Справа № 442/7751/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/811/1755/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: представника відділу освіти Дрогобицької районної

державної адміністрації Новаковського В.Б., ОСОБА_3,

державного виконавця відділу примусового виконання

рішень управління ДВС ГТУЮ у Львівській області

Зубика О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відділу освіти Дрогобицької районної державної адміністрації на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 квітня 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:

відділ освіти Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області звернувся зі скаргою на постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Зубика Олега Івановича від 21.03.2018 року у ВП № 53872786 про накладення 5100.00 грн. штрафу на відділ освіти Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 про поновлення на роботі.

Оскаржуваною ухвалою у задоволенні скарги відділу освіти Дрогобицької районної державної адміністрації на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Львівській області Зубика Олега Івановича щодо накладення штрафу на відділ освіти Дрогобицької РДА в межах виконання виконавчого провадження ВП № 53872786 про поновлення на роботі ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив відділ освіти Дрогобицької районної державної адміністрації, вважає її незаконною, необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи. Зазначає, що судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі помилково встановлено, що боржник - відділ освіти Дрогобицької райдержадміністрації недобросовісно ставиться до покладених на нього Законом України «Про виконавче провадження» обов»язків та зловживає процесуальними правами, подаючи необгрунтовані скарги на дії державного виконавця. Звертає увагу суду на те, що відділом освіти Дрогобицької районної державної адміністрації подано лише одну скаргу на дії державного виконавця щодо накладення штрафу. Зазначає, що боржник постійно інформував відділ примусового виконання рішень про хід оскарження рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області щодо поновлення ОСОБА_3 на роботі та подавав клопотання про зупинення виконавчого провадження до перегляду касаційною інстанцією вказаного судового рішення. Відтак вважає, що постанова державного виконавця про накладення штрафу на відділ освіти, є незаконною, оскільки причини невиконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі за позовом ОСОБА_3 є поважними. Зазначає, що висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є неправильними, не відповідають дійсності та не підтверджені належними доказами, які підлягали дослідженню в судовому засіданні. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України передбачено, що до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

21 березня 2018 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Зубиком О.І. винесено постанову про накладення на відділ освіти Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області штрафу у розмірі 5100.00 грн., у зв'язку з не виконанням рішення суду немайнового характеру без поважних причин.

Частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верхового Суду, викладеними у постановах від 06 червня 2018 року у справі № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18) та від 13 червня 2018 року у справі № 307/1451/15-ц (провадження № 14-177цс18).

Ураховуючи наведене, слід дійти висновку, що скарга відділу освіти Дрогобицької районної державної адміністрації на постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Зубика О.І. про накладення на відділ освіти Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області штрафу у розмірі 5100.00 грн., не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на викладене, оскаржувана ухвала Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 квітня 2018 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених п. 1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, та відповідно до повноважень суду апеляційної інстанції в порядку ч.1 ст. 377 цього Кодексу.

Відповідно до п. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про закриття провадження у даній справі, то заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Львівського апеляційного суду від 26.11.2018 року у даній справі, слід скасувати.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.4 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу Відділу освіти Дрогобицької районної державної адміністрації - задовольнити частково.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 квітня 2018 року - скасувати, провадження у справі закрити.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Львівського апеляційного суду від 26.11.2018 року - скасувати.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 22.12.2018 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П.

Цяцяк Р.П.