АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 546/1176/17 Номер провадження 22-ц/786/1518/18Головуючий у 1-й інстанції Горулько О. М. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах :

головуючого - судді Пилипчук Л.І.,

суддів Бутенко С.Б., Кривчун Т.О.,

секретар Рибак О.О.,

за участю: представника позивача Коваленка Р.Й., відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 15 травня 2018 року, постановленого суддею Горулько О.М.,

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

07.12.2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 06.07.2007 року в сумі 11558,63 грн., яка складається станом на 19.10.2017 року із заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 7928,12 грн; заборгованості по пені 4492,89 грн.; штрафу за порушення строків платежів (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та процентної складової 526,50 грн.

Заочним рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 15 травня 2018 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що позивачем не доведено факт укладення між ним та відповідачкою кредитного договору без номера від 06.07.2007 року з наданням відповідачці кредиту у розмірі 8000 грн., а відтак і розмір заборгованості відповідачки за цим договором є недоведеним.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Вважає, що районним судом безпідставно не взято до уваги той факт, що відповідач звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» із заявою б/н від 06.07.2007 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. На виконання умов договору позичальнику в той же день видано кредитну картку НОМЕР_1, яка в подальшому неодноразово перевипускалася, а кредитний ліміт змінювався.

Зазначає, що у виписці про рух коштів чітко прослідковується, що відповідач користувалася грошима, використовуючи вказану кредитну картку, тому факт укладення кредитного договору є доведеним.

Заперечує висновок районного суду про відсутність у відповідача заборгованості. Зазначає, що суд першої інстанції не перевірив розрахунок заборгованості та доводи банку про те, що позичальник користувався грошовими коштами, виконував умови кредитного договору, частково сплачуючи заборгованість за договором та тривалий час її не мав, а отже визнав свої зобов'язання за угодою.

У суді апеляційної інстанції представник банку підтримав доводи апеляційної скарги, відповідачка покладалася на рішення суду, підтвердила користування кредитними коштами. Однак не погоджується з нарахованими процентами, розміром пені і штрафами.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється сторонами, що 06 липня 2007 року відповідач ОСОБА_3 звернулася до позивача із заявою №PLXRRX09540599 про надання їй кредитних послуг.

Згідно заяви позичальника банк зобов'язався надати відповідачці строковий кредит у сумі 604,80 грн. на строк 12 місяців з 06.07.2007 року по 06.07.2008 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,0% місячних на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 8,16 грн. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 100,8 грн. шляхом перерахування в день надання кредиту кредитних коштів в сумі 504 грн. на поточний рахунок в Альфа Банк з призначенням «перерахування коштів згідно з рахунком-фактурою № V015000190 від 06.07.2007 року та перерахування коштів в сумі 100,80 грн. на поточний рахунок в Приват-Банк з призначенням «сплата одноразової винагороди за надання фінансового інструменту за кредитним договором № PLXRRX09540599».

Також у заяві передбачено порядок погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення щомісячних платежів в період з 20 по 27 число кожного місяця згідно даної заяви і Умов та правил надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка» (СТАНДАРТ).

Відповідно до заяви ОСОБА_3 одержала кредитну картку НОМЕР_1. /а.с.10/

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що наданий банком до позовної заяви витяг з Умов та правил надання послуг у ПриватБанку не мають відношення до вказаної заяви позичальника та відсутні докази укладення сторонами 06.07.2007 року кредитного договору, а в розрахунку заборгованості протягом періоду з 06.07.2007 року по 21.09.2007 року поточна заборгованість відсутня, в подальшому сума заборгованості та суми погашення за кредитом не співпадають із розміром наданого відповідачці кредиту згідно заяви. В той же час, суд першої інстанції визнав встановленим подання вказаної заяви позичальника, яка підписана обома сторонами, що свідчить, що зазначені в заяві умов надання кредиту були узгоджені обома сторонами.

Апеляційний суд не погоджується з рішенням районного суду, оскільки воно грунтуються на суперечливих висновках, неповному з'ясуванні фактичних обставин справи та неправильному застосуванні норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1,2, 3 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення районного суду не відповідає.

Зокрема, апеляційний суд визнає помилковими висновок районного суду щодо відсутності доказів укладення між сторонами кредитного договору, оскільки матеріали справи містять анкету-заяву від 06.07.2007 року, в якій ОСОБА_3 надала інформацію про себе та висловила згоду на укладення договору, отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчила, що заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які їй були подані у письмовому вигляді. Своїм підписом підтвердила отримання повної інформації про умови кредитування у Приватбанку./а.с.10/

На виконання умов договору позичальнику 06.07.2007 року видано кредитну картку НОМЕР_1, про що свідчить особистий підпис позичальника у анкеті-заяві у графі «Кредитну картку та ПІН отримав» - дана картка є основною за договором.

Як убачається з наданої позивачем інформації, яку в апеляційному суді підтвердила відповідач, їй в подальшому неодноразово перевипускалася основна картка та відповідно змінювався її номер. Останній раз відповідачу при її зверненні до відділення банку 08.05.2015 року банком надана карта НОМЕР_2 зі строком дії до 08/18, тобто до 31 серпня 2018 року./а.с.71/

На підтвердження розміру заборгованості відповідачки за кредитним договором позивачем до позовної заяви додані розрахунки заборгованості відповідачки за кредитним договором без номера від 06.07.2007 року /а.с. 5-9/.

Крім того, до апеляційної скарги банк додав виписку із банківського рахунку за період з 23.08.2007 року по січень 2017 року, яка містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки відповідачка, всі операції за кредитною карткою з визначенням дати, проведення операції та зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції. /а.с.72-78/

Відповідач ОСОБА_3 в апеляційному суді не заперечувала зазначену у виписці інформацію, підтвердивши користування кредиткою шляхом зняття та часткове поповнення готівки, оплату товарів в магазинах, аптеках. 23 грудня 2016 року нею було здійснено поповнення картки на суму 9000 грн., внаслідок чого повністю погашено наявну заборгованість із залишком на картці власних коштів у сумі 467,29 грн. Кредитний ліміт на той час був встановлений у розмірі 7030 грн.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_3 користувалася кредиткою до 09.03.2017 року та станом на 19.10.2017 року ( дата розрахунку заборгованості при пред'явленні позову) сума використаних відповідачкою кредитних коштів становить 5701,34 грн. В подальшому збільшення суми кредитної заборгованості здійснювалося шляхом автоматичного списання банком процентів за користування кредитним лімітом та пені за рахунок кредиту.

Однак банк не довів правильність нарахування відсотків, оскільки з розрахунку вбачається, що їх розмір становить 43,2% річних, що не відповідає Умовам та Правилам кредитування та умовам кредитного договору, а отже і нарахована пеня є неправильною.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення про часткове задоволення позову на суму в межах розміру кредитного ліміту 7030 грн. ( 5701,34грн. тіла кредиту та 1328,66грн. відсотків). В іншій частині в позові необхідно відмовити за недоведеністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь банку підлягають стягненню судові витрати в сумі 969,70 грн. судового збору за подачу позову та 1454,55 грн. за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367,368 374, 376 ч.1 пп.3,4, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 15 травня 2018 року -скасувати та постановити нове.

Позов ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» кредитну заборгованість в сумі 7030 грн. та судовий збір в сумі 2424,25 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03.08.2018 року.

Головуючий - суддя Л.І.Пилипчук

Судді: /підписи/ С.Б. Бутенко

Т.О. Кривчун

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області Л.І. Пилипчук