РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2018 року Провадження №2/425/745/18

Справа №425/3108/18

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Москаленко В.В.,

за участю секретаря судового засідання Окрошко О.О.,

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

встановив:

11.10.2018 року позивач звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до відповідачів про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому вказала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1, на підставі договору дарування.

У зазначеній квартирі зареєстровані за місцем проживання відповідачі : ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З початку 2014 року відповідачі у вищезазначеній квартирі не проживають, комунальні послуги не сплачують, їх особистих речей у квартирі немає. Добровільно знятися з реєстрації за місцем проживання відповідачі відмовляються.

Просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою №1 у будинку №13 по вулиці Почаївська в місті Рубіжне Луганської області.

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 30.10.2018 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач не зявилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила справу розглянути в її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності та відзиву на позов не надали. Відповідачам були надіслані виклики в судове засідання за адресою, відповідно відомостей загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області, а саме: АДРЕСА_2, які були повернуті на адресу суду з позначкою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.27,28,36,37).

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з

повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомлених відповідачів, відсутності заяв відповідачів про розгляд справи без їх участі, неповідомлення відповідачів про причини неявки до суду, відсутність відзиву відповідачів на позов та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд дійшов висновку розглянути цивільну справу у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 280, 281 ЦПК України.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи прийшов наступного.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_3 (договір дарування з реєстраційним написом на документі про право особистої власності - а.с.16,17,).

Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області № 20211 від 10.10.2018 у квартирі АДРЕСА_4 зареєстровані: ОСОБА_1 - як власник, ОСОБА_2 - зать, ОСОБА_3- як дочка власника (а.с. 14).

З акту про встановлення фактичного місця проживання вбачається, що у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають з 2014 року по теперішній час (а.с. 42).

Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати

усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачі зареєстровані в спірній квартирі як члени сімї власника, відсутні у квартирі без поважних причин з 2014 року, тобто більше року, а тому є всі підстави для визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Отже позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 11, 81, 280-284 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №1 у будинку №13 по вулиці Почаївська в місті Рубіжне Луганської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Луганського апеляційного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області, або безпосередньо до Луганського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, надати реєстраційний номер облікової картки не має можливості з причини неможливості однозначно ідентифікувати вказану фізичну особу, зареєстрований за адресою: Луганська

область, АДРЕСА_5.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Суддя В.В. Москаленко