Справа № 298/501/15-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 липня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів КОЖУХ О.А., БИСАГИ Т.Ю.

при секретарі ПИЛИП Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 298/501/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерна фірма «Яворник»», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Перечинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, про встановлення факту роботи зі шкідливими умовами праці, визнання дій неправомірними та зобов'язання видати уточнюючу довідку щодо трудового стажу, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акціонерна фірма «Яворник»» на рішення Великоберезнянського районного суду від 16 квітня 2018 року, повний текст якого складено 26 квітня 2018 року, головуюча суддя Лютянська М.С., -

встановив:

21.05.2015 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ АФ «Яворник», третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача зазначила Управління Пенсійного фонду України у Великоберезнянському районі Закарпатської області. Збільшивши позовні вимоги ОСОБА_1 просила:

встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що вона працювала повний робочий день на Костринській меблевій фабриці Великоберезнянського лісокомбінату, Костринському комбінаті кухонних меблів Великоберезнянського меблевого комбінату і Відкритому акціонерному товаристві «Акціонерна фірма «Яворник»» і за період з 28.08.1980 по 14.05.1992 виконувала оздоблення виробів з деревини із застосуванням лакофарбових матеріалів, що містять шкідливі речовини 3-го класу небезпеки, за професією оздоблювальниці за період з 28.08.1980 по 14.05.1992;

визнати дії ПАТ АФ «Яворник» щодо невидачі позивачу уточнюючої довідки, оформленої відповідно до нормативно-правових актів, та щодо визнання недійсною та відкликання довідки № 255, виданої ПАТ АФ «Яворник» від 18.09.2014, протиправними;

зобов'язати ПАТ АФ «Яворник» видати на її ім'я уточнюючу довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, оформлену у відповідності до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки, зі всіма необхідними відомостями.

ОСОБА_1 мотивувала позов наступним. З 28.08.1980 по 14.05.1992 вона працювала оздоблювальницею на підприємствах: Костринській меблевій фабриці Великоберезнянського лісокомбінату, Костринському комбінаті кухонних меблів Великоберезнянського меблевого комбінату і ВАТ АФ «Яворник». ПАТ АФ «Яворник» створене у березні 2013 року і є правонаступником вищевказаних підприємств.

18.09.2014 ПАТ АФ «Яворник» видало позивачу довідку № 255 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. У довідці вказано, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день на Костринській меблевій фабриці Великоберезнянського лісокомбінату, Костринському комбінаті кухонних меблів Великоберезнянського меблевого комбінату і ВАТ АФ «Яворник» і за період з 28.08.1980 по 31.12.1991 виконувала оздоблення виробів з деревини із застосуванням лакофарбових матеріалів, що містять шкідливі речовини 3-го класу небезпеки, за професією оздоблювальниці.

Дані про роботу позивача за 1992 рік в архіві не збереглися, тому роботодавець відмовився підтвердити пільговий стаж позивача за період з 01.01.1992 по 14.05.1992.

17.03.2015 позивач звернувся до суду по встановлення відповідного факту, що має юридичне значення. Оскільки ПАТ АФ «Яворник» заперечило проти цього, ухвалою Великоберезнянського районного суду від 21.04.2015 заяву залишено без розгляду. З позиції роботодавця з'ясувалося, що довідку від 18.09.2014 № 255 він вважає недійсною, оскільки той просив суд вважати довідку недійсною та відкликав її. Такі дії є протиправними, спрямованими на порушення трудових прав позивача.

Тим часом, позивач дійсно за період з 28.08.1980 по 14.05.1992 виконував оздоблення виробів з деревини із застосуванням лакофарбових матеріалів, що містять шкідливі речовини 3-го класу небезпеки, за професією оздоблювальника, що підтверджується документами та показаннями свідків.

Постановою КМ СРСР від 26.01.1991 № 10 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення» визначено код 314 «оздоблювальник виробів з деревини, який працює із застосуванням лакофарбових матеріалів, що містять шкідливі речовини не нижче 3-го класу небезпеки».

Наказом по ВАТ АФ «Яворник» від 23.05.1995 № 67/к затверджено перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад працівникам, яким підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах. У додатку до наказу міститься список виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах (чоловіки в 55 років, жінки у 50 років) за списком № 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - код 314 - обробка виробів з деревини, ґрунтувальники, красильники, лакувальники, полірувальники, шліфувальники всіх найменувань, зайняті шліфуванням поверхонь покритих лакофарбовими матеріалами, шліфувальники, шпаклювальники, які працюють із застосуванням лакофарбових матеріалів, що містять шкідливі речовини не нижче 3-го класу небезпеки.

Наказом по ВАТ АФ «Яворник» від 25.09.2000 № 152 про результати повторної атестації робочих місць за умовами праці затверджено перелік робочих місць, робіт, професій і посад, працівникам яких підтверджено право на пільги і компенсації за роботу у важких і шкідливих умовах праці, у графах наказу «робоче місце» і «пільгове забезпечення» вказано: опоряджувальники виробів з деревини (які працюють із застосуванням лакофарбових матеріалів, що містять шкідливі речовини не нижче 3-го класу небезпеки), сп. № 2 - 314.

Саме обов'язком відповідача, який є правонаступником підприємств, де працював позивача, є забезпечення збереження відповідних первинних документів щодо роботи позивача, його трудового стажу. Тому посилання на відсутність таких документів необґрунтоване та не може тягти порушення трудових прав позивача.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію на пільгових умовах мають за віком працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці та із важкими і шкідливими умовами праці, за Списками № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним КМ України, і за результатами атестації робочих місць.

При визначенні права на пенсію на пільгових умовах застосовуються відповідні Списки, що були чинними на період роботи особи, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи незалежно від дати їх внесення до Списку за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами атестації робочих місць - після 21.08.1992. Така атестація повинна проводитися в усякому разі не рідше, ніж раз на 5 років.

Первинним документом, що підтверджує трудовий стаж працівника, є трудова книжка, за її відсутності або за відсутності відповідних записів у ній трудовий стаж підтверджується відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМ України від 12.08.1993 № 637. Пунктом 20 цього Порядку передбачено, що коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, у довідці мають бути вказані: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Рішенням Великоберезнянського районного суду від 15.04.2016, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 13.06.2016, у зміненому позові було відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.11.2017 рішення Великоберезнянського районного суду від 15.04.2016 і ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 13.06.2016 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Передаючи справу на новий судовий розгляд, суд касаційної інстанції виходив, зокрема, з того, що суди не перевірили належним чином доводи позивача, факту наявності чи відсутності у Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затвердженому Постановою КМ СРСР від 26.01.1991 № 10, професії оздоблювальника виробів з деревини, що працює із застосуванням лакофарбових матеріалів, що містять шкідливі речовини не нижче 3-го класу небезпеки, а тому дійшов передчасних висновків про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Під час нового розгляду справи судом першої інстанції позивач ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги і остаточно просила:

встановити факт її роботи повний робочий день на Костринській меблевій фабриці Великоберезнянського лісокомбінату, Костринському комбінаті кухонних меблів Великоберезнянського меблевого комбінату і Відкритому акціонерному товаристві «Акціонерна фірма «Яворник»» у період з 28.08.1980 по 14.05.1992, протягом якого виконувала оздоблення виробів з деревини із застосуванням лакофарбових матеріалів, що містять шкідливі речовини 3-го класу небезпеки;

визнати дії ПАТ АФ «Яворник» щодо невидачі позивачу уточнюючої довідки про підтвердження трудового стажу для призначення пільгової пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній та по відкликанню довідки ПАТ АФ «Яворник» від 18.09.2014 неправомірними;

зобов'язати ПАТ АФ «Яворник» видати позивачу уточнюючу довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, оформлену відповідності до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, згідно додатку № 5.

