АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6466/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2018 року місто Київ

Справа № 760/9430/18

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.

сторони:

позивач - ОСОБА_2

відповідач - Житлова комісія Міністерства оборони України та безпосередньо

підпорядкованих структур

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва, постановлену 12 червня 2018 року в складі судді Кізюн Л.І. в приміщенні Солом'янського районного суду м. Києва,

у справі за позовом ОСОБА_2 до Житлової комісії Міністерства оборони України та безпосередньо підпорядкованих структур, третя особа: Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України, про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Житлової комісії Міністерства оборони України та безпосередньо підпорядкованих структур, третя особа: Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України, про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії, зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 12 червня 2018 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_2 подавапеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 12 червня 2018 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі посилався на те, що ухвала постановлена з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права.

Зокрема зазначав про те, що посилання суду на те, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 48, 175, 177 ЦПК України, спростовується матеріалами справи та доказами, які були залучені до матеріалів справи.

Крім того, вказував, що посилання суду на те, що позивачем зазначено відповідачем Міністерство оброни України, в особі житлової комісії Міністерство оброни України та безпосередньо підпорядкованих структур, тобто необмежено коло осіб, без найменування та зазначення ідентифікаційного коду юридичної особи в ЄДРПОУ, спростовується матеріалами справи, оскільки зазначені комісія створена та діє у Міністерстві оборони України відповідно до діючого законодавства.

Відзив на апеляційну скаргу іншими учасниками справи не надано.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 7 серпня 2018 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до п.8 ч. 1 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-УІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 16 квітня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, оскільки заява не відповідала вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а саме:позивачем не зазначено повне найменування відповідача - юридичної особи, місцезнаходження відповідача - юридичної особи, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України);зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні;зазначення доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору;зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи.

04 травня 2018 року ОСОБА_2 на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, подав до суду заяву, а також позовну заяву в новій редакції з усуненням недоліків зазначивши у позовній заяві: повне найменування відповідача - юридичної особи, її місцезнаходження, ідентифікаційний код; спосіб захисту; докази, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги; до позовної заяви додано всі наявні у позивача докази, які підтверджують понові вимоги; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, а також зазначив, що попередній розрахунок суми судових витрат не подається у зв'язку з тим, що відповідно до Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору. /а.с.13-22/.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 12 червня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто позивачу /а.с.24-26/.

Визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її позивачу, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем ОСОБА_2 не в повному обсязі усунуті недоліки зазначені в ухвалі суду від 16 квітня 2018 року, оскільки в ухвалі про залишення позовної заяви без руху вказувалося, що статтею 48 ЦПК України визначено, що позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Проте, у поданій на усунення зазначених судом недоліків позовній заяві позивачем зазначено відповідачем Міністерство оборони України в особі Житлової комісії Міністерства оборони України та безпосередньо підпорядкованих структур, тобто необмежене коло осіб, без їх найменування та зазначення ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України. Позивачем не зазначено зміст позовних вимог, спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні, зокрема, щодо складу сім'ї - однієї особи, яку позивач просить зарахувати на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов. У позовній заяві не викладено обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги щодо цієї особи.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК України, статті 3 і 4 ЦПК України).

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Вимоги до позовної заяви викладені в статті 175 ЦПК України.

Зокрема, даною нормою передбачено, що позовна заява повинна містити, зокрема: відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору;відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, уточнена позовна заява ОСОБА_2 складена з урахуванням положень ст. 175 ЦПК України, оскільки містить всі, визначені даною статтею, обов'язкові реквізити. Заявлені позовні вимоги викладені в чіткій, ясній і зрозумілій формі, у позовній заяві зазначені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також зазначено обраний спосіб захисту.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.

Окрім іншого, апеляційний суд також враховує необхідність забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, встановлене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, апеляційний не вбачає підстав для визнання позовної заяви ОСОБА_2 неподаною та повернення її позивачеві.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Солом'янського районного суду м. Києва від 12 червня 2018 року постановлена з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 369, 374, 379, 381-382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 12 червня 2018 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус