Ухвала

26 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 522/17487/16-ц

провадження № 61-9736св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: СтупакО. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,

відповідач - Одеська міська рада,

третя особа - Виконавчий комітет Одеської міської ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 липня 2017 року у складі судді Загороднюка В. І. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Драгомерецького М. М., Черевка П. М., Дрішлюка А. І.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 звернулися до суду із позовом до Одеської міської ради, третя особа - Виконавчий комітет Одеської міської ради, про припинення права власності.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що вони є мешканцями та власника квартир, розташованих у багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_1. Попри це, незважаючи на належність допоміжних приміщень (підвалу) зазначеного будинку виключно власникам квартир та неможливістю виділення з нього частин у приміщення іншого призначення, 10 серпня 2006 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради видано свідоцтво про право власності Одеської міської ради на нежилі напівпідвальні приміщення, загальною площею 74,4 кв. м, що розташовані у підвалі багатоповерхового будинку, розташованого за зазначеною адресою та проведено державну реєстрацію права власності.

Враховуючи наведене, позивачі просили визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради на нежилі підвальні приміщення, загальною площею 74,4 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради 10 серпня 2006 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 липня 2017 рокупозов задоволено. Визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради на нежилі підвальні приміщення, загальною площею 74,4 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, серія НОМЕР_1, видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради 10 серпня 2006 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що співвласники спірного допоміжного приміщення не надавали своєї згоди на передачу його у власність Одеської міської ради, а тому права позивачів у справі порушені відповідачем та підлягають захисту.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що спірне підвальне приміщення є допоміжним та належить позивачам на праві спільної сумісної власності, останні не надавали своєї згоди на передачу його у власність Одеської міської ради, а тому остання набула право власності на спірне допоміжне приміщення неправомірно.

У січні 2018 року Одеська міська рада подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що Одеська міська рада є неналежним відповідачем у справі, оскільки предметом оскарження є акт, виданий Виконавчим комітетом Одеської міської ради. Крім того, суди при ухваленні оскаржуваних рішень не перевірили чи має спірне нежитлове приміщення статус допоміжного та чи є воно спільною власністю всіх мешканців будинку.

Ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано справу та надано строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п'ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до Одеської міської ради, третя особа - Виконавчий комітет Одеської міської ради, про припинення права власності призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С. О. Погрібний

Г. І. Усик