Уточнені вимоги мотивувала, серед іншого, тим, що роботодавець не дотримався вимог Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінсоцпраці України від 18.11.2005 № 383, і Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМ України від 12.08.1993 № 637, не врахував факту наявності на час роботи позивача у відповідному списку № 3 професії оздоблювальника виробів з деревини, що працює із застосуванням лакофарбових матеріалів, що містять шкідливі речовини не нижче 3-го класу небезпеки, та факту проведення атестації робочих місць у 1995 році. Тому відповідач діяв неправомірно і зобов'язаний усунути порушення прав позивача.

У зв'язку з реорганізацією органів Пенсійного фонду України до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача залучено Перечинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області.

Рішенням Великоберезнянського районного суду від 16.04.2018, з урахуванням ухвали цього ж суду від 26.04.2018 про виправлення описки в рішенні суду, змінений позов задоволено:

встановлено факт роботи ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (89022, АДРЕСА_1), повний робочий день на Костринській меблевій фабриці Великоберезнянського лісокомбінату, Костринському комбінаті кухонних меблів Великоберезнянського меблевого комбінату і Публічному акціонерному товаристві «Акціонерна фірма «Яворник»» (89000, Закарпатська область, Великоберезнянський район, смт. Великий Березний, вул. Гагаріна, 1, код 00273695) у період з 28.08.1980 по 14.05.1992, протягом якого виконувала оздоблення виробів з деревини із застосуванням лакофарбових матеріалів, що містять шкідливі речовини третього класу небезпеки;

визнано дії ПАТ АФ «Яворник» по невидачі ОСОБА_1 уточнюючої довідки про підтвердження трудового стажу для призначення пільгової пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній та по відкликанню довідки ПАТ АФ «Яворник» від 18.09.2014 № 255 неправомірними;

зобов'язано ПАТ АФ «Яворник» видати ОСОБА_1 уточнюючу довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пільгової пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, оформлену у відповідності до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Стягнуто з ПАТ АФ «Яворник» на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Відповідач ПАТ АФ «Яворник» оскаржив рішення суду як незаконне та необґрунтоване. Доводи скарги зводяться до таких.

При оформленні довідок, які видавалися позивачу для підтвердження наявного трудового стажу для призначення пільгової пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, були порушені вимоги, що ставилися до їх оформлення. Крім того, чинним у період роботи позивача законодавством не передбачалося документального обліку чи фіксації фактично виконуваних видів робіт конкретним працівником.

Застосування Списків № 1 і № 2 до робіт, які виконувалися до 21.08.1992, пов'язувалося із документальним підтвердженням відповідних обставин, а після цієї дати - з проведенням атестації робочого місця позивача. Однак, у період після 21.08.1992 позивач не працював за професією опоряджувальника виробів із деревини, тому посилання на атестацію робочого місця, що була проведена у 1995 році, безпідставне і не стосується позивача. Суд не взяв до уваги відсутність документального підтвердження характеру роботи позивача, відсутність даних про конкретні лакофарбові матеріали, які використовував у роботі позивач, тощо. Позивач і суд не зверталися до державного органу, який здійснює контроль за застосуванням Списків № 1 і № 2, по відповідний висновок, що мав би бути врахований у справі.

Відповідач просить рішення суду скасувати, у позові - відмовити.

У відзиві на апеляцію позивач ОСОБА_1 вказує на її необґрунтованість, просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, посилається загалом на ті самі доводи, якими мотивувався змінений позов.

Заслухавши доповідь судді, пояснення: представника відповідача ОСОБА_3, який апеляцію підтримав, позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката ОСОБА_4, які скаргу не визнали, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України у відсутність представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд приходить до такого.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності, з необхідності захисту трудових прав позивача, який у відповідний період виконував роботу зі шкідливими умовами праці, та з неправомірності дій відповідача, які перешкоджають працівнику в реалізації його законних прав. Рішення суду є справедливим, відповідає вимогам закону, обставинам справи та ґрунтується на її матеріалах і доказах, яким дано правильну оцінку. У справі встановлені такі факти, обставини та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами трудового та пенсійного законодавства у редакції, чинній на час виникнення відповідних юридичних фактів.

За змістом положень ст.ст. 43, 46, 55 Конституції України, ст.ст. 2 - 5-1, 21, 48, 141, 153 КЗпП України, Преамбули, ст.ст. 1, 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», інших норм законодавства, кожен має право на працю, її оплату та на соціальний захист і пенсійне забезпечення; обов'язок належним чином організувати відповідно до укладеного трудового договору роботу працівника, забезпечити дотримання правил охорони праці, належним чином вести трудову книжку працівника із внесенням до неї записів про його роботу, а також вести документацію, необхідну для призначення пенсії працівнику, лежить на роботодавцеві; роботодавець відповідальний за шкоду, завдану працівнику внаслідок несвоєчасного, неналежного оформлення та подання пенсійних документів; кожен має право на судовий захист, зокрема, від незаконних дій, бездіяльності роботодавця, який не вправі перекладати відповідальність за вчинення (невчинення) дій, що належать до його компетенції, та за наслідки таких своїх дій (бездіяльності) на працівника.

За даними трудової книжки позивача (а.с. 14-15 т. 1):

наказом від 28.08.1980 № 284/к ОСОБА_1 була цим днем прийнята на роботу оздоблювача (у трудовій книжці «отделочницы») Костринської меблевої фабрики;

наказом від 14.05.1992 № 110 позивача з 15.05.1992 переведено на роботу в механічний цех АФ «Яворник» на посаду верстатниці;

наказом від 30.09.2003 № 162 позивача цим днем звільнено з роботи на підставі ст. 36 п. 1 КЗпП України (за згодою сторін).

Відкрите (у подальшому - публічне) акціонерне товариство «Акціонерна фірма «Яворник»» утворене у 1991 році як правонаступник Костринської меблевої фабрики, Костринського комбінату кухонних меблів, Великоберезнянського меблевого комбінату (а.с. 16 т. 1).

Постановою КМ СРСР від 26.01.1991 № 10 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення» був затверджений, зокрема, Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників зі шкідливими і тяжкими умовами праці, зайнятість у яких дає право на пенсію за віком (по старості) на пільгових умовах». Список № 2 передбачав із кодом 314 професію «Отделочники изделий из древесины, работающие с применением лакокрасочных материалов, содержащих вредные вещества не ниже 3 класса опасности». До цього діяв Список № 2 виробництв, цехів, професій и посад із тяжкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджений Постановою РМ СРСР від 22.08.1956 р. № 1173, який такої професії (роботи) не передбачав.

З 01.04.1992 набрав чинності у повному обсязі Закон України «Про пенсійне забезпечення» (Закон № 1788-XII), за приписами якого станом на 14.05.1992:

громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом (ст. 1);

на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам (ст. 13 ч. 1 п. «б»);

порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 даного Закону (ст. 13 ч. 5);

особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством (ст. 100).

Затвердженим у подальшому Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (Постанова КМ України від 11.03.1994 № 162), було підтверджено віднесення професій із кодом 2230602а-16314 «Обробники виробів з деревини, бейцювальники (морильники), болірувальники лиж, воскувальники і мастикувальники, воскувальники-мастикувальники, грунтувальники, грунтувальники кругів, красильники, красильники бочок, лакувальники, лакувальники коробок, лакувальники-полірувальники лож і прикладів, лакувальники-розфарбовувачі музичних інструментів, левкасники багета, лубильники, розфарбовувачі-лакувальники, оліфувальники, оздоблювачі усіх найменувань, обкоркувальники, підручні на пульверизаторах, полірувальники усіх найменувань, пульверизаторники, пуцовальники; робітники по очистці пульверизаційних кабін, зайняті на очистці кабін від лакофарбових матеріалів; розфарбовувачі; шкурувальники, зайняті на шкуруванні поверхонь, покритих лакофарбовими матеріалами, шліфувальники усіх найменувань, зайняті шліфуванням поверхонь, покритих лакофарбовими матеріалами; шпаклювальники, шпатлювальники, емалювальники, - які працюють із застосуванням лакофарбових матеріалів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки» до тих, робота за якими виконується у шкідливих і особливо важких умовах праці.

Позивач ОСОБА_1 апеляційному суду пояснила, що у період роботи оздоблювачем виконувала різні роботи із оздоблення меблевих поверхонь, плит: шліфування, полірування, шпаклювання, фарбування, інші необхідні роботи, працювала з поверхнями, вкритими лакофарбовими матеріалами, застосовувала в роботі різні хімічні речовини (лаки, фарби, ацетон, смоли, розчинники тощо). Представник відповідача ОСОБА_3 не заперечував факту роботи позивача за відповідною професією і посадою повний робочий день, роботи з лакофарбовими матеріалами, вказуючи, серед іншого, що це підтверджується матеріалами справи, однак, посилався на відсутність даних про характер виконуваних робіт, види, склад речовин, з якими працював відповідач, клас їх небезпеки, а також вказував на відсутність підстав для задоволення вимог позивача з огляду на відсутність своєчасної атестації робочого місця. Тим часом, з матеріалів справи випливає наступне.

18.09.2014 ПАТ АФ «Яворник» видало ОСОБА_1 довідку № 255 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або записів у ній, якою підтвердив період роботи позивача оздоблювачем виробів із деревини із застосуванням лакофарбових матеріалів, що містять шкідливі речовини 3-го класу небезпеки, з 28.08.1980 по 31.12.1991, тобто, практично за весь період відповідної роботи, за винятком періоду з 01.01.1992 по 14.05.1992, підставами для чого навів трудову книжку, картку Т-2, накази про прийом на роботу, на відпустки (а.с. 17 т. 1). Довідкою підприємства від 07.07.2014 № 163 підтверджується факт відповідної роботи позивача, однак, вказується на відсутність даних про роботу за 1992 рік у архіві підприємства (а.с. 18 т, 1).

Довідку від 18.09.2014 № 255 було видано відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМ України від 12.08.1993 № 637 (п.п. 3, 20, 23). Водночас у довідці не були заповнені графи, які стосуються вказівки на розділ, підрозділ, код професії, підставу відповідно до конкретного Списку професій, посад, робіт…, якими передбачена відповідна професія працівника. Правила п. 20 указаного Порядку в редакції, яка була чинною на час видачі довідки, передбачали, що у довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Таким чином, у заповненні довідки були технічні упущення з боку роботодавця за фактичної наявності у нього в межах з 28.08.1980 по 31.12.1991 відповідних даних про професію, посаду, характер роботи працівника, період її виконання, код професії із вказівкою на відповідні розділ, підрозділ, пункт Списку № 2. Довідка була видана після перевірки відповідних обставин, на підставі матеріалів про трудову діяльність працівника (а.с. 49-57 т. 1 та ін.). Твердження представника відповідача в апеляційному суді про необхідність зазначення в довідці даних про всі види конкретно виконуваних робіт працівника, про види лакофарбових матеріалів, які ним використовувалися, клас небезпеки кожного з таких і т.ін. безпідставні, позаяк наведення в довідці таких даних не передбачено ані вищевказаним Порядком, ані формою довідки. Понад те, таке невиправдано розширене тлумачення нормативного акту нічим не обґрунтоване по суті та веде до фактичного унеможливлення підтвердження у передбачений Порядком спосіб трудового стажу працівника з урахуванням дійсних обставин, періоду його роботи, давності цього періоду, звужує права працівника. Таке тлумачення також не враховує обов'язку саме роботодавця надати необхідні дані, оформити відповідні документи, не надаючи які та не оформивши належним чином довідку той фактично намагається уникнути підтвердження відповідного трудового стажу працівника із одночасним перекладанням на нього негативних наслідків власних дій чи бездіяльності.

