Справа № 199/3872/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Купецької Г.О.,

заявника ОСОБА_1, представника заявника ОСОБА_2, стягувача ОСОБА_3, представника стягувача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого за заявою ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

До Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська 05.06.2018 року надійшла заява ОСОБА_3 про видачу судового наказу, яким просив стягнути на його користь із дружини ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви та до повноліття дитини.

18.06.2018 року суддею Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська був виданий судовий наказ, яким стягнуто із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 05.06.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Також стягнуто з ОСОБА_1 176,20 грн. судового збору на користь держави.

05.07.2018 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла заява від ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого за заявою ОСОБА_3 про стягнення аліментів, відповідно до ч.8 ст.170 ЦПК України.

В обґрунтуванні заяви ОСОБА_1 посилалася на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, вони мають малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак на теперішній час мешкають окремо та вона позбавлена можливості виховувати малолітню доньку, оскільки батько дитини ОСОБА_3 утримує дитину в себе.

21.05.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з матірю, справа була призначена до судового розгляду на 03.07.2018 року.

Окрім цього, відповідно до рішення №125 від 14.06.2018 року виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради місце проживання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначено разом з матірю ОСОБА_1.

На час звернення із заявою про видачу судового наказу 05.06.2018 року на та час його видачі судом 18.06.2018 року ОСОБА_3 не повідомив та приховав від суду ту обставину, що між батьками дитини існує спір з приводу місця проживання дитини, а також те, що рішенням №125 від 14.06.2018 року виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради місце проживання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначено разом з матірю ОСОБА_1.

Посилаючись на вищевикладені обставини, ОСОБА_1В просила суд переглянути за нововиявленими обставинами та скасувати судовий наказ від 18.06.2018 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримала та суду пояснила, що з липня 2016 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 та подружжя проживали разом з батьками чоловіка за адресою: м.Дніпро, вул.Передова, 495. 29.01.2018 року у них народилася дитина ОСОБА_5. 3 квітня 2018 року чоловік ОСОБА_3 разом з батьками вигнали її з дому та з цього часу вони припинили подружні стосунки. На теперішній час вона проживає разом зі своєю матірю та рідними за адресою: м.Дніпро, вул.Прянишникова,63. На неодноразові звернення до чоловіка з приводу проживання доньки разом з нею, оскільки вона є матірю малолітньої дитини та донька потребує материнської любові та піклування, чоловік відповідає відмовою та вживає усіх можливих заходів аби дитина залишилася проживати саме з ним.

21.05.2018 року вона звернулася до суду з позовом про визначення місця проживання дитини разом з матірю, справа була призначена до судового розгляду на 03.07.2018 року, про що відповідачу було відомо.

Окрім цього, вона звернулася з цього приводу до органу опіки та піклування, та рішенням №125 від 14.06.2018 року виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначено разом з матірю ОСОБА_1.

ОСОБА_3 добровільно не виконує рішення виконкому та звернувся до суду із зустрічним позовом про визначення місця проживання дитини разом з ним. Справа перебуває на розгляді в суді.

Також ОСОБА_1 суду пояснила, що вона зараз не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною, будь-якого іншого доходу не отримує. Майже кожного дня вона приходить та відвідує доньку, купує дитячу суміш, підгузки, дитячу воду для приготування харчування, необхідні речі тощо. Окрім цього, її чоловік має доступ до банківської картки, на яку перераховуються кошти на утримання дитини, та з якої він неодноразово знімав кошти на загальну суму 5 000 гривень.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просила задовольнити заяву про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, з посиланням на вимоги ч.8 ст.170 ЦПК України, яка передбачає, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Оскільки ч.1 ст.170 ЦПК України не передбачає підстав для скасування судового наказу про стягнення аліментів за заявою боржника на загальних підставах, тому представник ОСОБА_2 наполягала на розгляді даної заяви згідно з вимогами ч.8 ст.170 ЦПК України, незважаючи на те, що відповідно до положень ст.423 ЦПК України можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили. Наказ є таким же судовим рішенням, яке постановлюється, ухвалюється чи видається судом та має силу виконавчого документа, іншого способу захисту, окрім перегляду вказаного наказу за нововиявленими обставинами, із зясуванням усіх обставин справи, наданням та дослідженням доказів, ОСОБА_1 не має, тому її право є порушеним і підлягає судовому захисту.

Також ОСОБА_2 доповнила, що на час подачі заяви про видачу судового наказу 05.06.2018 року стягувач ОСОБА_3 утримував дитину у себе проти волі матері ОСОБА_1. Він знав про те, що його дружина подала позов до суду про визначення місця проживання малолітньої доньки разом з нею, та одночасно звернулася до органу опіки та піклування з приводу розгляду даного питання та прийняття відповідного рішення. Усі ці обставини у заяві про видачу судового наказу заявник не відобразив та наявність спору між сторонами від суду приховав.

Окрім цього, на час видачі судового наказу 18.06.2018 року уже було прийняте рішення №125 від 14.06.2018 року виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради та місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначено разом з матірю ОСОБА_1. До теперішнього часу вказане рішення ОСОБА_3 не виконав та взагалі відмовляється його виконувати. ОСОБА_1 постійно відвідує доньку, купує необхідне харчування, підгузки, речі, дитячу воду та інші речі за свої особисті кошти, в той час як ОСОБА_3, маючи доступ до банківської картки дружини, зняв кошти на загальну суму 5 000 гривень без її згоди. Також ОСОБА_2 просила суд відмовити у видачі судового наказу.

Стягувач ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, оскільки він мав право звернутися до суду із даною заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів як особа, з якою проживала та на теперішній час проживає малолітня дитина. Вважає, що наказ винесений судом правомірно, тому заперечував проти його скасування.

Представник заявника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 проти задоволення заяви заперечував, надав письмовий відзив та відповідні пояснення, в яких зазначив, що наявність рішення виконкому про визначення місця проживання дитини не може бути підставою для перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами. Вказаний судовий наказ був виданий судом відповідно до вимог діючого законодавства, оскільки станом на день подачі заяви 05.06.2018 року та на день видачі наказу 18.06.2018 року, дитина фактично проживала разом з батьком ОСОБА_3 та перебувала на його утриманні, а тому підстави для скасування судового наказу відсутні.

Окрім цього, статтею 423 ЦПК України не передбачено підстав для перегляду за нововиявленими або виключними обставинами судового наказу, тому вказана заява не може бути задоволена виходячи в вимог ЦПК України.

Що стосується правових підстав звернення ОСОБА_3 із заявою про видачу судового наказу, то батько дитини звернувся до суду із заявою про стягнення аліментів, оскільки дитина фактично проживає разом з ним і він має законне право на таке звернення. Наявність рішення виконавчого комітету №125 від 14.06.2018 року про визначення місця проживання дитини разом з матірю носить рекомендований характер та його наявність не є нововиявленою обставиною, тому підстави у перегляді судового наказу на нововиявленими обставинами відсутні.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 23.07.2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, актовий запис №408 (а.с.7). 29.01.2018 року у них народилася дитина ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис №260 від 01.02.2018 року (а.с.8).

Як зясовано в ході розгляду справи та визнано сторонами, з часу укладання шлюбу та по квітень 2018 року сімя ОСОБА_3, ОСОБА_1 та їх малолітня донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживали разом з батьками ОСОБА_3 за адресою: м. Дніпро, вул.Передова, 495.

На початку квітня 2018 року між подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_1 виникла сварка, причина якої не є розглядом даної заяви, сторони припинили подружні стосунки, мешкають окремо та ОСОБА_1 проживає по теперішній час разом зі своєю матірю та рідними за адресою: м.Дніпро, вул.Прянишникова,63.

Малолітня дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишилася проживати разом з батьком ОСОБА_3 за адресою: : м.Дніпро, вул.Передова, 495, де і проживає по теперішній час.

21.05.2018 року ОСОБА_1 звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська з позовом про визначення місця проживання дитини разом з матірю, ухвалою суду від 04.06.2018 року відкрито провадження та справа призначена до судового розгляду на 03.07.2018 року, про що відповідачу було відомо. Також ОСОБА_1 з приводу визначення місця проживання малолітньої доньки звернулася і до органу опіки та піклування, про що відповідачу було відомо, оскільки проводилися відповідні засідання, куди запрошувалися батьки дитини.

05.06.2018 року ОСОБА_3 подав до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів зі своєї дружини ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків від прожиткового для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 05.06.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

18.06.2018 року суддею Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська був виданий судовий наказ, яким стягнуто із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків від прожиткового для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 05.06.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Також стягнено з ОСОБА_1 176,20 грн. судового збору на користь держави.

Відповідно до рішення №125 від 14.06.2018 року виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради місце проживання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначено разом з матірю ОСОБА_1, однак судом дані обставини досліджені не були, оскільки у заяві про видачу судового наказу стягувач ОСОБА_3 дану інформацію не відобразив та обставини щодо наявності спору між сторонами з приводу визначення місця проживання дитини суду не повідомив, що судом розцінюється як приховування вказаної інформації, оскільки судовий наказ видається у разі відсутності спору з приводу як проживання дитини з одним із батьків, так і утримання дитини.

Як вбачається з постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 08.06.2018 року (справа 199/3577/18 (3/199/1521/18), між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 станом на 12.05.2018 року вже існували неприязні стосунки з приводу місця проживання дитини, оскільки ОСОБА_3 12.05.2018 року звертався до правоохоронних органів щодо вчинення відносно нього насилля з боку дружини ОСОБА_1, та відносно неї 16.05.2018 року був складений адміністративний протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.1732 КУпАП. Зазначені у постанові обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 приходить до місця проживання ОСОБА_3 за адресою: м.Дніпро, вул.Передова, 495, де разом з чоловіком та його сімєю (батьками і бабусею) проживає їх малолітня донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_1 зазначала суду, що її чоловік примусово забрав від неї чотиримісячну доньку та періодично надає їй спілкуватися з дитиною за місцем свого проживання.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Ч.4 вказаної статті передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У даному випадку, приймаючи до уваги наявність на час видачі судового наказу 18.06.2018 року уже прийнятого рішення виконкому №125 від 14.06.2018 року про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матірю ОСОБА_1, та відкриття провадження по справі про визначення місця проживання дитини разом з матірю, про що суду не було відомо, тому суд дійшов висновку, що на час видачі судового наказу заявник ОСОБА_3 лише формально мав право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів, оскільки фактично дитина проживала разом з ним проти волі матері, яка не ухилялася від утримання дитини, а навпаки сприяла усіма можливими заходами бачитися з дитиною, брати участь у її вихованні та утриманні, придбавала та приносила для доньки необхідні речі: дитяче харчування та воду, підгузки, інші речі, що визнано сторонами в ході розгляду справи. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, проживають окремо незначний час із квітня 2018 року, подружні стосунки припинені через сварку та неприязні стосунки, які склалися з певних причин. Також мати дитини ОСОБА_1 офіційно перебуває у відпустці по догляду за дитиною, отримує тільки соціальну допомогу, та її карткою, маючи до неї доступ, користується заявник ОСОБА_3, який за цей період, починаючи з квітня 2018 року, скористався без згоди ОСОБА_1 грошима в сумі 5 000 гривень, які перевищують навіть визначену у наказі від 18.06.2018 року щомісячну суму. Даний факт ОСОБА_3 також визнав у суді та пояснив, що ці кошти він використав на потреби дитини.

Відповідно до ч.9 ст.10 ЦПК України якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Ст. 423 ЦПК України зазначає, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Оскільки судовий наказ 18.06.2018 року виданий судом без виклику сторін та без зясування думки боржника ОСОБА_1, тому, за аналогією закону, ці обставини не були встановлені судом, не були і не могли бути відомі суду у звязку з тим, що інша сторона ОСОБА_1 не могла надати такі докази, бо була позбавлена такої можливості через неповідомлення її про надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Дитина на час подачі заяви про видачу судового наказу та на час його видачі судом фактично дійсно проживала з батьком, але, як зазначалося вище, всупереч волі матері ОСОБА_1, через небажання ОСОБА_3 виконувати рішення виконкому від 14.06.2018 року та передати дитину на виховання матері. Заява була задоволена судом та 18.08.2018 року судовий наказ виданий виключно через неінформованість суду про дійсні обставини справи, наявність реального спору між сторонами та через приховування вказаних обставин від суду самим заявником ОСОБА_3.

Ч.8 ст.170 ЦПК України передбачає, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Аналізуючи спірні правовідносини суд вважає за необхідне зазначити, що цивільним процесуальним кодексом України в редакції 2017 року не визначено право боржника на подачу заяви про скасування судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини, що, на думку суду, потягло обмеження права особи на оскарження (скасування) судового наказу на загальних підставах у разі наявності спору, тому застосувавши положень ст.423 ЦПК України з метою захисту порушеного права ОСОБА_1 на оскарження судового рішення, шляхом розгляду даної заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, суд вважає доцільним та юридично правильним з огляду на виниклу колізію в законодавстві, скасувати судовий наказ у звязку з переглядом за нововиявленими обставинами, виданий 18.06.2018 року суддею Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська Скрипник О.Г., яким стягнуто із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_1, місце реєстрації та мешкання: вул. Прянишникова,63, м.Дніпро, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН:3 486500594, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 05.06.2018 року до досягнення дитиною повноліття; та стягнуто з ОСОБА_1 176,20 грн. судового збору на користь держави.

До посилань представника заявника ОСОБА_3 ОСОБА_6 на ч.3 ст. 184 СК України, де вказано, що той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому заявник правомірно подав заяву про стягнення аліментів, суд ставиться критично, оскільки даний підхід є юридично однобоким.

Статтею 182 СК України визначені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, в тому числі ч.1 п.4 передбачає інші обставини, які мають істотне значення. В даному випадку судом не були враховані ані рішенні виконкому №125 від 14.06.2018 року,яким визначено місце проживання дитини з матірю, ані перебування матері у відпустці по догляду за дитиною, ані її участь в утриманні дитини, ані перебування в суді спору про визначення місця проживання дитини, яка проживає з батьком проти її волі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що судовий наказ від 18.06.2018 року про стягнення аліментів, яким стягнуто із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків від прожиткового для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 05.06.2018 року до досягнення дитиною повноліття, а також стягнуто з ОСОБА_1 176,20 грн. судового збору на користь держави, підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за ново виявленими або виключними обставинами, суд може задовольнити заяву про перегляд судового рішення за ново виявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінитьи рішення.

Так, 05.06.2018 року ОСОБА_3 подав до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів зі своєї дружини ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків від прожиткового для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 05.06.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до рішення №125 від 14.06.2018 року виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради місце проживання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначено разом з матірю ОСОБА_1.

Дані обставини у заяві про видачу судового наказу стягувач ОСОБА_3 не відобразив та обставини щодо наявності спору між сторонами з приводу визначення місця проживання дитини також не зазначив.

Окрім цього, з 21.05.2018 року на розгляді в Амур-Нижньодніпровському районному суді м.Дніпропетровська на розгляді перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відібрання дитини та визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи усі обставини справи, наявність спору між сторонами та невиконаного рішення виконкому №125 від 14.06.2018 року про визначення місця проживання дитини разом з матірю, участі матері в утриманні дитини, яка проживає разом з батьком всупереч її волі, а також перебування в суді на розгляді цивільної справи за позовами обох сторін про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд вважає, що у заявника ОСОБА_3 на час подачі заяви 05.06.2018 року, та на час розгляду даної заяви, не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, у звязку з чим суд вважає відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину, яка надійшла до суду 05.06.2018 року.

Керуючись ст.ст. 182, 184 СК України, ст.ст. 165, 170, 423-429 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скасувати судовий наказ у звязку з переглядом за нововиявленими обставинами, виданий 18.06.2018 року суддею Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська Скрипник О.Г., яким стягнуто із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_1, місце реєстрації та мешкання: вул. Прянишникова,63, м.Дніпро, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН:3 486500594, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 05.06.2018 року до досягнення дитиною повноліття; та стягнуто з ОСОБА_1 176,20 грн. судового збору на користь держави.

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину, яка надійшла до суду 05.06.2018 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали буде виготовлений 25.07.2018 року.

Суддя: