Ухвала

19 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 177/2600/13-ц

провадження № 61-46240ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на додаткову ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2018 року

у справі за клопотанням ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат у справі за заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», заінтересована особа - ОСОБА_1, про зміну способу виконання рішення,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДМС України у Дніпропетровській області) про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Заочним рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2014 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки - домоволодіння, яке складається з: житлового будинку «А-1» загальною площею 71,90 кв. м, житловою площею 45,80 кв. м, літньої кухні «Б», гаражу «В», вбиральні «Г», «І» - водогону, «ІІ» - замощення, 1, 2 огорожі, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 05 вересня 2008 року, загальний розмір якої станом

на 03 квітня 2013 року складає 310 686,01 грн; з яких: заборгованість за кредитом - 129 476,75 грн; заборгованість за відсотками - 80 805,79 грн; заборгованість з комісії за користування кредитом - 15 072,50 грн; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання - 70 298,30 грн; штраф (фіксована частина) - 250 грн; штраф (процентна складова) - 14 782,67 грн.

Визначено спосіб реалізації предмету іпотеки - домоволодіння, яке складається з: житлового будинку «А-1» загальною площею 71,90 кв. м, житловою площею 45,80 кв. м, літньої кухні «Б», гаражу «В», вбиральні «Г», «І» - водогону, «ІІ» - замощення, 1, 2 огорожі, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом укладення ПАТ КБ «ПриватБанк» договору купівлі-продажу від імені ОСОБА_1 з іншою особою-покупцем, та з наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» права на: отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстрацію правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведення дій щодо оформлення та отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах, організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки.

Початкову ціну предмету іпотеки - домоволодіння, яке складається з: житлового будинку «А-1» загальною площею 71,90 кв. м, житловою площею 45,80 кв. м, літньої кухні «Б», гаражу «В», вбиральні «Г», «І» - водогону, «ІІ» - замощення, 1, 2 огорожі, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, встановлено на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 серпня

2014 року заочне рішення рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2014 року залишено без змін.

У січні 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із заявою про зміну способу виконання рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2014 року.

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області

від 28 лютого 2018 року у задоволенні заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про відшкодування судових витрат у справі.

Клопотання мотивоване тим, що 09 червня 2016 року між ОСОБА_1 та адвокатом ЯкименкоС. Г. укладений договір на правову допомогу, вартість послуг адвоката склала 850 грн, яку ОСОБА_1 просить суд стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на свою користь.

Додатковою ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2018 року (у складі судді Строгової Г. Г.) клопотання ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 850 грн.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2018 року (у складі колегії суддів: Бондар Я. М., Барильської А. П., Зубакової В. П.) додаткову ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2018 року залишено без змін.

18 жовтня 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») на додаткову ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2018 року,

в якій заявник просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні клопотання, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з резолютивної частини постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2018 року, постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей. Відповідно до положень ЦПК України апеляційний суд наділений повноваженнями суду першої інстанції при ухваленні рішення. Ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на апеляційне провадження, тому апеляційний суд мав право визнати вказану справу малозначною.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов'язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином

(Zubac v. Croatia (Зубак проти Хорватії), від 05 квітня 2018 року).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України, тому підстав для відкриття провадження у вказаній справі на підставі частини третьої статті 389 ЦПК України не вбачається.

Крім того, судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389,

пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на додаткову ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня

2018 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області

від 25 вересня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська