АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2921/18 Справа № 2-1781/11 Головуючий у 1 й інстанції - Католікян М.О. Доповідач - Куценко Т.Р.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року м. Дніпро 07 серпня 2018 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Максюти Ж.І.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 січня 2018 року про залишення без розгляду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 травня 2011 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Солідарно стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 24 216, 46 доларів США, що становить 192 554, 75 грн. Стягнуто з ТОВ «Українське Фінансове Агентство «Верус» на користь банку 200 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційному та касаційному порядку рішення суду не переглядалося.

26 грудня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 травня 2011 року за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування заяви ОСОБА_2 зазначила, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 листопада 2017 року визнано недійсними правовідносини за договором поруки №МЗ-38/2, укладеним 05 червня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 Рішення набрала законної сили 04 грудня 2017 року. Це є підставою для перегляду заочного рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 травня 2011 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 січня 2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 травня 2011 року за нововиявленими обставинами залишено без розгляду.

Суд виходив з того, що заяву про перегляд рішення суду подано ОСОБА_6 після спливу трирічного строку з дня набрання таким судовим рішенням законної сили, внаслідок чого заявник втратив право на вчинення цієї процесуальної дії.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що підстави для залишення без розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами відсутні.

У відповідності до п.8 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року та ч.2 ст.147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції в яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Дніпропетровської області в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Однією з підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України).

В силу п. 1 ч. 1, п.1 ч. 2, ч. 3 ст. 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

З урахуванням приписів частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

Строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені.

З матеріалів справи вбачається, що заочне рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетрвоська від 19 травня 2011 року не оскаржувалось і набрало законної сили у загальному порядку.

З заявою про перегляд вказаного заочного рішення від 19 травня 2011 року за нововиявленими обставинами ОСОБА_2 звернулася 26 грудня 2017 року.

Отже, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами була пред'явлена до суду з пропуском установленого процесуальним законом 3-х річного строку з дня набрання рішенням законної сили, у зв'язку з чим були відсутні правові підстави для відкриття провадження за зазначеною заявою.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі про те, що підставою для звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, стало рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 листопада 2017 року, яким було визнано недійними правовідносини за договором поруки, укладеним з відповідачем, не можуть бути визнані правовою підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки на час ухвалення зазначеного судового рішення строк перегляду заочного рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетрвоська від 19 травня 2011 року з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 424 ЦПК України, закінчився.

Так з практики Європейського Суду з прав людини вбачається, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круїз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом тому, що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулюванню з боку держави.

Крім того, в п. 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" вказано, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Враховуючи вищевикладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заочне рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетрвоська від 19 травня 2011 року не може бути переглянуте за нововиявленими обставинами.

Натомість, встановивши обставину, яка перешкоджала відкриттю провадження за нововиявленими обставинами, суд обрав неправильну процесуальну форму закінчення розгляду заяви ОСОБА_2

Оскаржувана ухвала постановлена судом з порушенням норм процесуального права, тому згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Суду слід вирішити питання щодо відкриття провадження за нововиявленими обставинами відповідно до ст. 427 ЦПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 січня 2018 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

Ж.І. Максюта