Справа № 303/1818/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 грудня 2018 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Куштана Б.П., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря судового засідання: Юрочко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 11 червня 2018 року, ухваленого суддею Монич В.О., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

встановив:

У березні 2018 року Публічне акціонерне товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту - ПАТ КБ «ПрватБанк») звернувся у суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 21.05.2012 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості.

Відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором не виконував належним чином, внаслідок чого виникла заборгованості на суму 20 441,29 грн., яку і просив стягнути з ОСОБА_1

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 12 червня 2018 року даний позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування скарги посилається на те, що в матеріалах справи відсутні належні докази укладення кредитного договору. Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи, долучені позивачем до позовної заяви, не дають підстав вважати, що самі в такій редакції вони діяли на момент укладення договору, оскільки він їх не підписував, а тому письмова форма недотримана. Не заперечує факт отримання кредитної картки, однак встановленим кредитним лімітом він не користувався, кредитних коштів за цією карткою не отримував. Також посилається на пропуск позовної давності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що 21 травня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір шляхом приєднання (частина перша статті 634 ЦК України). Відповідно до нього ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

У даній заяві зазначено, що ОСОБА_1 ознайомився і згідний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку.

Свою згоду з Умовами та Правилами, а також Тарифами ОСОБА_1 висловив у своїй заяві, яку власноручно підписав.

Таким чином посилання апелянта щодо відсутності доказів укладення кредитного договору та його умов є помилковим. Відсутність підпису боржника на відповідних Тарифах, Умовах та Правилах не свідчить про неукладеність договору, позаяк суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово, та викладаються у певних формулярах або інших стандартних формах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них. Також слід зазначити, що в самій апеляційній скарзі ОСОБА_1 визнав факт отримання кредитної картки, тобто виконання банком умов кредитного договору. Твердження ж апелянта про те, що кредитний ліміт йому не було встановлено спростовується відповідною довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.95).

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять відомостей про існування якихось інших Тарифів, Умов чи Правил станом на момент укладення кредитного договору, а тому судом правомірно взято до уваги саме долучені банком до позовної заяви складові кредитного договору.

Також колегія суддів відхиляє твердження апелянта про те, що кредитними коштами після отримання картки він не користувався, позаяк це спростовується наявною в матеріалах справи випискою з рахунку (а.с.85-93), з якої слідує, що протягом спірного періоду відповідач систематично користувався кредитною карткою.

Загалом слід відмітити, що матеріалами справи підтверджується як факт укладення кредитного договору так і всі його умови.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором не виконував, то банк вправі ставити питання про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно наданого банком розрахунку станом на 01.03.2018 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 20 441,29 грн., яка складається з 1733,24 грн. тіло кредиту, 6839,22 грн. відсотки, 10 419,24 грн. пеня, 500 грн. штраф (фіксована частина); 949,59 грн. штраф (процентна складова) (а.с.5-7). Правильність такого розрахунку апелянтом фактично не оспорюється, а відтак суд правильно взяв його до уваги. При цьому апеляційним суд відхиляє твердження апелянта про наявність в матеріалах справи двох розрахунків, оскільки такі стосуються саме кредитного договору від 21.05.2012 року та місять розрахунки заборгованості за два різні періоди, які між собою не перетинаються, і такі розрахунки узгоджуються між собою, а тому апеляційний суд не ставить їх під сумнів.

З приводу доводів апеляційної скарги стосовно пропуску строків позовної давності, то як вбачається з довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.94), після укладення кредитного договору, кредитна картка ОСОБА_1 декілька разів перевипускалася, останнього разу 13.06.2016 року з кінцевим терміном дії 04/18, а тому строк позовної давності не пропущено.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 12 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: