УХВАЛА

26 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 212/9636/13-ц

провадження № 61-8113ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Журавель В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, про визнання заповіту недійсним; та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: реєстраційна служба Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, ОСОБА_5, про визнання права власності в порядку спадкування,

встановив:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2015 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2017 року указану касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме надання доказів сплати судового збору та подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із належними доказами на підтвердження поважності причин такого пропуску.

У лютому 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 27 березня 2018 року зазначену касаційну скаргу визнано неподаною та повернуто заявнику.

У червні 2018 року до Верховного Суду повернувся пакет документів, надісланий судом ОСОБА_1на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 27 березня 2018 року, у зв'язку із закінченням встановленого строку зберігання.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

За змістом частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

26 вересня 2018 року (згідно зі штампом вхідної кореспонденції суду) ОСОБА_1 повторно звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2015 року.

У поданій касаційній скарзі заявник просив поновити строк на касаційне оскарження та долучив довідку про те, що перебував у зоні АТО у періоди: із 09 грудня 2016 по 09 лютого 2017 року, із 06 квітня 2017 року по 22 травня 2017 року. Також зазначав, що про відкриття провадження у цій справі не знав, участі у судових засіданнях не брав.

Ухвалою Верховного Суду від 01 жовтня 2018 року зазначені причини пропуску строку (більше трьох років) визнані неповажними, указану касаційну скаргу залишено без руху та встановлено заявникові строк для подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із обґрунтуванням поважності причин його пропуску та надати належні докази на підтвердження цього, зокрема, порушення апеляційним судом вимог статті 222 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій, щодо направлення копії судового рішення чи інших причин.

Зазначена ухвала суду касаційної інстанції направлялася заявнику на адресу, указану в касаційній скарзі, проте повернулася на адресу Верховного Суду без вручення адресату з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги.

Керуючись статтями 127, 185, 393 ЦПК України,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2015 року залишити без руху.

Продовжити заявникові строк для усунення вищезазначених недоліків до 11 лютого 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Журавель