Справа № 146/1350/18
"28" грудня 2018 р. Томашпільський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Скаковської І.В.,
за участю секретаря судового засідання Сідак Н.П.,
представника позивача ОСОБА_1,
свідків ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Томашпіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який представляє інтереси ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,
У вересні 2018 року представник позивача ОСОБА_1, який представляє інтереси ОСОБА_5 звернувся до суду із зазначеним позовом.
Позовна заява мотивована тим, що у 2004 році між ОСОБА_8 та відповідачами ОСОБА_6, ОСОБА_7 в усній формі було домовлено про укладення між ними договору купівлі-продажу належної на праві приватної власності квартири. Вказана квартира належить ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по ? частині кожному та розташована в АДРЕСА_1.
Вартість даної квартири за домовленістю між сторонами була визнаена в сумі 750 доларів США.
На виконання усних домовленостей 21 листопада 2004 року ОСОБА_8 було сплачено половину суми коштів в розмірі 355 доларів США та 20 Євро, на підтвердження передачі яких ОСОБА_6 було складено розписку.
Через декілька місяців позивачем було сплачено другу частину грошових коштів, після чого було обумовлено, що після оформлення відповідачами правовстановлюючих документів на квартиру, оскільки квартира не була оформлена, між сторонами буде укладено договрі купівлі-продажу, проте після отримання документів, що посвідчують право власності, сторони домовилися, що укладення даного довоговору та переоформлення всіх відповідних документів відбудеться в травні 2005 року. На підтвердження виконання умов договору позивачу було передано оригінал свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА № 667333 та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВА № 029273.
Одразу після отримання вказаних документів ОСОБА_5 переїхала на постійне проживання до придбаної квартири.
Крім позивача в квартирі проживали її чоловік ОСОБА_9, батько ОСОБА_10 та матір ОСОБА_11, які на даний час померли.
Позивач зазначає, що з часу переїзду до спірної квартири вона добросовісно, відкрито та безперервно нею користується, здійснює поточні ремонти, оплачує житлово-комунальні послуги.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 за довіреністю ОСОБА_1 позовну заяву підтримав, посилаючись на обставини зазначені в ній, просив позов задовольнити. Судові витрати просив залишити за позивачем.
Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не зявилися по невідомим суду причинам, про час та місце розгляду справи їх було повідомлено завчасно та належним чином, в звязку з чим суд ухвалив провести по даній справі заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що з позивачем ОСОБА_5 вони сусіди. З 2004 року ОСОБА_5 проживає у спірній квартирі разом із чоловіком. Крім чоловіка позивача в квартирі проживали її батьки до смерті останніх. Також йому відомо, що ОСОБА_5 за власні кошти проводила водопостачання та газифікацію квартири.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що з 2004 року по теперішній час ОСОБА_5 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім позивача в квартирі проживав її чоловік та батьки ОСОБА_5 Також зазначила, що ОСОБА_5 проводила ремонти в квартирі, провела воду та газ. З 2004 року відповідачі по справі у Вапнярці не з'являлися, місце їх проживання та перебування не відоме.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показав, що з 1989 року він проходив службу разом із чоловіком позивача та був сусідом останніх. Вказана квартира була придбана для батьків позивача, які проживали в ній до смерті. Зазначив, що у даній картирі ОСОБА_5 проводила поточні ремонти, газопостачання та водопостачання.
Суд, заслухваши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку.
Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З метою виконання умов договору, 21 листопада 2004 року ОСОБА_5 передала ОСОБА_6 половину від усієї суми в розмірі 355 доларів СЩА та 20 Євро, в підтвердження чого ОСОБА_6 склала розписку (а.с.9).
Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА № 667333, виданного 27 листопада 2004 року органом по приватизації при Вінницій КЕЧ району квартира № 4 в житловому будинку № 1/132 по вул. БОС в смт. Вапнярка Томашпілсьького району Вінницької області на праві спільної часткової власності належить по ? частині ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (а.с. 10).
Дана обставина підтверджується також копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме серії СВА № 029273, виданного 23 грудня 2004 року КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризаці» (а.с.11).
Згідно довідки № СО/69/301 від 23 березня 2018 року, виданої ПАТ «Вінницяобленерго» Структурна одиниця Томашпільські електричні мережі ОСОБА_5, жительці смт. Вапнярка вул. БОС, 1/132 про те, що починаючи з 2002 року нею укладено договір про користування електричною енергією та відкрито особовоий рахунок на оплату № 27310462. Станом на 23 березня 2018 року заборгованості за використану електроенергію перед СО «Томашпільській ЕМ» не має (а.с.33).
Відповідно до копії довідки № 33 від 23 березня 2018 року, виданої Комунальним втробничо-експлуатаційним підприємством «Вапнярка водоканал» ОСОБА_5 про те, що за адресою БОС 1/132 кв. 4 відкрито особовий рахунок № 2584 на оплату за водопостачання та водовідведення з 26 грудня 2005 року. Оплата проводиться по даний час (а.с. 34).
Позивач ОСОБА_5 здійснює оплату за комунальні послуги, що підтверджується копіями розрахункових книжок наявними у матеріалах справи (а.с. 19-32).
Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить на праві власнсті іншій особі.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 328 ЦК України, право власності є непорушним та набувається на підставах, що не забороненні законом, зокрема із првочинів. Право власності вважаєтсья набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Крім того, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.
Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.
При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:
- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;
- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається.
Враховуючи, що вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах. ОСОБА_5 добросовісно володіє спірною квартирою більше десяти років, проводить поточні ремонти та сплачує всі комунальні платежі, протягом всього періоду володіння квартирою ніхто не оскаржував право позивача на володіння та користування цим майном. При цьому протягом вищевазаного періоду позивач володіла данною квартирою безперервно, що підтверджується поясненнями допитаних у судовому засіданні свідків.
Аналізуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, позовна заява ОСОБА_5 підлягає до задоволення.
Оскільки, в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 просив судові витрати залишити за ОСОБА_5, суд вважає за можливе судові витрати залилити за позивачем.
На підставі викладеного, керуючись ст.344 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 78, 95, 163, 141, 228, 229, 235, 247, 258, 263, 264, 265, 268, 279, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1, який представляє інтереси ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.
Судові витрати залишити за позивачем - ОСОБА_5.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: ОСОБА_12

Повний текст рішення виготовлено 28 грудня 2018 року