Позиція роботодавця щодо підтвердження спеціального трудового стажу позивача суперечлива. Так, після вказівки Управління Пенсійного фонду України у Великоберезнянському районі ОСОБА_1 на необхідність отримання повторної довідки щодо стажу роботи з важкими і шкідливими умовами праці, ПАТ АФ «Яворник» листом від 26.09.2014 № 266 само просило ОСОБА_1 повторно подати заяву доля отримання довідки (а.с. 59 т. 1), що позивач і зробив, йому 27.10.2014 була видана довідка № 309 аналогічна за змістом довідці від 18.09.2014 № 255 (а.с. 63 т. 1). Тобто, роботодавець вдруге на підставі наявних у нього документів підтвердив ОСОБА_1 період її роботи оздоблювачем виробів із деревини із застосуванням лакофарбових матеріалів, що містять шкідливі речовини 3-го класу небезпеки, з 28.08.1980 по 31.12.1991.

Проте, в подальшому роботодавець зайняв позицію, відповідно до якої факт роботи ОСОБА_1 оздоблювачем виробів із деревини із застосуванням лакофарбових матеріалів, що містять шкідливі речовини 3-го класу небезпеки у періоди з 28.08.1980 по 31.12.1991 і з 01.01.1991 по 14.05.1991 не підтверджується, оскільки професія «отделочник» передбачає виконання більше десяти видів робіт з обробки виробів з деревини; ці роботи можуть бути пов'язані як із застосуванням лакофарбових матеріалів, так і без них, і не всі лакофарбові матеріали мають третій клас небезпеки; за результатами атестації робочих місць за умовами праці, яка вперше була проведена на підприємстві у 1999-2000 роках, право на пільгове пенсійне забезпечення підтверджено не всім обробникам виробів з деревини, а тільки тим, які використовували лакофарбові матеріали, що містять шкідливі речовини 3-го класу небезпеки (а.с. 20 т. 1).

Поза тим, що сама по собі непослідовність правової позиції відповідача породжує обґрунтовані сумніви у належній її вмотивованості, зокрема, щодо відсутності підстав для підтвердження відповідного стажу працівнику з урахування дійсних обставин і періоду його роботи, доводи, якими ця позиція обґрунтовується, не відповідають вимогам законодавства, дійсності та по суті є довільними міркуваннями і припущеннями.

Наказом Мінпраці та соцполітики України від 18.11.2005 № 383 (реєстрація в Мін'юсті України від 01.12.2005 за № 1451/11731) затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, яким передбачено, що:

цей Порядок регулює застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (п. 1);

при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи; до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 (п. 3);

згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Постановою КМ України від 01.08.1992 № 442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років (п. 4);

зазначена постанова набула чинності з 21.08.1992; це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації (п. 4.1.);

результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах; у разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація (п. 4.2.);

у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2. цього Порядку (п. 4.3.).

Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим Постановою КМ України від 01.08.1992 № 442, передбачено, що:

основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах (п. 2);

атестація проводиться атестаційною комісією… в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років (п. 4);

атестація робочих місць передбачає, зокрема, визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників (п. 6);

перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років; витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку. (п. 9);

результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих (п. 10).

Наказом по АФ «Яворник» від 23.05.1995 № 67/к у відповідності із Законом України «Про пенсійне забезпечення» затверджено перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад працівників, яким підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах (а.с. 22, 139 т. 1). Затверджений наказом Список виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах по Списку № 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення», містить професії за кодом 314 - обробники виробів з деревини, грунтувальники, красильники, лакувальники, полірувальники всіх найменувань, пульверизаторники, шліфувальники усіх найменувань, зайняті шліфуванням поверхонь, покритих лакофарбовими матеріалами, шпаклювальники, шпатлювальники - які працюють із застосуванням лакофарбових матеріалів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки (а.с. 23, 140 т. 1). Список підписано головою атестаційної комісії - технічним директором, членами комісії, погоджено з головою профкому, затверджено президентом акціонерної фірми. Даних про оспорювання будь-ким наказу в справі немає, наказ є чинним, його правомірність, оскільки не встановлено протилежне, презюмується, твердження представника відповідача в апеляційному суді про недійсність цього наказу та відсутність підстав для його врахування у спірних відносинах безпідставні та бездоказові.

