ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3431/18 Справа № 215/6648/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Тарасенко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання Голуб О.О.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

особа, яка не брала участі у справі - ОСОБА_3,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_3 на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 лютого 2016 року, ухваленого суддею Тарасенком О.В. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про складення повного тексту судового рішення відсутні),

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин.

В обґрунтування позову зазначила, що 01 вересня 2015 року в м.Кривому Розі померла ОСОБА_4, яка була її рідною тіткою.

Всіх необхідних документів на підтвердження родинних відносин вона не має: відсутнє свідоцтво про народження тітки, крім того, в свідоцтві про народження її матері ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження зазначено: с.Сергіївка, Софіївського району, Дніпропетровської області, батьком вказаний ОСОБА_6, матір'ю ОСОБА_7, по батькові мати позивача вказано «Гаврилівна», що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_5

Мати позивача ОСОБА_5, 29.01.1951 року уклала шлюб з ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про одруження. 09 листопада 1954 року у них народилася дочка ОСОБА_2, якій після укладання шлюбу з ОСОБА_9 присвоєно прізвище ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвами про народження, про укладення шлюбу.

23 лютого 2010 року мати позивача ОСОБА_10 померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть.

Отримати свідоцтво про смерть тітки ОСОБА_4, позивач не має можливості, оскільки відсутні всі необхідні документи для підтвердження родинних відносин.

Для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4, позивач звернулася до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_11, повідомивши що немає свідоцтва про смерть ОСОБА_4

Крім позивача, спадкоємцем після померлої 01 вересня 2015 року ОСОБА_4 є відповідач ОСОБА_2

09.12.2015 нотаріус надала запит до Саксаганського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, для направлення копії актового запису про смерть та повного витягу з реєстру актів цивільного стану громадян про смерть ОСОБА_4

У відповіді від 09.12.2015 за № 3411/16-30 нотаріусу у направленні копії актового запису про смерть та повного витягу з реєстру актів цивільного стану громадян про смерть ОСОБА_4, відмовлено.

Для отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_4, для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлої 01 вересня 2015 року тітки ОСОБА_4, позивачу необхідно встановити факт родинних відносин.

Оскільки, при встановленні даного факту у позивача виникне право на спадщину після померлої 01 вересня 2015 року тітки ОСОБА_4, вважає, що дана справа повинна розглядатися в позовному провадженні.

Просила встановити факт родинних відносин фізичних осіб, що ОСОБА_4, яка померла 01 вересня 2015 року та ОСОБА_10, яка померла 23 лютого 2010 року були рідними сестрами, а ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка м.Кривого Рогу, Дніпропетровської області є племінницею ОСОБА_4, померлої 01 вересня 2015 року.

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду с зустрічним позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин.

В обґрунтування зустрічного позову зазначив, що 01 вересня 2015 року в м.Кривому Розі померла ОСОБА_4, яка була його рідною тіткою.

Всіх необхідних документів на підтвердження родинних відносин він не має: відсутнє свідоцтво про народження тітки, крім того, в свідоцтві про народження його матері ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження зазначено: с.Сергіївка, Софіївського району, Дніпропетровської області, батьком вказаний ОСОБА_6, матір'ю ОСОБА_7, по батькові мати позивача вказано «Гаврилівна», що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_5

Мати позивача ОСОБА_5, 29.01.1951 року уклала шлюб з ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про одруження. 09 листопада 1954 року у них народилася дочка ОСОБА_2, якій після укладання шлюбу з ОСОБА_9 присвоєно прізвище ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвами про народження, про укладення шлюбу.

23 лютого 2010 року мати позивача ОСОБА_10 померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть.

Отримати свідоцтво про смерть тітки ОСОБА_4, позивач не має можливості, оскільки відсутні всі необхідні документи для підтвердження родинних відносин.

Крім позивача, спадкоємцем після померлої 01 вересня 2015 року ОСОБА_4 є відповідач ОСОБА_1

Оскільки, при встановленні даного факту у позивача виникне право на спадщину після померлої 01 вересня 2015 року тітки ОСОБА_4, вважає, що дана справа повинна розглядатися в позовному провадженні.

Просив встановити факт родинних відносин фізичних осіб, що ОСОБА_4, яка померла 01 вересня 2015 року та ОСОБА_10, яка померла 23 лютого 2010 року були рідними сестрами, а ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4 є племінником ОСОБА_4, померлої 01 вересня 2015 року.

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 лютого 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин фізичних осіб та зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин фізичних задоволено в повному обсязі.

Встановлено факт родинних відносин фізичних осіб, що ОСОБА_4 Раіса ОСОБА_12, яка померла 01 вересня 2015 року та ОСОБА_10, яка померла 23 лютого 2010 року були рідними сестрами, а ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка м.Кривого Рогу, Дніпропетровської області та ОСОБА_2, 24 листопада 1961року народження, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4 є племінниками ОСОБА_4, померлої 01 вересня 2015 року.

Не погоджуючись із рішенням суду, особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового, про відмову у задоволенні позовних вимог, як по первісному, так і по зустрічному позовам.

ОСОБА_3, обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, вказує на те, що у вересні 2016 року ОСОБА_2І і ОСОБА_1 звернулися в Довгинцівський районний суд м.Кривого Рогу з позовом до неї, третя особа приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_13 про визнання недійсним заповіту від імені ОСОБА_4 на її користь, який був посвідчений вказаним нотаріусом 29 липня 2015 року за реєстраційним №889. Після ознайомлення з матеріалами цивільної справи №211/4013/16-ц їй стало відомо про наявність оскаржуваного судового рішення, яким був встановлений факт родинних відносин між померлою ОСОБА_4 та позивачами ОСОБА_2 і ОСОБА_1

ОСОБА_3 стверджує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ввели суд в оману, виходячи з наступного. Вказує, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 перебував у шлюбі з ОСОБА_7 і у них від шлюбу народилось двоє дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_14. Після смерті дружини ОСОБА_7, ОСОБА_6 уклав шлюб з ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка взяла його прізвище «Бойко», спільних дітей у них не було, а у ОСОБА_16 була донька від першого шлюбу ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_7. Після зміни свого прізвища на ОСОБА_16, ОСОБА_15 змінила і прізвище своєї доньки ОСОБА_12, записавши в її свідоцтві про народження ОСОБА_17.

Окрім того, зазначає, що мати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_5, 29.01.1951 року уклала шлюб з ОСОБА_8 і 09.11.1954 року у них народилася ОСОБА_18 та 24 листопада 1961 року син ОСОБА_2. У січні 1977 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_9, змінивши прізвище на ОСОБА_9.

ОСОБА_3 наголошує на тому, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є рідними племінниками померлої ОСОБА_4, оскільки вона народилася не від ОСОБА_6, батька їх матері, тому не являється їх рідною тіткою. При цьому зазначає, що до смерті ОСОБА_4 позивач та відповідач не підтримували з нею ніяких родинних стосунків. Вказує, що ОСОБА_17 в 1962 році вийшла заміж за ОСОБА_19 і в 1963 році у них народився син, ОСОБА_20, який помер 19 січня 2000 року, а чоловік помер 21 січня 1998 року. У 2003 році ОСОБА_4 вийшла заміж за ОСОБА_21, з яким в офіційному шлюбі перебували до 25 липня 2007 року, після розірвання шлюбу продовжували жити однією сімєю до смерті чоловіка, яка сталася 15 січня 2013 року. Після смерті ОСОБА_21, ОСОБА_4 залишилася одинокою і до неї ніхто не приїжджав, ні ОСОБА_1, ні ОСОБА_2

Зазначає, що за пропозицією працівника соціальної служби вона з травня 2015 року стала доглядати ОСОБА_4 і доглядала її по день смерті 01 вересня 2015 року. Останній час свого життя померла знаходилася на лікуванні у 2 міській лікарні і вона постійно знаходилась поряд, купувала за свої кошти ліки, продукти харчування, засоби гігієни. 29 липня 2015 року ОСОБА_4 самостійно викликала в лікарню нотаріуса ОСОБА_13 і склала на її імя заповіт. Після смерті ОСОБА_4 вона виконала її прохання і поховала її поряд з чоловіком ОСОБА_21 і сином ОСОБА_20 на кладовищі в с.Сергіївка, Софіївського району Дніпропетровської області, взявши на себе всі витрати на поховання.

ОСОБА_3 вказує, що у листопаді 2015 року вона звернулась в Сьому Криворізьку державну нотаріальну контору із заявою про відкриття спадщини за заповітом і отримала витяг зі спадкового реєстру №42536911, однак свідоцтво про право на спадщину вона не отримала, оскільки, як зясувалось виник спір між нею, як спадкоємцем за заповітом та ОСОБА_1 і ОСОБА_2, як спадкоємцями за законом.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку позивача та відповідача в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши апелянта ОСОБА_3 її представника ОСОБА_22, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, скасувавши оскаржуване рішення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року за № 2147-VІІІ, яким викладено в нових редакціях тексти, зокрема, Цивільного процесуального кодексу України та Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчиненні окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Враховуючи те, що оскаржуване рішення суду ухвалене судом під час дії Цивільного процесуального кодексу України, в редакції від 18.03.2004 року, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення перевіряється відповідно до положень такого кодексу.

