Справа № 530/1606/18
Номер провадження 2-о/530/90/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2018 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Должко С.Р., секретаря Стрілець Л.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зіньків справу за заявою

ОСОБА_1, адреса проживання: АДРЕСА_1, заінтересовані особи: Зіньківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Полтавській області, юридична адреса: місто Зіньків, вулиця Воздвиженська, 64, Полтавської області, Орган опіки та піклування Зіньківської районної державної адміністрації, юридична адреса: місто Зіньків, вулиця Воздвиженська, 40, Полтавської області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник, ОСОБА_1, звернулася в Зіньківський районний суд Полтавської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заінтересована особа, Відділ реєстрації актів цивільного стану Зіньківського районного управління юстиції Полтавської області направив до суду заяву про рзгляд справи за його відсутності.

Заслухавши заявника ОСОБА_1, представника заявника, адвоката ОСОБА_2, свідка та дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як передбачено нормою ст. 3 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором, згода на обов»язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Згідно положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). У разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя". Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 12 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов»язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зберігаючи об»єктивність і неупередженість: керує ходом судового процессу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз»яснює у випадку необхідності учасникам судового процессу їхні процесуальні права та обов»язки, неслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процессу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процессу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов»язків.

Відповідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 має доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1. У написаннях прізвищ матері і доньки існують розбіжності, а саме мати згідно паспорту громадянина України, паспорту громадянина України для виїзду за кордон та інших документах, які посвідчують особу заявника має прізвище «ОСОБА_1», а донька має прізвище «ОСОБА_3».Вказана обставина заважає заявникові належним чином представляти інтереси своєї доньки, як законний представник перед органами держаної влади, органами місцевого самоврядування та ін. органами. Окрім того ця обставина робить неможливим виїзд заявника з дитиною за кордон, оскільки вона не може підтвердити, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 є її донькою.

Наразі є необхідність виїзду ОСОБА_1 разом зі своєю донькою за кордон у зв'язку з тим, що заявник уклала шлюб та має намір проживати разом зі своїм чоловіком та донькою ОСОБА_3 у Республіці Болгарія.

Заявник через свого представника 19.10.2018 звернулася до Зіньківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області з проханням внести зміни в Книгу реєстрації народження, а саме до актового запису №56 від 08.11.2003 р. щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та вказати її справжнє прізвище «ОСОБА_3», відповідно внісши зміни до запису про батьків дитини, вказавши їхні прізвища як «ОСОБА_7», «ОСОБА_1».

Листом від 24.10.2018 №34/156-01-04 ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні її заяви, у зв'язку з тим, що відповідно до словника-довідника «Власні імена людей», автори Л. Г. Скрипник та Н. П. Дзятківська, Київ, Наукова думка, 1996 рік, у розділі «Основні правила відтворення російських прізвищ українською мовою», зазначено, що російське «и» передається через «і» у суфіксах -ін. Отже, правильний переклад з російської мови прізвища - «ОСОБА_3» на українську - «ОСОБА_3». Тобто підстав для внесення змін до актового запису про народження на ОСОБА_3 за №56 від 03.11.2008 року по виконкому Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області, в частині зміни прізвища з ОСОБА_3 на ОСОБА_3 немає.

Таким чином ОСОБА_1, як законний представник своєї неповнолітньої доньки, вимушена звернутися до суду.

Згідно ч. ч. 1-2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту:

1)родинних відносин між фізичними особами;

2)перебування фізичної особи на утриманні;

3)каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню;

4)реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5)проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6)належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7)народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8)смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9)смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч. 2 ст. 319 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Згідно ч. 1 та п.1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ч. 3 ст. 148 Сімейного кодексу України у разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років.

ОСОБА_3 не заперечує проти зміни її прізвища з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3».

Стаття 293 Цивільного процесуального кодексу України визначає, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження або відсутность юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутност і неоспорюваних прав.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 1,2,4,7, 8,12,13,19, 30, 228-229, 258, 263-268, 293, 315, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_1, адреса проживання: АДРЕСА_1, заінтересовані особи: Зіньківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Полтавській області, юридична адреса: місто Зіньків, вулиця Воздвиженська, 64, Полтавської області, Орган опіки та піклування Зіньківської районної державної адміністрації, юридична адреса: місто Зіньків, вулиця Воздвиженська, 40, Полтавської області про встановлення факту, що має юридичне значення - задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 є донькою ОСОБА_1 та ОСОБА_7, запис про батьківство якого відносно ОСОБА_3 внесений зі слів діда, батька на той час неповнолітньої ОСОБА_1, як її законного представника та має прізвище «ОСОБА_1», внісши відповідні зміни до актового запису №56 від 08.11.2003 р. по виконкому Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляйного суду.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області С.Р.Должко

секретар: Л.Г.Стрілець