Отже, вищезгаданим наказом затверджено перелік робочих місць, виробництв, цехів, робіт, професій і посад працівників, яким підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах - за Списком № 2. Відтак, атестацію робочих місць за умовами праці проведено на АФ «Яворник» у 1995 році відповідно до вимог, які ставилися Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим Постановою КМ України від 01.08.1992 № 442. Беручи до уваги, що атестацію робочих місць було проведено, перелік робочих місць, виробництв, цехів, робіт, професій і посад працівників, яким підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах - за Списком № 2, за результатами атестації було затверджено до 21.08.1997, а даних про те, що впродовж принаймні періоду з 1991 ро 1995 роки на даному підприємстві змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, немає, застосуванню у спірних правовідносинах підлягають положення пунктів 3, 4.2., 4.3. Порядку застосування Списків № 1 і № 2…, затвердженого наказом Мінпраці та соцполітики України від 18.11.2005 № 383.

Позивач ОСОБА_1 у період, щодо якого ставиться питання, працювала на посаді та за професією обробника виробів з деревини (оздоблювача, опоряджувальника), виконувала роботи, які охоплюються Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників зі шкідливими і тяжкими умовами праці, зайнятість у яких дає право на пенсію за віком (по старості) на пільгових умовах (код 314), затвердженого Постановою КМ СРСР від 26.01.1991 № 10. Належність посади, професії, роботи позивача до тих, що передбачені Списком № 2, виконання позивачем відповідних робіт, що дають право на призначення пенсії за віком на відповідних пільгових умовах, роботодавцем не спростовані.

Правова позиція роботодавця в справі викладених вище обставин у їх сукупності та взаємозв'язку не враховує та ґрунтується на невірному тлумаченні норм законодавства, змісту прав і обов'язків працівника і роботодавця та обсягу своєї відповідальності у спірних правовідносинах. Дії роботодавця, який не виконав свого часу належним чином обов'язку щодо ведення та збереження відповідної документації, оформлення трудової книжки працівника, перешкоджають останньому в реалізації права на належний соціальний захист і пенсійне забезпечення з урахуванням дійсних умов попередньої роботи. Звернення працівника до певного державного органу по вирішення спірного питання чи відсутність такого не мають правового значення в справі і жодним чином не можуть слугувати перешкодою в реалізації права на судовий захист, рівно як не є перешкодою і для суду у вирішенні даної конкретної справи на підставі наявних у ній матеріалів і доказів, враховуючи дії сторін у процесі.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд констатує, що з урахуванням правил щодо змагальності цивільного судочинства, здійснення особою на власний розсуд права на захист, розпорядження своїми процесуальними правами, вільного виконання обов'язку доказування, обов'язковості висновків і мотивів суду касаційної інстанції, з яких скасовано рішення, при новому розгляді справи (ст. 10 ч.ч. 1-3, ст. 11 ч.ч. 1, 2, ст.ст. 57-60, ст. 338 ч. 4 ЦПК України в редакції, що була чинною на час пред'явлення позову, ст. 12 ч.ч. 1-4, ст. 13 ч.ч. 1, 3, ст.ст. 76-81, ст. 411 ч. 5 редакції цього Кодексу, чинної на час нового розгляду справи судом першої інстанції та розгляду справи апеляційним судом), суд першої інстанції дійшов правильного по суті висновку про порушення прав позивача та необхідність їх захисту. Рішення ухвалено судом із дотриманням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга в межах наведених у ній доводів правильності по суті, законності та справедливості рішення суду не спростовує. Тож на підставі ст. 375 ЦПК України апеляцію слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 367 ч.ч. 1, 2, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерна фірма «Яворник»» залишити без задоволення, а рішення Великоберезнянського районного суду від 16 квітня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 9 серпня 2018 року.

Судді