Провадження № 2/369/4116/18
04.12.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Пінкевич Н.С.,
при секретарі Головатюк В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням, -
У жовтні 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивували тим, що вони є власниками квартири. Відповідачі по справі є сестрою та племінником позивача ОСОБА_2 Відповідачі по справі зареєстровані в квартирі, але з 1986 року в квартирі не проживають. За час відсутності відповідачі квартирою не цікавляться, комунальні послуги не сплачують. Оскільки відповідачі не проживає без поважних причин тривалий час, причини відсутності є не поважними, тому просили суд визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Тарасівка, вул. Патріотів (Островського)АДРЕСА_1; судові витрати покласти на відповідачів.
У судове засідання представник позивачів не зявилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Просила задоволити позов. Не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення.
У судове засідання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не зявились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи, відзив на позов до суду не надходили.
Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
При розгляді справи судом встановлено, що 30 вересня 2004 року ОСОБА_2 договором дарування отримала право власності на 1/7 частини квартири, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Тарасівка, вул. Патріотів (Островського)АДРЕСА_1.
23 лютого 2011 року ОСОБА_1 договором дарування частини квартири отримав право власності на 3/7 частини квартири, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Тарасівка, вул. Патріотів (Островського)АДРЕСА_1.
21 квітня 2017 року ОСОБА_1 договором купівлі-продажу отримав право власності на 3/7 частини квартири, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Тарасівка, вул. Патріотів (Островського)АДРЕСА_1.
Відповідно до ч. 4 ст. 156, ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина, діти і батьки.
Відповідачі по справі не є членом сімї власників.
Відповідно до ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу України припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє колишніх членів сімї права користування займаним приміщенням.
Ст.ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла.
Згідно ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом.
За ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
П.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» визначає, що у справах про визнання наймача або членів його сімї такими, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Факт не проживання більше року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також підтверджується актом обстеження від 10 вересня 2016 року, від 09 жовтня 2017 року, 20 вересня 2018 року.
Судом встановлено, що тривалий час відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають у житловому приміщенні за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Тарасівка, вул. Патріотів (Островського)АДРЕСА_1, не мали перешкод в користуванні і спірним житловим приміщенням, своїх речей там не зберігають, житловою площею не цікавляться, витрати по його утриманню не несуть, дій які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчинили, з заявами про вселення на спірну житлову площу не звертались.
Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. В силу наведеної норми позивач повинен звертатися до органу реєстрації з вимогою про зняття з реєстрації місця проживання відповідача, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 втратили право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишивши спірне жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживали понад один рік, що відповідно до вимог ст.ст. 29, 405 ЦК України дає підстави суду визнати відповідачів такими, що втратили право користуватись житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Тарасівка, вул. Патріотів (Островського)АДРЕСА_1, а тому позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 12, 19, 42, 81, 89, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням - задоволити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Тарасівка, вул. Патріотів (Островського)АДРЕСА_1.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Тарасівка, вул. Патріотів (Островського)АДРЕСА_1.
Копію заочного рішення негайно направити відповідачам.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Повний текст судового рішення виготовлено 04 грудня 2018 року.

Суддя Н.С. Пінкевич