Номер справи 623/2024/18
Номер провадження 2/623/859/2018
У Х В А Л А

іменем України

08 серпня 2018 року м. Ізюм

Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі : головуючого - судді: Одарюка М.П.

за участю секретаря судового засідання: Костенко В.В.

представника позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

представника третьої особи: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Ізюм заяву ОСОБА_2 про відвід судді, -

в с т а н о в и в:

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 надав заяву про відвід головуючого - судді Одарюка М.П.

В обґрунтування заяви відповідач посилається на те, що суддя Одарюк М.П. є головою Ізюмського міськрайонного суду та за посадою представляє суд як орган державної влади у зносинах з іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами, а також контролює ефективність діяльності апарату суду В той же час, заінтересованою особою у розгляді даної справи є ОСОБА_4, як позивач, що дає підстави вважати можливість існування ділових відносин між суддею Одарюком М.П. та Ізюмським міським головою ОСОБА_4 у формі, відмінній від передбаченої процесуальним законодавством.

Представник позивача заперечував проти задоволення заяви.

Представник третьої особи просив зупинити провадження у справі.

Відповідно п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1.1. Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обовязком судді.

Неупередженість є необхідною умовою виконанням суддею своїх обов'язків.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб'єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об'єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII).

Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Вислухавши осіб, які беруть участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, а також дослідивши положення ст. 36 ЦПК України, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, оскільки будь-яких доказів упередженості та особистої заінтересованості судді у розгляді вказаної справи заявником не наведено.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09 листопада 2006 року, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у рішенні у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Стосовно об'єктивного критерію Європейський суд рекомендує визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був не безсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7серпня 1996 poку, п. 58).

Враховуючи викладене, слід відмітити, що зазначені причини заявленого відводу ніяким чином не повязані з порушенням Європейської конвенції з прав людини та Закону України «Про судоустрій та статус суддів», а тому не можуть викликати сумнів в неупередженості судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області Одарюка М.П.

Аналіз наведених норм права, міжнародних стандартів, судової практики, яка є джерелом права та співставлення їх з встановленими обставинами дають суду підстави для прийняття рішення про необгрунтованість заявленого відводу.

Крім того, відповідачем не доведено існування будь - яких ділових відносин з Ізюмським міським головою ОСОБА_4 у позапроцесуальний спосіб, незгода відповідача з правовим статусом позивача не є підставою для позитивного вирішення питання про відвід судді.

Посада голови суду та здійснення адміністративних повноважень не свідчить про безумовну упередженість судді під час розгляду справи.

Забезпечення єдиного та рівного статусу суддів та осіб, які займають адміністративні посади в суді, крім того, досягається приписами відповідного процесуального законодавства України, згідно з якими якщо суддя, що обіймає адміністративну посаду, приймає участь у розгляді справи у складі колегії суддів, його процесуальні права не відрізняються від прав інших членів колегії та є з ними рівними.

Як вбачається зі змісту ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі, зокрема у випадку надходження заяви про відвід.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.36,40,258,260,353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати необгрунтованим відвід судді Одарюка М.П., заявлений відповідачем - ОСОБА_2 08 серпня 2018 року.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: Ізюмська міська рада Харківської області про захист ділової репутації, зобов'язання спростувати недостовірну інформацію та стягнення завданої моральної шкоди,- зупинити до вирішення питання про відвід судді Одарюка М.П.

Заяву ОСОБА_2 про відвід судді по справі № 623/2024/18, провадження № 6/623/859/2018 передати до канцелярії Ізюмського міськрайонного суду Харківської області для визначення складу суду в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України для вирішення питання про відвід судді.

Копію ухвали направити сторонам.

З текстом ухвали можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Ухвала в частині зупинення провадження може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: М.П. Одарюк