____________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/1490/18
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

06.08.2018 року

Київський районний суд м. Одеси головуючий суддя Куриленко О.М.

За участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя (чоловіка та жінки, які проживали однією сімєю),

ВСТАНОВИВ:

08 грудня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення яким: визнати квартиру № 64 за адресою м. Одеса, Фонтанська дорога, буд. 16/1, яка складається з двох житлових кімнат, житловою площею 27,0 (двадцять сім) кв.м. та загальною площею 50 (пятдесят ) кв.м. обєктом права сумісної власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_5.

Свої вимоги мотивував тим, що 28.02.1992 року між ним та ОСОБА_5, було зареєстровано шлюб, в період якого 13.10.1991 року народився син - ОСОБА_3. Проте в 1998 році шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу вони продовжували спілкуватись, виховували сина, і вже у 2000 році знову стали проживати разом однією міцною сім'єю як чоловік та дружина, були пов'язані спільним побутом, мали спільні бюджет та витрати, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов'язки подружжя, піклувались та виховували сина, однак без реєстрації шлюбу.

Позивач стверджує, що з 2003 року по травень 2005 рогу вони проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а 14.12.2004 року придбали квартиру № 64 за адресою м. Одеса, Фонтанська дорога, буд. 16/1, яку за домовленістю було оформлено на ОСОБА_5

30.03.2017 року ОСОБА_5 померла, після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно.

Позивча зазначає, що проживаючи разом з ОСОБА_5 однією сім'єю, вони дійшли згоди, що належна їм квартира № 64 за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, буд. 16/1 в майбутньому залишиться сину ОСОБА_1.

Однак, нещодавно йому стало відомо, що в жовтні 2017 року, ОСОБА_6. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцями квартири № 64 за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, буд. 16/1 стали ОСОБА_3 - їх син, та ОСОБА_4 - матір померлої.

Тобто вважає, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_5 помилково ввійшла вищевказана квартира, як така, що належала померлій на праві особистої приватної власності, адже згідно зазначених вище положень законодавства УкраїниАДРЕСА_1 за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, буд. 16/1 належала їм з ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності.

Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М., яка ухвалою від 11.12.2017 року прийняла справу до свого провадження.

Слід зазначити, що 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України № 6232 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Так в п. 9 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції 15 грудня 2017 року зазначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи у судові засідання, призначені на 05 липня 2018 року та 06 серпня 2018 року позивач по справі не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, належних доказів поважності неявки суду надано не було.

У судове засідання зявився відповідач ОСОБА_3, який наполягав на залишенні позову без розгляду.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, про час та місце його проведення сповіщалась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від неї до суду не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що позивач по втратив інтерес до справи, більш того позивач, нехтуючи своїми правами та обовязками, передбаченими ст. 43, 44 ЦПК України, не з`являється до суду з неповажних причин, що дає можливість залишити позов без розгляду.

Вирішуючи питання про відкладення розгляду справи, суд враховує складність справи, стадію розгляду, готовність сторони до самостійного захисту своїх інтересів, добросовісність дій позивача, який не з'явився, доведеність поважності причини неявки.

Сама по собі неявка позивача якщо при цьому не заявлено відповідне клопотання, не може бути підставою для відкладення розгляду справи.

Частина 3 даної статті регламентує, що у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, незалежно від причин неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду.

Неявка до суду позивача може свідчити про втрату ним інтересу до вирішення справи. Вирішення спору в такому випадку було б порушенням принципу диспозитивності.

Повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

При вирішенні даного питання суд звертає увагу на те, що позивач заяв та клопотань про розгляд справи в її відсутність суду не надала, у судові засідання не зявилась, чим виявила неповагу до органів судочинства

Згідно пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його незявлення не перешкоджає розгляду справи;

Суд, за наявності належного сповіщення позивача, залишає позовні вимоги без розгляду, беручи до уваги, що зазначена обставина відповідає вимогам закону, а також те, що немає значення причина другої неявки позивача у судове засідання, і те, що позивач не позбавлена права звернутись до суду з даним позовом після усунення обставин, які викликали залишення зазначеного позову без розгляду.

У відповідності до ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

На підставі викладеного й керуючись ст. 257 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя (чоловіка та жінки, які проживали однією сімєю) - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу його право звернутись до суду з позовом після усунення умов, що викликали залишення даного позову без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Київського районного суду м. Одеси

Суддя Куриленко О. М.