ПОСТАНОВА
Іменем України

26 грудня 2018 року м. Кропивницький

справа № 395/1095/18

провадження № 22-ц/4809/390/18

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Карпенка О.Л. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Мурашка С.І.,

учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області (суддя Орендовський В.А.) від 6 вересня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

17 серпня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до повноліття сина, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повноліття доньки, тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в сумі 500 грн. щомісяця до досягнення їх дочкою трьох років, тобто ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що з 13 травня 2016 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від подружнього життя сторони мають двох дітей сина ОСОБА_5 , 2015 року народження, батьком якого зареєсторваний відповідач за його заявою, та доньку ОСОБА_6 , 2018 року народження. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей та дружини у зв`язку з чим позивач звернулася до суду.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 6 вересня 2018 року позов задоволено. Суд ухвалив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але неменше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання дітей: сина ОСОБА_3 і дочки ОСОБА_4 починаючи з 17 серпня 2018 року до досягнення ними повноліття.

Суд також ухвалив стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на її утримання в розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи з 17 серпня 2018 року до досягнення дочкою ОСОБА_7 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд стягнув з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Задовольняючи позов суд виходив з того, що відповідач добровільно не виконує свій обов`язок щодо утримання неповнолітніх дітей та дружини, домовленості між сторонами щодо сплати аліментів не досягнуто.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_3 та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові, а також скасувати рішення в частині стягнення з нього судового збору та ухвалити нове, яким звільнити його від сплати судового збору.

В решті рішення суду не оскаржується.

Апеляційні вимоги мотивовані посиланням на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Відповідач не визнає позов у частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_8 , оскільки зі слів позивачки йому стало відомо, що він не є біологічним батьком цієї дитини. У зв`язку з цим подав позов про оспорювання батьківства та клопотання про зупинення провадження у цій справі, яке суд відхилив. Вважає, що суд допустив неповноту з`ясування обставин справи, оскільки не дослідив докази, зазначені в його позовній заяві, які спростовують батьківство.

Крім того, стверджує, що суд допустив порушення закону стягнувши з нього судовий збір, оскільки відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» він як учасник бойових дій звільняється від сплати судового збору.

Ставлення позивача до апеляційної скарги

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вважає рішення суду законним і обґрунтованим, а вимоги відповідача такими, що суперечать положенням ч. 5 ст. 136, 180 СК України. Стверджує, що відповідач був обізнаний, що ОСОБА_5 не являється його біологічним сином, втім наполіг на внесенні відомостей про себе, як батька, до актового запису про народження дитини про що особисто подав заяву. Таким чином відповідач узяв на себе права та обов`язки батька дитини і зобов`язаний його утримувати.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

13 травня 2016 року сторони уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб за актовим записом № 1, виданим виконкомом Мартоноської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, серія НОМЕР_1 (а.с. 9).

Сторони мають двох дітей: сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження за актовим записом № 11 від 4 листопада 2015 року, вчиненим виконкомом Мартоноської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, серія НОМЕР_2 (а.с. 7) та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження за актовим записом № 02 від 25 червня 2018 року, вчиненого виконкомом Мартоноської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, серія НОМЕР_3 (а.с. 8).

Діти проживають разом з позивачем, що підтверджується довідкою про склад сім`ї за № 1229 від 12 липня 2018 року, виданою виконавчим комітетом Мартоноської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області (а.с. 14). Сім`я проживає за рахунок соціальних виплат на дітей і потребує додаткової матеріальної допомоги.

Також з матеріалів справи встановлено, що відповідач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_4 (м. Нова Каховка Херсонської області), що підтверджується довідкою, виданою командиром в/ч від 7 лютого 2018 року (а.с. 10).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Відповідно до ч 1. ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна позову у цій справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на січень 2018 року: 1762?100 = 176200 грн.), предметом спору є аліментні зобов`язання, що не належить до категорії спорів, які відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи викладене справа переглядається судом апеляційної інстанції за наявними у ній матеріалами без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) та без проведення судового засідання і його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Крім того, згідно ч.ч. 4, 5 ст. 268 та ст. 383 ЦПК України, постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

В ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України).

У зв`язку з відсутністю домовленості сторін, позивач звернулася до суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання їх двох малолітніх дітей.

Відповідач, не заперечуючи проти стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 та дружини до досягнення донькою трьох років, заперечує позов в частині стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , мотивуючи тим, що оспорює батьківство в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в підтвердження своїх доводів долучив копію позовної заяви про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження ОСОБА_8 (а.с. 30-31).

Вказаний спір по суті не вирішений, про що свідчить відсутність рішення суду у цивільній справі № 395/1102/18 у Єдиному державному реєстрі судових рішень. Іншої інформації суду не надано.

Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_8 , батьком дитини записаний відповідач (а.с. 7).

Відтак, на відповідача поширюються права і обов`язки батька дитини, у тому числі і щодо утримання дитини.

Задовольняючи позовні вимоги у цій частині суд правильно встановив факти, визначив відповідні до них правовідносини та застосував норми матеріального права.

При цьому суд та обґрунтовано відхилив клопотання відповідача про зупинення провадження у цій справі до розгляду справи про оспорювання батьківства так, як згідно ч. 2 ст. 252 ЦПК України не допускається зупинення провадження у справі про стягнення аліментів з підстави наявності спору про батьківство (материнство), визначення місця проживання дитини, про участь одного з батьків або родичів у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною.

Як роз`яснено судам у п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 140 СК України стягнення за рішенням суду з особи, записаної батьком або матір`ю, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про них як батька або матері з актового запису про народження цієї дитини. Задоволення судом зазначених вимог може бути підставою для перегляду рішення про стягнення аліментів у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Встановлення факту відсутності кровного споріднення між відповідачем і дитиною - ОСОБА_3 , на чому наполягає апелянт, є предметом спору про батьківство, що розглядається в іншому провадженні і не перешкоджає вирішенню справи про аліментне зобов`язання особи, яка органом реєстрації актів цивільного стану записана батьком дитини.

Отже, у разі спростування позивачем у іншій справі свого батьківства відносно дитини, його права можуть бути захищені а обов`язок сплачувати аліменти припиненим шляхом перегляду рішення суду про стягнення аліментів за ново виявленими обставинами.

Посилання відповідача на неповноту з`ясування обставин цієї справи є безпідставними.

Справа в частині стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_9 вирішена судом на підставі поданих сторонами доказів, що мають значення для вирішення спору про аліментне зобов`язання.

Відповідач оскаржив рішення суду також у частині стягнення з нього судового збору, мотивуючи тим, що він як учасник бойових дій на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору.

Разом з тим, такі твердження відповідача ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм права.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено звільнення від сплати судового збору в усіх судових інстанціях учасників бойових дій, постраждалих учасників Революції Гідності, Героїв України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Однак, предмет позову у справі про стягнення аліментів не пов`язаний з порушенням права заявника щодо соціального захисту як учасника бойових дій в розумінні Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

За таких обставин, суд, керуючись ст. 141 ЦПК України, обґрунтовано поклав судовий збір на відповідача.

Щодо суті апеляційної скарги

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, рішення суду першої інстанції прийняте з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 без задоволення, а рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 6 вересня 2018 року, без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. М. Єгорова

Мурашко С.І.