Справа № 367/8201/16-ц
Провадження №2/367/29/2018
РІШЕННЯ

Іменем України

07 серпня 2018 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючої судді Саранюк Л.П.,

при секретарі Кузнецовій К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї Ірпінської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини та зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї Ірпінської міської ради, Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради про визначення місця проживання дитини, -

в с т а н о в и в:

Заявниця звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 04 липня 2008 року вона уклала шлюб із ОСОБА_2, який зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного правління юстиції у м. Києві, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 637 від 04 липня 2008 року. Даний факт підтверджує Свідоцтво про одруження від 04 липня 2008 року серії НОМЕР_1.

Від шлюбу у них є двоє малолітніх дітей: син ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що підтверджує Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 09.12.2008 року, та син ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 року, що підтверджує Свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 14.12.2008 року.

Протягом останніх двох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин.

Так, в період з листопада 2014 року по лютий 2016 року Відповідач взагалі не проживав в Україні, а працював і проживав у місті Баку, Азербайджанська Республіка. Після повернення Відповідача до України вони не спілкуються між собою без грубості та сварки, а це в першу чергу негативно впливає на розвиток дітей. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім'ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. З його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стають їхні малолітні діти, що тяжким чином впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє їй та їм душевні страждання. Крім того, з метою нав'язати їй своє бачення проблемних питань Відповідач іноді припускається до аморальних вчинків, будучи в агресивному стані допускає фізичні образи що виражається в рукоприкладстві, навіть в присутності їхніх дітей.

Між ними втрачена довіра, кожен з них приймає рішення самостійно.

Крім того, ними з початку жовтня 2016 року до теперішнього часу не ведеться спільне господарство, вони не проживають разом. Шлюбні відносини між ними фактично припиненні з жовтня 2016 року.

Вважає, що подальше спільне сімейне життя, примирення і збереження сім'ї неможливим з вищезазначених причин.

Відповідач погоджується, щоб молодший син ОСОБА_5 постійно проживав і виховувався нею. До теперішнього часу вона та Відповідач не дійшли згоди щодо місця проживання старшого сина, ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_6 року Відповідач після чергової сварки забрав ОСОБА_3, взяв деякі його речі, їй сказав, що погуляє з сином, а натомість, відвіз ОСОБА_3 в місто Костянтинівку Донецької області та залишив його своїй матері, ОСОБА_6, яка проживає по АДРЕСА_5. За цією ж адресою зареєстрований сам Відповідач та їхні діти.

Зазначає, що хоча діти зареєстровані за вказаною вище адресою, вони ніколи в місті Костянтинівка фактично не проживали, а лише приїздили разом з нею відвідати ОСОБА_6, яка є їх бабусею. Від свого народження діти, як ОСОБА_3, так і ОСОБА_4, проживали разом з нею. Саме вона завжди займалась їх вихованням. 15 жовтня 2016 року Відповідач в телефонній розмові повідомив їй, що він залишив ОСОБА_3 зі своєю матір'ю ОСОБА_6, а сам повернувся до міста Києва, де на даний час шукає роботу.

Вважає, що в інтересах обох дітей проживати саме з нею. Її діти від народження перебували разом з нею, є малолітніми, їм 7 та 3 роки, а тому в такому віці вони обов'язково потребують материнського піклування і догляду, з чим вона чудово справляється. Вона має постійне місце проживання за вказаною адресою, має добрі житлові умови, має вищу освіту, працює педагогом-психологом дошкільної освіти, має самостійний заробіток. Вона не судима, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягалася, не має хронічних захворювань, на обліку в психоневрологічному та інших диспансерах не перебувала і не перебуває, позитивно характеризується.

Відповідач же не має ні постійного місця проживання, ні постійного місця роботи, квартира, куди він відвіз їхнього малолітнього сина, належить його матері ОСОБА_6, в якій вона проживає зі своїм чоловіком від другого шлюбу, який потребує постійного догляду, так як є інвалідом (діагноз - Інсулінозалежний цукровий діабет), а сам Відповідач, з його ж слів, проживає в Києві, де і шукає на даний час житло для оренди.

У зв'язку з викладеним, просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2, який вони зареєстрували у Відділі реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 637 від 04 липня 2008 року.

Визначити місце проживання дітей: ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року, та ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 року,- залишити їх проживати разом з нею за адресою: 08200, АДРЕСА_2.

В процесі розгляду справи до суду надійшла зустрічна позовна заява за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї Ірпінської міської ради, Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради про визначення місця проживання дитини.

Позивач за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 мотивує свої вимоги тим, що з жовтня 2016 року спільна дитина Позивача та Відповідача - ОСОБА_3, проживає разом з Відповідачем у справі, батьком дитини - ОСОБА_2, за адресою: АДРЕСА_3. За вказаною адресою, як Відповідач, так і його обидва сина мають зареєстроване місце проживання, що підтверджується довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 4935 від 19.12.2016 року. З того часу, нічого не змінилося, діти досі мають зареєстроване місце проживання за вказаною адресою. Вказана квартира належить на праві особистої приватної власності матері Відповідача - ОСОБА_7, що підтверджується договором купівлі-продажу вказаної квартири №1-5642 від 26.10.1992 року.

Таким чином, станом на сьогоднішній день, малолітній ОСОБА_3 проживає разом зі своїм батьком у вказаній квартирі. Однак, як зрозуміло з первісної позовної заяви, Позивач та Відповідач, в добровільному (договірному) порядку, не дійшли згоди щодо місця проживання спільного сина.

Відповідач, на даний час, проживає разом зі своїм сином - ОСОБА_3. Він самостійно виховує сина та забезпечує його матеріально, створив дитині якнайкращі умови для проживання та вдосконалює ці умови, піклується про комфортний стан проживання дитини, здійснює фізичний та духовний розвиток дитини, ростить сина в дусі поваги до громадянського суспільства та держави. А отже, він впевнений, що в інтересах дитини є подальше проживання саме з батьком, оскільки, саме йому батько приділяє якнайбільше уваги, адже розлучений з іншим сином - ОСОБА_4, який проживає з Позивачем в м. Ірпінь Київської області.

У зв'язку з цим, виходячи, в першу чергу, з якнайкращих інтересів дитини та її бажання проживати з будь-ким із батьків, Відповідач наполягає на з'ясуванні органом опіки та піклування думки сина ОСОБА_3, при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини. Дана думка має бути висловлена дитиною кваліфікованому психологу, який з'ясує думку дитини та її бажання в подальшому проживати з будь-ким з батьків.

Отже, як вже було зазначено, батько дитини вважає, що в інтересах його сина - ОСОБА_3 проживати разом з ним, а не з Позивачем. Відповідач матеріально забезпечений, має офіційне місце роботи та стабільний дохід. З 12.09.2016 року Відповідач працює в ТОВ «СоциусГруп» та обіймає посаду Заступника директора з операційної діяльності, що підтверджується довідкою від 05.01.2017 року. Відповідно до наказу № 7-П від 11.10.2016 року, Відповідач працює віддалено, за місцем його постійної реєстрації.

Також, Відповідач позитивно характеризується за місцем роботи, не перебуває на обліку в наркологічному та психіатричному диспансері, має задовільний стан здоров'я, не зловживає спиртними напоями та не вживає наркотичних засобів, не палить, до кримінальної відповідальності ніколи не притягався, не має шкідливих звичок. Відповідач дуже любить свого сина та присвячує своє життя його вихованню та розвитку.

Відповідач проживає в квартирі, що належить на праві особистої приватної власності його матері, бабусі дитини - ОСОБА_7, яка допомагає Відповідачу у догляді за сином та у його вихованні. Факт проживання у даній квартирі означає, що Відповідачу немає необхідності витрачати, кошти на оренду квартири, і, відповідно, ці кошти він може витрачати на утримання сина. Відповідно до цього, Відповідач, проживаючи разом з сином в даній квартирі вже більше семи місяців, в повному обсязі створив усі належні умови для проживання, нормального та повноцінного розвитку дитини, забезпечив гармонійний розвиток особистості сина, виховує його під опікою та в атмосфері любові та матеріальної забезпеченості. Дані обставини підтверджуються актом обстеження умов проживання від 13.01.2017 року.

Таким чином, усе вищезазначене свідчить про належне виконання батьком своїх батьківських обов'язків та створення всіх необхідних умов для повноцінного фізичного та духовного розвитку дитини як повноцінного члена суспільства. Вказане твердження підтверджується педагогічною характеристикою ОСОБА_3 наданою класним керівником за підписом директора навчального закладу, де навчається дитина.

Батько в жодному разі не заперечує проти необхідності участі матері в житті та вихованні дитини, а також її утриманні, а тому не збирається створювати будь- яких перешкод у зустрічах матері з сином.

Повертаючись до питання інтересів дитини щодо проживання з батьком, варто зазначити, що станом на час проведення судового засідання, дитина вже розлучена з матір'ю більше ніж на сім місяців. Дитина має тісні усталені психологічні та соціальні зв'язки в м. Костянтинівка, як з однокласниками, так і з друзями, з якими постійно спілкується. Дитина звикла до своїх однокласників, вчителів, має друзів, має певні шаблони поведінки, які забезпечують його моральний та психологічний спокій. Таким чином, виїмка (відібрання) дитини з її комфортних умов існування буде стресом для дитини та може суттєво вплинути на її моральний та психологічний розвиток.

Зокрема, відповідно до довідки № 01-10-580 від 13.12.2016 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 18.10.2016 року навчається у 2-А класі Навчально-виховного комплексу «Ліцей із загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів» Костянтинівської міської ради Донецької області. Також, згідно довідки від 18.01.2017 року, ОСОБА_3 тренується в спортивному клубі «Хедоді», шо знаходиться на базі ліцея.

Відповідно до довідки № 359 від 18.01.2017 року, син здоровий, на диспансерному обліку не знаходиться.

Таким чином, все вищезазначене підтверджує той факт, що батько належним чином виконує свої обов'язки, дитина росте здорова та здобуває необхідну освіту та рівень знань, що відповідають його віку, навчається в школі, займається в спортклубі, та як було зазначено, має тісні соціальні і психологічні зв'язки.

У зв'язку з викладеними обставинами просить визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з його батьком - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця міста Костянтинівка Донецької області, за адресою: АДРЕСА_4.

Відповідач за зустрічним позовом та його представник в судове засідання не з'явився. Подали до суду заяву з проханням залишити зустрічну позовну заяву без розгляду. Первісний позов підтримують та просять слухати справу без їх участі.

Позивач за первісним позовом в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву якою свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила їх задоволити.

Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з'явися. Подав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі за наявними матеріалами в справі.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає первісний позов таким, що підлягає до задоволення, а зустрічна позовна заява залишенню без розгляду по слідуючих підставах:

Судом встановлено, що 04 липня 2008 року позивач ОСОБА_1 уклала шлюб із ОСОБА_2, який зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного правління юстиції у м. Києві, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 637 від 04 липня 2008 року. Даний факт підтверджує Свідоцтво про одруження від 04 липня 2008 року серії НОМЕР_1.

Від шлюбу у сторін є двоє малолітніх дітей: син ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що підтверджує Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 09.12.2008 року, та син ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 року, що підтверджує Свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 14.12.2008 року.

Протягом останніх двох років сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин.

Так, в період з листопада 2014 року по лютий 2016 року Відповідач взагалі не проживав в Україні, а працював і проживав у місті Баку, Азербайджанська Республіка. Після повернення Відповідача до України вони не спілкуються між собою без грубості та сварки, а це в першу чергу негативно впливає на розвиток дітей. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стають їхні малолітні діти, що тяжким чином впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє їй та їм душевні страждання.

Між ними втрачена довіра, кожен з них приймає рішення самостійно.

Крім того, ними з початку жовтня 2016 року до теперішнього часу не ведеться спільне господарство, вони не проживають разом. Шлюбні відносини між ними фактично припиненні з жовтня 2016 року.

Вважає, що подальше спільне сімейне життя, примирення і збереження сім'ї неможливим з вищезазначених причин.

Відповідач погоджується, щоб молодший син ОСОБА_5 постійно проживав і виховувався нею. До теперішнього часу Позивачка та Відповідач не дійшли згоди щодо місця проживання старшого сина, ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_6 року Відповідач після чергової сварки забрав ОСОБА_3, взяв деякі його речі та відвіз ОСОБА_3 в місто Костянтинівку Донецької області та залишив його своїй матері, ОСОБА_6, яка проживає по АДРЕСА_5. За цією ж адресою зареєстрований сам Відповідач та їх діти.

Хоча діти зареєстровані за вказаною вище адресою, вони ніколи в місті Костянтинівка фактично не проживали, а лише приїздили разом з нею відвідати ОСОБА_6, яка є їх бабусею. Від свого народження діти, як ОСОБА_3, так і ОСОБА_4, проживали разом з позивачкою. Саме вона завжди займалась їх вихованням. 15 жовтня 2016 року Відповідач в телефонній розмові повідомив їй, що він залишив ОСОБА_3 зі своєю матір'ю ОСОБА_6, а сам повернувся до міста Києва, де на даний час шукає роботу.

Суд вважає, що в інтересах обох дітей проживати саме з Позивачкою. Її діти від народження перебували разом з нею, є малолітніми, їм 7 та 3 роки, а тому в такому віці вони обов'язково потребують материнського піклування і догляду, з чим вона справляється. Вона має постійне місце проживання за вказаною адресою, має добрі житлові умови, має вищу освіту, працює педагогом-психологом дошкільної освіти, має самостійний заробіток. Вона не судима, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягалася, не має хронічних захворювань, на обліку в психоневрологічному та інших диспансерах не перебувала і не перебуває, позитивно характеризуюся.

Відповідач же не має ні постійного місця проживання, ні постійного місця роботи, квартира, куди він відвіз їхнього малолітнього сина, належить його матері ОСОБА_6.

Згідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, то спір між ними вирішується судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 158 СК України, орган опіки та піклування вирішує спір щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Стаття 141 СК України передбачає рівні права та обов'язки батьків щодо дитини (дітей).

На підставі вищевикладеного, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

Згідно ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: 5) позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

У звязку з тим, що від Позивача за зустрічним позовом надійшла заява про залищення позову без розгляду - суд залишає позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї Ірпінської міської ради, Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради про визначення місця проживання дитини, без розгляду.

Виходячи із вищевикладеного ст. ст. 141, 158, 161 СК України, керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 637 від 04 липня 2008 року.

Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище «ОСОБА_1».

Визначити місце проживання дітей: ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року, та ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 року, залишити їх проживати разом з ОСОБА_1 за адресою: 08200, АДРЕСА_2.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї Ірпінської міської ради, Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради про визначення місця проживання дитини - залишити без розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-денний строк з моменту виготовлення повного тексту рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року): до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України: апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя: Л.П. Саранюк