Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2018 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Кузнецова Д. В. , при секретарі Мащенко Д.О., розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Кальміуський ВП Центрального ВП ГУНП у Донецькій області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що їй на підставі договору купівлі-продажу належить квартира АДРЕСА_1. У квартирі зареєстрований відповідач, який більше 3 років фактично не мешкає за місцем реєстрації. З цього часу відповідач не несе жодних обов'язків зі сплати житла та комунальних послуг, не приймає участі у поточному ремонті квартири, усі витрати, пов'язані з утриманням житла, несе позивач. Факт перебування ОСОБА_2 зареєстрованим у зазначеній квартирі перешкоджає позивачу реалізовувати своє право на володіння цим нерухомим майном. У зв'язку із чим просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 у підготовче судове засідання не з'явилася, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення.

Представник третьої особи у підготовче судове засідання не з'явився.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 12.10.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3 за реєстраційним № 3124, ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1, що також підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав № 35840135 від 15.10.2012 року.

Згідно інформації Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради № 45-126-1622 від 13.06.2018 року, за адресою: АДРЕСА_2, зареєстровані - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як вбачається з паспорту громадянина Російської Федерації, виданого 04.05.2016 року Міжрайонним відділом УФМС Росії по Тюменській області в м. Ялуторовську, відповідач ОСОБА_2 15 травня 2018 року був зареєстрований в м. Ялуторовську Тюменської області, Російська Федерація, АДРЕСА_3.

Згідно акту № 180, складеного 13.06.2018 року головою КСН МКР «232 квартал», відповідач ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_4 зареєстрований, але не мешкає з 2012 року. Мешкає в Тюменській області. Даний факт також в акті підтвердили сусіди.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд і має право за ст. 391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У відповідності до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, з урахуванням думки відповідача, який не заперечував проти визнання його втративши право користування житловим приміщенням та вказував, що фактично мешкає в Російській Федерації, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

За таких обставин справи, суд вважає, що ОСОБА_2 підлягає визнанню таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 12, 76, 81, 200, 206, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Кальміуський ВП Центрального ВП ГУНП у Донецькій області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Д. В. Кузнецов