квітня 2008 року № 17 та заяви на видачу готівки від 10 квітня 2008 року № 48 - виконані не ОСОБА_1, а іншою особою, з наслідуванням його справжнього підпису.

Також, з урахуванням висновків судової почеркознавчої експертизи від 08 червня 2015 року № 645-15 та від 25 травня 2016 року № 5595-15, ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2016 року було зобов'язано ПАТ «Дельта Банк» надати детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором про надання споживчого кредиту від 17 травня 2007 року № 0, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_1

Скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови в задоволені позовних вимог до ОСОБА_1, касаційний суд виходив з того, що при ухвалені рішення судом не було надано належної оцінки доказам, наданих сторонами та не спростував висновків суду першої інстанції щодо наявності заборгованості за кредитним договором.

Під час апеляційного розгляду даної справи ухвалою суду від 07 червня 2018 року витребувано з банку детальний розрахунок заборговності за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 17 травня 2007 року укладеного між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_1, з зазначенням всіх складових заборгованості, а саме поточної та простроченої суми заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування ним та детальний розрахунок пені.

Вимоги вказаної ухвали суду позивачем виконано не було, розрахунок надано не було.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року витребувано у позивача детальний розрахунок заборгованості за спірним кредитним договором.

На виконання вимог ухвали суду ПАТ "Дельта банк" надало розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 17 травня 2007 року станом на 12 листопада 2018 року. З даних банком документів вбачається, що розрахунок заборгованості здійснено починаючи з 19 грудня 2011 року, тоді як кредитні кошти за договором були отримані позичальником у період з 01 червня 2007 року по 19 серпня 2008 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи заявками про отримання грошових коштів. З позовними вимогами кредитор звернувся у березні 2010 року. Будь-якої інформації щодо нарахування суми заборгованості за тілом кредиту його відсотками та пені у період з 01 червня 2007 року по 19 грудня 2011 року матеріали справи не містять. Звертаючись з позовними вимогами у березні 2010 року банком було надано суду лише довідку-розрахунок з зазначенням виниклої суми заборгованості на день пред'явлення позову, будь-якої інформації щодо нарахування вказаної суми дана довідка не містить.

Враховуючи наведені обставини суд апеляційної інстанції позбавлений можливості встановити суму виниклої заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 17 травня 2007 року, оскільки в матеріалах справи відсутня інформація щодо нарахування заборгованості за вказаним договором у період з 01 червня 2007 року по 19 грудня 2011 року, що має суттєве значення для визначення розміру боргових зобов'язань позичальника перед банком.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки наданим у справі доказам у їх сукупності, колегія дійшла висновку про недоведеність позову та необхідність скасування оскаржуваного судового рішення, як незаконного і необґрунтованого, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 43 ЦПК України імперативно визначено, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Позивач, як сторона по справі, зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.12 ЦПК України.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов'язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Суду не надано будь-яких доказів в розумінні ст..76-80 ЦПК України, на підтвердження заявлених позовних вимог, оскільки банком не було надано розрахунок заборгованості за кредитним договором з врахуванням отриманих позичальником грошових сум відповідно до заявок про видачу готівки, з врахуванням сплачених коштів в рахунок погашення заборгованості та з відображенням нарахування заборгованості з 01 червня 2007 року по 19 грудня 2011 року. Даної інформації матеріали справи не містять.

Наданий банком розрахунок заборгованості не може бути взятий до уваги у якості доказу, що відповідає вимогам ст. 76-80 ЦПК України, оскільки він починається з 19 грудня 2011 року та не містить будь-яких даних з моменту укладення кредитного договору до цієї дати.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що банком не було доведено заявлені позовні вимоги, а тому вони не підлягають задоволенню.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволені позовних вимог ПАТ «Дельта Банк».

керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 червня 2012 року - скасувати.

В задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко М.О. Макаров