Номер провадження: 22-ц/785/6705/18
Номер справи місцевого суду: 521/2393/18
Головуючий у першій інстанції Поліщук І. О.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Погорєлової С.О.,

суддів - Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.,

розглянувши у порядку, передбаченому ст. 369 ЦПК України, апеляційну скаргу ОСОБА_2 у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення виплати за аліментами, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, ухвалене під головуванням судді Поліщук І.О. 25 червня 2018 року у м. Одеса, -

встановила:

У лютому 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення виплати за аліментами, з урахуванням уточнень просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) у розмірі 81 520 гривень за прострочення сплати аліментів за період з 01 вересня 2012 року по 31 березня 2018 року, стягнутих на її користь рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 12 грудня 2012 року на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позов обґрунтовано тим, що на підставі рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 12 грудня 2012 року, з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 гривень щомісячно, починаючи з 28 серпня 2012 року і до повноліття дитини. З того часу відповідач аліменти на утримання дочки не сплачує, у зв'язку із чим в нього утворилася значна заборгованість за аліментами. Державним виконавцем було зроблено розрахунок заборгованості по аліментах станом на 01 лютого 2018 року, починаючи з 28 серпня 2012 року розмір якої визначений у сумі 260 000 гривень. На даний час виконавче провадження знаходиться в провадженні Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області. Відповідач розрахунок заборгованості за аліментами отримав, однак його не оскаржував, до суду з позовом про звільнення від сплати заборгованості аліментами не звертався. Оскільки за відповідачем, згідно вищевказаного розрахунку заборгованості за аліментами, існує борг у розмірі 260 000 гривень, то, з урахуванням цього боргу, підлягає до стягнення з відповідача і пеня за прострочення сплати аліментів у розмірі 81 520 гривень, що виникла за період з 01 вересня 2012 року по 31 березня 2018 року, стягнутих на користь позивача рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 12 грудня 2012 року на утримання неповнолітньої доньки.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одесивід 25 червня 2018 року позов задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 вересня 2012 року по 31 березня 2018 року, стягнутих на її користь рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 12 грудня 2012 року на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 81 520 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 червня 2018 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, на думку ОСОБА_2, судом першої інстанції врахований факт отримання позивачем від апелянта грошових коштів на утримання дочки, про що надано відповідні докази. З цих підстав наданий розрахунок є таким що не відповідає дійсності, також у вказаному розрахунку суми пені за лютий місяць кожного року відповідає сумі пені за інші місяці де є 30 календарних днів. Кріт того, ОСОБА_2 зазначив, що на його утриманні перебуває дитина, народжена у іншому шлюбі, яка потребує лікування, тому є підстави для зменшення розміру неустойки з врахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України, зазначена справа відноситься до малозначних.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України,суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2012 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 гривень щомісяця, починаючи з 28 лютого 2012 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3. Рішення набрало законної сили.

З розрахунку заборгованості по аліментах, виконаному державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Праведним М.Ю., заборгованість по стягненню аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 визначена за період, починаючи з 01 вересня 2012 року по 01 лютого 2018 року із розрахунку 4 000 гривень щомісяця, та складає грошову суму у розмірі 260 000 гривень.

Згідно ч.1 статті 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішення суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення.

Статтею 196 СК України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів шляхом стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Неустойка у формі пені стягується за прострочення грошового зобов'язання, у даному випадку - за прострочення сплати аліментів.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пеня - це неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі. Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності) якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. З документів виконавчого провадження, що були надані до суду в якості доказів вбачається, що відповідач не виплачував суму аліментів у повному обсязі, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо доведеності факту порушення відповідачем зобов'язання по сплаті аліментів на утримання своєї неповнолітньої дочки, у зв'язку із чим з нього має бути стягнута неустойка (пеня) за порушення цього зобов'язання за весь час прострочення.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

На виконання правил ст.77 ЦПК України, позивачкою та її представником до суду першої інстанції було надано розрахунок неустойки (пені) за період з 01 вересня 2012 року по 31 березня 2018 року, розрахований за вищевказаною формулою, згідно з яким сума неустойки, яку відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивачки, складає 81 520 гривень.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягає неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з 01 вересня 2012 року по 31 березня 2018 року, у розмірі 81 520 гривень.

Колегія суддів вважає необґрунтованим довід апеляційної скарги ОСОБА_2, що судом першої інстанції не врахований факт отримання позивачем від апелянта грошових коштів на утримання дочки, на підтвердження чого відповідачем до суду першої інстанції надавались копії квитанцій ПАТ «Приватбанком», оскільки апелянт та його представник не надали суду належних доказів, чому саме вказані квитанції та розписки не були передані державному виконавцю для врахування при проведенні розрахунку заборгованості по аліментах.

Крім того, безпідставним є посилання у апеляційній скарзі ОСОБА_2 на те, що на його утриманні перебуває дитина, народжена у іншому шлюбі, яка потребує лікування, а тому є підстави для зменшення розміру неустойки з врахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

З матеріалів справи дійсно вбачається, що апелянт має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідно до наявної у справі копії індивідуальної програми реабілітації дитини - інваліда № 448, вказано про наявність інвалідності з 15 березня 2017 року. Однак, заборгованість по аліментах виникла з 2012 року, дитина відповідача у другому шлюбі народилася у 2014 році, факт інвалідності у ОСОБА_7 визначений у 2017 році, а тому зазначені обставини не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду, однак, могли б бути підставами для подання позову про зміну розміру аліментів.

Так, ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина.

Сам спосіб стягнення аліментів визначає той із батьків, з яким проживає дитина. Таким чином, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, може бути зміненим рішенням суду за позовом одержувача або платника аліментів.

Враховуючи, що сторони у справі до суду першої інстанції із відповідним позовом про зміну способу стягнення аліментів не звертались, суд апеляційної інстанції позбавлений правової можливості щодо вирішення такого питання.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 червня 2018 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2018 року.

Судді апеляційного суду

Одеської області С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе