Справа № 182/6995/17
Провадження № 2/0182/188/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17.12.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Тихомиров І.В.

за участю секретаря Рахуба О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі Дніпропетровської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, третя особа: Комунальне підприємство «ОСОБА_2 міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності у порядку спадкування за законом та встановлення юридичного факту, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 міської ради, третя особа: Комунальне підприємство «ОСОБА_2 міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності у порядку спадкування за законом та встановлення юридичного факту, який уточнював 12.11.2018 року.

Свої вимоги мотивує тим, що 11.05.2014 року помер його дід ОСОБА_3, який до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Заповіту на випадок своєї смерті він не залишив.

Єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який бажає прийняти спадщину, є позивач. Діти померлого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали до нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1

Проте, 15.03.2016 року державним нотаріусом Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори було відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що на спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: м. Нікополь, вул. Єнісейська, 48, право власності не зареєстровано.

Спадкове домоволодіння було збудоване ОСОБА_3 на земельній ділянці площею 540 кв.м., наданій спадкодавцю рішенням Нікопольського виконкому міськради депутатів трудящих № 19/22 від 19.03.1959 року та Договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 26.10.1959 року, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_2 Державної міської Нотаріальної контори 26.10.1959 року за реєстровим № 1408. Зазначена земельна ділянка була виділена за адресою: м. Нікополь, вул. Астраханська, 51-а. В подальшому, в результаті впорядкування вулиць міста Нікополь, назву вулиці було змінено на «Єнісейська» зі зміною поштового номеру будинку та № 48.

Крім того, після завершення будівництва житлового будинку ОСОБА_3 не отримав відповідний акт про введення житлового будинку в експлуатацію.

Таким чином, позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права після смерті діда в нотаріальній конторі, тому вимушений звертатися до суду. Враховуючи те, що спірний житловий будинок збудований на земельній ділянці, яка була для цього відведена та будівництво було завершено у 1970 році, ОСОБА_1 просить встановити той факт, що житловий будинок з надвірними будівлями, збудований ОСОБА_3, має поштову адресу: м. Нікополь, вул. Єнісейська, 48, та визнати за ним право власності на зазначений житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування після смерті діда ОСОБА_3, що помер 11.05.2014 року для подальшого введення в експлуатацію.

У судове засідання позивач не зявився, в матеріалах справи є заява про розгляд справи без його участі, в якій він позовні вимоги підтримує (а.с.69). Крім того, 29.11.2018 року від представника позивача ОСОБА_6 надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, розгляд справи просив проводити без їх участі (а.с.100).

Відповідач ОСОБА_2 міська рада з позовом ознайомлені, в своєму відзиві від 29.03.2018 року представник відповідача ОСОБА_7 зазначила, що позивачем не доведено факт зміни назви вулиці та поштового номеру житлового будинку з надвірними будівлями саме за № 48 по вул. Єнісейська в м. Нікополі Дніпропетровської області. До того ж, вказаний житловий будинок не був прийнятий в експлуатацію (а.с.66-68).

29.11.2018 року від представника ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_8 надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача з урахуванням пояснень, які містяться в матеріалах справи (а.с.99).

Представник третьої особи КП «НМБТІ» ОСОБА_9 в судове засідання не зявився, 29.11.2018 року надав суду заяву про розгляд справи без їх участі (а.с.102).

Розглянувши позовну заяву, повно та всебічно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

На підставі ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому засіданні можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як встановлено судом, рішенням Виконкому ОСОБА_2 міської ради депутатів трудящих № 19/22 від 19.03.1959 року та Договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 26.10.1959 року, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_2 Державної міської Нотаріальної контори 26.10.1959 року за реєстровим № 1408, ОСОБА_3 було виділено під забудову земельну ділянку площею 540 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Астраханська, 56-а (а.с.17-23).

В подальшому, в результаті впорядкування вулиць м. Нікополя, вулицю «Астраханську» було змінено на «Єнісейська», а фактичний номер побудованого будинку змінився на № 48.

За життя ОСОБА_3 побудував на виділеній йому земельній ділянці житловий будинок житлового будинку «А» загальною площею 73,4 кв.м., житловою площею 42,0 кв.м., сарай «Б» площею 36,5 кв.м., сарай «В» площею 23,5 кв.м., підвал літ. «Г» площею 4,2/6,3 кв.м., вбиральню літ. «Д» площею 1,3 кв.м., гараж літ. «Ж» площею 30,0 кв.м., спорудження 1-5 (а.с.24-35).

11.05.2014 року ОСОБА_3 помер (а.с.12). На випадок своєї смерті він спадковим майном не розпорядився, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с.44).

Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Єнісейська, 48.

Спадкоємцями першої черги у порядку спадкування за законом є його діти ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які спадщину не прийняли фактично та подали до Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини на користь онука спадкодавця позивача по справі (а.с.48). У свою чергу ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (а.с.49).

Проте, 15.03.2016 року державним нотаріусом Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_10 було винесено постанову про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що згідно інформації КП «НМБТІ» від 30.11.2015 року вих. № 2551, право власності на спадковий житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: м. Нікополь, вул. Єнісейська, 48 не зареєстровано та даних щодо його здачі в експлуатацію немає (а.с.51).

Факт прийняття позивачем спадщини судом та сторонами не оспорюється.

Згідно інформації Комунального підприємства «ОСОБА_2 міжміське бюро технічної інвентаризації» від 30.03.2018 року № 515, інвентаризаційна справа на обєкт нерухомого майна житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Єнісейська, 48 в м. Нікополі в КП «НМБТІ» розпочата в 1979 році. Первинна технічна інвентаризація була проведена 08.10.1979 року. Замовником технічної інвентаризації був ОСОБА_3 Інвентаризаційної справи на обєкт нерухомого майна по вулиці Астраханська, 51-в в м. Нікополі в КП «НМБТІ» немає. Станом на 08.10.1979 року (на момент проведення первинної технічної документації) та по теперішній час фактична адреса обєкту нерухомого майна вул. Єнісейська, 48 в м. Нікополі (а.с.92).

Таким чином, у суду не викликає сумніву той факт, що побудований спадкодавцем житловий будинок фактично знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Єнісейська, 48.

Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 48 по вул. Єнісейській в м. Нікополі Дніпропетровської області, виготовленого 10.12.2015 року, будівництво спірного житлового будинку та надвірних будівель було остаточно завершено у 1993 році (а.с.31-35).

Частиною 2 ст. 331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу.

На підставі ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461 щодо питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, у випадку визнання права власності на самочинно збудований обєкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого обєкта.

З урахуванням того, що позивач є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3, будівництво житлового будинку з надвірним будівлями здійснене спадкодавцем на земельній ділянці, наданій для забудови у встановленому законом порядку, суд вважає можливим визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: м. Нікополь, вул. Єнісейська, 48 з подальшим введенням його в експлуатацію.

Доказів порушення прав та інтересів інших осіб при здійсненні будівництва спадкового житлового будинку з надвірними будівлями судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 18, 76, 81, 263-265, 315 ЦПК України, ст. ст. 331, 375, 376, 1218, 1220-1222, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити той факт, що житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: м. Нікополь, вул. Єнісейська, 48, збудований на земельній ділянці, наданій ОСОБА_3 на підставі рішення Нікопольського Виконкому міськради депутатів трудящих № 19/22 від 19.03.1959 року та Договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 26.10.1959 року, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_2 Державної міської нотаріальної контори за реєстровим № 1408, має поштову адресу: 53220, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Єнісейська, 48 (сорок вісім).

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 11.05.2014 року в м. Нікополь Дніпропетровської області, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Єнісейська, 48, та складається з: житлового будинку «А» загальною площею 73,4 кв.м., житловою площею 42,0 кв.м., сараю «Б» площею 36,5 кв.м., сараю «В» площею 23,5 кв.м., підвалу літ. «Г» площею 4,2/6,3 кв.м., вбиральні літ. «Д» площею 1,3 кв.м., гаражу літ. «Ж» площею 30,0 кв.м., спорудження 1-5 з подальшим введенням в експлуатацію.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно підпункту 15.5 Перехідних положеньЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набув чинності 15 грудня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: ОСОБА_11