АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/8894/17 Номер провадження 22-ц/786/1678/18Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н. В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах :

головуючого - судді Пилипчук Л.І.,

суддів Дряниці Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Рибак О.О.,

за участю представника позивача - адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою, поданою в інтересах позивача ОСОБА_3, його представником - адвокатом ОСОБА_2,

на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 17 травня 2018 року, постановлене суддею Тімошенко Н.В.,

у справі за позовом ОСОБА_3 до Шевченківського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області про зняття арешту на нерухоме майно,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Шевченківського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області про зняття арешту з нерухомого майна, накладеного на підставі постанови АЕ 52 від 23.06.1993 року Ленінського районного суду м. Полтави на ? частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Просив виключити з Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна запис від 04.06.2014 15:58:53 за № 23478, зареєстрований реєстратором: Першою Полтавською державною нотаріальною конторою, про арешт вказаного нерухомого майна, оскільки відповідач відмовив у його знятті у зв'язку зі нищенням матеріалів виконавчого провадження.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 17 травня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до Шевченківського ВДВС м.Полтави ГТУЮ у Полтавській області про зняття арешту на нерухоме майно відмовлено.

В апеляційній скарзі, поданій адвокатом ОСОБА_2 в інтересах позивача, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Зазначає, що районним судом безпідставно не взято до уваги, що із закінченням виконавчого провадження арешт знятий не був, а за відсутності виконавчого провадження, яке знищено, державний виконавець не може його скасувати.

Доводить, що обраний ним спосіб захисту є належним, оскільки інакшого захисту права власності від обмежень арешту не вбачається.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги , враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється сторонами, що постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 23.06.1993 року № АЕ-52/1993 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 25% мінімальної заробітної плати з 16.06.1993 р. і до досягнення повноліття дитини./а.с.35/

Згідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 04.06.2004 15:58:53 за №23478 реєстратором: Першою полтавською державною нотаріальною конторою накладено арешт на 1/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_3, підстава обтяження: постанова АЕ 52, 23.06.1993 Ленінського районного суду м.Полтави, заявник: Відділ ДВС Октябрського районного управління юстиції. /а.с.10/

Відповідно до інформації, викладеної у листі Шевченківського ВДВС м.Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 30.10.2017 року №57484, надати детальну інформацію щодо накладення арешту згідно постанови АЕ 52 від 23.06.1993, виданої Ленінським райсудом м.Полтави, на ? частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, неможливо у зв'язку із знищенням виконавчих проваджень./а.с.11/

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що сторони виконавчого провадження мають право звертатися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншою посадовою органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права та свободи. Оскільки арешт накладався в рамках виконавчого провадження, тому саме ВДВС має його зняти.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками районного суду з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що постановою Ленінського районного суду м.Полтави від 23.06.1993 року №АЕ-52/1993 із ОСОБА_6 стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.н., до повноліття дитини. На час звернення боржника в суд з даним позовом син досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а Шевченківський ВДВС м.Полтави повідомив про відсутність на виконанні зазначеного виконавчого листа та знищення виконавчого провадження, тоді як накладений за заявою відділу виконавчої служби арешт на частину квартири боржника не знятий.

Відповідно до положень ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяв на момент завершення виконавчого провадження, в якому був накладений оскаржений арешт, у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Районний суд, встановивши, що виконавче провадження завершено та матеріали його знищені, але накладений арешт не був знятий, дійшов помилкового висновку, що його зняття має здійснити ВДВС.

Відповідно до ст.15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України).

Частиною 2 статті 156 ЦК України передбачені способи захисту цивільного права та інтересу, перелік яких не є виключним.

Слід зазначити, що накладення арешту на майно боржника є заходом забезпечення виконання судового рішення та збереження його є правомірним до виконання рішення суду. Однак, враховуючи, що виконавче провадження, в рамках якого такий арешт накладено, закінчено та знищене, апеляційний суд приходить до висновку, що позивач правомірно обрав спосіб захисту шляхом подання позову про виключення його майна з-під арешту, оскільки збереження останнього за відсутності підстав для цього є порушенням його права власності.

Відповідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що збереження арешту на нерухоме майно позивача та запис про арешт у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна обмежують його права щодо вільного розпорядження майном, а тому його право підлягає захисту шляхом зняття арешту з майна в судовому порядку.

За таких обставин апеляційний суд задовольняє апеляційну скаргу, скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.367,368 374, 376 п.п.3,4, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 травня 2018 року - скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_3 задовольнити.

Звільнити з-під арешту , накладеного на підставі постанови №АЕ 52 від 23.06.1993р. Ленінського райсуду м.Полтави, 1/4 частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис від 04.06.2004 15:587:53 за №23478, зареєстрованого реєстратором: Першою Полтавською державною нотаріальною конторою, про арешт нерухомого майна, а саме 1/4 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03.08.2018 року.

Головуючий - суддя Л.І.Пилипчук

Судді: /підписи/ Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Л.І. Пилипчук