Справа № 157/884/18
Провадження №2/157/275/18
РІШЕННЯ

Іменем України

08 серпня 2018 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Гордійчука В.М.,

за участю секретаря Вавдіюк Т.О.,

позивача ОСОБА_1,

її представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Камені-Каширському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,,

в с т а н о в и в:

23 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом в якому зазначає, що є власницею житлового будинку і господарських будівель та споруд на АДРЕСА_1, що були побудовані нею і її чоловіком ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, за час спільного проживання в зареєстрованому шлюбі.

Починаючи з 1986 року вона, її чоловік та троє дітей - ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8 були зареєстровані і проживали у цьому будинку.

ОСОБА_3 16 вересня 1988 року припинив реєстрацію та виїхав до м. Рівне на постійне проживання по місцю навчання.

У 1995 році ОСОБА_3 зареєстрував шлюб із ОСОБА_4, від якого ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_5.

15 червня 1999 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 провели реєстрацію свого місця проживання в житловому будинку. ОСОБА_4 зареєструвалася у цьому будинку 22 лютого 2005 року.

У 2006 році відповідачі виїхали до Російської Федерації, де прийняли громадянство Російської Федерації та залишилися на постійне проживання, а тому вважає, що вони втратили право на користування належним їй житловим приміщенням.

Добровільно припинити свою реєстрацію у житловому будинку відповідачі не бажають.

Враховуючи наведене, просить суд постановити судове рішення яким визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад один рік з припиненням їх реєстрації в житловому будинку АДРЕСА_1.

Позивач та її представник при розгляді справи позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених в позовній заяві та пояснили, що відповідачі не проживають у належному позивачу будинку з 2006 року.

Відповідачі позов визнали, про що подали до суду заяви, де просять справу розглянути без їх участі.

У зв'язку з визнанням відповідачем позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд в підготовчому судовому засіданні, відповідно до ст. ст. 200, 206 ЦПК України, враховуючи наявність для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

В силу ст. 81 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом установлено, стверджено Свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с. 7), Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 8), що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями на АДРЕСА_1, а згідно будинкової книги (а.с. а.с. 9-14), вона зареєстрована та проживає у ньому.

За цією ж адресою 15 червня 1999 року зареєстроване місце проживання сина позивача ОСОБА_3 і її онука ОСОБА_5, а 22 лютого 2005 року - невістки ОСОБА_4 Даний факт підтверджується копією аркушів з вищезгаданої будинкової книги.

В силу ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4, як члени сім'ї власника житлового будинку ОСОБА_1, будучи відсутніми за місцем реєстрації більше одного року, тобто понад установлені ст. 71 ЖК України та ст. 405 ЦК України строки, втратили право користування жилим приміщенням, що по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні доведено відсутність ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 протягом шести місяців за місцем їх реєстрації, тобто в будинку ОСОБА_1

Підстав збереження за відповідачами жилого приміщення, що згідно ст. 163 ЖК України передбачені п.п.1, 5 ч.3 і ч.4 ст.71 цього ж Кодексу, судом не знайдено. Не відомо суду і про будь-яку домовленість між сторонами, що надає право користуватись житловим приміщенням позивача ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за відсутності у ньому останніх.

Задовольняючи позов, суд не стягує із відповідачів понесених позивачем судових витрат, оскільки вона таких вимог не заявляла.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 405 ЦК України, ст. ст. 71, 150, 163 ЖК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають на АДРЕСА_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, який проживає на АДРЕСА_3, такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 з припиненням їх реєстрації у цьому будинку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до підпункту 15.5) п. 1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Головуючий: В. М. Гордійчук