Суд, першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, як по первісному, так і по зустрічному позовам, виходив з того, що факт родинних відносин підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_24, які підтвердили, що ОСОБА_4, яка померла 01 вересня 2015 року та ОСОБА_10, яка померла 23 лютого 2010 року були рідними сестрами, тому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є племінниками ОСОБА_4, про що вона неодноразово розповідала їм особисто, так і свідоцтвами про народження та про укладення шлюбу (а.с.6-8).

Проте, з огляду на надані апелянтом докази, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки він зроблений судом з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, висновки суду, викладені у рішенні не відповідають обставинам справи.

Так, відповідно до частин першої, другої та третьої статті 213 ЦПК України (в редакції від 18.03.2004) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції таких вимог закону не дотримався.

З копії свідоцтва про народження матері позивача та відповідача ОСОБА_5 вбачається, що вона народилася 04 листопада 1929 року в с.Сергіївка Софіївського району Дніпропетровської області, її батьками записані: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.5).

З копії свідоцтва про одруження серії ЯТ №016344 видно, що ОСОБА_5 29 січня 1951 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 і взяла прізвище чоловіка ОСОБА_8 (а.с.6).

Свідоцтвами про народження серії ЯЕ №424411 та VІ-КИ №435986 встановлено, що у батьків ОСОБА_8 та ОСОБА_10, відповідно, 09 листопада 1954 року народилася донька ОСОБА_18 (позивач) та 24 листопада 1961 року, народився син ОСОБА_2 (відповідач) (а.с.7, 25).

З копії свідоцтва про одруження серії КИ-№455776 вбачається, що ОСОБА_18, 19 січня 1977 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 і взяла його прізвище ОСОБА_9 (а.с.8).

З документів доданих ОСОБА_3 до апеляційної скарги видно наступне.

Так з копії посвідки про народження ОСОБА_17 серії УГ №690805 видно, що вона народилася 21 квітня 1941 року, в графі батько проставлено тільки прізвище ОСОБА_17 без зазначення імя та по батькові, в графі мати вказана ОСОБА_17, імя неможливо розгледіти, по батькові зазначено ОСОБА_15 (а.с.174).

Відповідно до копії паспарту ОСОБА_4 народилася 21 квітня 1941 року (а.с.175). З копії свідоцтва про народження ОСОБА_20 вбачається, що він народився 26.06.1962 року і його батьками зазначені: ОСОБА_19 та ОСОБА_4 (а.с.177). Копією свідоцтва про смерть серії І-КИ №3286018 встановлено, що ОСОБА_20 помер 19 січня 2000 року у віці 37 років (а.с.178). Копіями паспортів ОСОБА_4 та ОСОБА_21 підтверджується, що вони зареєстрували шлюб 11 листопада 2003 року (а.с.175, 179), копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-КИ №106193 встановлено, що 25 липня 2007 року шлюб між ОСОБА_21 та ОСОБА_4 було розірвано (а.с.181).

З копій свідоцтв про смерть видно, що ОСОБА_10 померла 23 лютого 2010 року у віці 80 років (а.с.9), ОСОБА_4 померла 01 вересня 2015 року у віці 74 років (а.с.176), ОСОБА_21, помер 15 січня 2013 року у віці 71 року (а.с.182).

Отже встановлені судом апеляційної інстанції обставини підтверджують доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 і свідчать про те, що ОСОБА_4 не може бути рідною тіткою позивача та відповідача, оскільки вона не є рідною сестрою їх матері ОСОБА_10, так, як письмовими доказами встановлено, що батько ОСОБА_5 - ОСОБА_6 після смерті дружини ОСОБА_7, взяв собі за дружину жінку на імя ОСОБА_15, яка вже мала доньку від першого шлюбу ОСОБА_12, і, яку мати після реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 записала на прізвище чоловіка ОСОБА_6, залишивши дочці по батькові ОСОБА_12.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, щонеповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, призвело до неправильного вирішення справи, оскільки висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи,тому колегія суддів вважає, що відповідно до ст.309 ЦПК України (в редакції від 18.03.2004) рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог, в задоволенні, яких слід відмовити, що повністю відповідає положенням ст.376 ЦПК України (в новій редакції).

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381, 382 УПК України, Дніпровський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_3задовольнити.

Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 лютого 2016 рокускасувати, ухвалити нове рішення.

В задоволенні первісних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та зустрічних, ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин фізичних осіб, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 27 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: