Справа № 326/1227/18р.
Провадження № 2/326/450/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року м. Приморськ

Приморський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Каряки Д.О.,

при секретарі Кузякіної К.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку заочного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Кузьмич» про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ПСП «Кузьмич» суму позики за договором від 15.02.2015 у розмірі 664 092 грн., що в еквіваленті становить 24 000 доларів США, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 59 004,12 грн., судовий збір у розмірі 7 230,96 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та пояснив, що 15.02.2015 між позивачем та ПСП «Кузьмич» було укладено договір позики, та відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 24 000 доларів США, з зобов`язанням повернення до 01.09.2015. Проте в установлений договором строк відповідач не повернув суму позики, в результаті чого утворилася заборгованість, що в еквіваленті складає 664 092 грн., за курсом НБУ на 17.08.2018 27,67 грн. за 1 долар США. Також відповідач зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми за користування грошовими коштами за період з 01.09.2015 по 17.08.2018 у розмірі 59 004,12 грн.

Представник відповідача ОСОБА_3, належно повідомлена про дату та час розгляду справи (а.с.51,59,64,66-67) в судове засідання повторно не з`явилась. В підготовчому засіданні заперечувала проти позову тим, що ОСОБА_4 не укладав та не підписував договір позики від 15.02.2015, розписка про надання позики від 15.02.2015 ним не підписувалась. Грошові кошти в розмірі 24 000 доларів від ОСОБА_2 ніколи не отримував.

В зв`язку з неявкою представника відповідача в судове засідання без поважних причини, суд розглядає справу в заочному провадженні.

Заслухавши представника позивача, допитавши свідка та вивчивши докази по справі, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.02.2015 між ПСП «Кузьмич» - позичальник, в особі директора ОСОБА_4 та фізичної особи ОСОБА_2 позикодавець, було укладено договір про надання позики, предметом якого є грошові кошти в сумі 24 000 доларів, строком до 01.09.2015 (а.с.6-7). Того ж дня сторони: ОСОБА_4 та ОСОБА_2 підписали розписку про надання позики (а.с.8).

Згідно з розрахунком відсотків за користування грошовими коштами, загальна сума складає за період з 01.09.2015 по 17.08.2018 - 59 004,12 грн. (а.с.10).

Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 4-363 від 13.12.2018 підпис в договорі про надання позики від 15.02.2015 та в розписці про надання позики від 15.02.2015 виконаний ОСОБА_4 (а.с.69-74).

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона працювала головним бухгалтером в ПСП «Кузьмич» та була присутньою при укладенні договору позики від 15.02.2015, який був підписаний ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання підлягає виконанню у строк, визначений цим зобов'язанням.

Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з тим, що відповідач і досі не повернув позивачу кошти, він має сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми за користування грошовими коштами за період з 01.09.2015 по 17.08.2018 у розмірі 59 004,12 грн., згідно розрахунку (а.с.10).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України є грошова одиниця гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Згідно ч. 2 ст. 533 ЦК України сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

В Листі Верховного Суду України від 01.03.2015 «Висновки Верховного Суду України, викладені в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за ІІ півріччя 2014 року зазначено: «Аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст.ст. 192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов`язання) валютного платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і його виконання, є національна валюта України гривня. Отже у національній валюті України підлягають обчисленню та стягненню й інші складові грошового зобов`язання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України».

Вищевказаний правовий висновок викладено Верховним Судом України в постанові від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14.

Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14 встановлено, що згідно з ч. 1 ст. 192 ЦК законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. У зв`язку з цим, при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначити в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземною валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Позивачем еквівалент суми боргу був врахований за офіційним курсом іноземних валют Національного Банку України на день складання позовної заяви 17.08.2018. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року № 6-1672цс16.

Так судом встановлено, що сторонами 15.02.2015 підписаний договір про надання позики та розписка про надання позики про отримання відповідачем від позивача у борг суми 24 000 доларів США, який він зобовязується повернути до 01.09.2015.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України №6-50цс16 від 24.02.2016 р., №309/3458/14ц від 13.12.2017 р.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про доведений факт щодо наявності заборгованості за договором позики від 15.02.2015, укладеного між сторонами. Після укладення цього договору позивач всі обов`язки, передбачені договором виконав, а відповідач взагалі не виконав свої зобов`язання. В результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 664 092 грн. що в еквіваленті становить 24 000 доларів США за курсом НБУ на 17.08.2018 27,67 грн. за 1 долар США, 3% річних за прострочення повернення позики за період з 01.09.2015 по 17.08.2018 у розмірі 59 004,12 грн.Оскільки відповідач відмовляється виконувати взяті на себе зобов'язання, сума позики ним досі не повернута, в судовому засіданні не здобуто жодних доказів того, що ОСОБА_4 не укладав та підписував договір позики та розписку про надання позики, суд вважає, що права позивача порушені і підлягають судовому захисту.

Арешт накладений ухвалою Приморського районного суду Запорізької області від 11.09.2018 на грошові коштиприватного сільськогосподарського підприємства «Кузьмич» у розмірі 723 096,12 грн., які знаходяться на розрахунковому рахунку № 6 в АТ «ОСОБА_6 Аваль» МФО 380805, код ЄДРПОУ 32999969, залишити в силі до виконання рішення.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 7 230,96 грн. (а.с.1)

На підставі ст.ст. 526, 530, 625, 1046, 1048, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 18, 263-265, 280-284, 353, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Кузьмич» про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства «Кузьмич» (, місцезнаходження за адресою: Запорізька область, Приморський район, с. Новопавлівка, вул. Гагаріна, 50) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровано місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт СЮ номер 338780, ІПН НОМЕР_1) суму позики за договором від 15.02.2015 у розмірі 664 092 грн., що в еквіваленті становить 24 000 доларів США, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 59 004,12 грн., судовий збір у розмірі 7 230,96 грн.

Арешт накладений ухвалою Приморського районного суду Запорізької області від 11.09.2018 - залишити в силі до виконання рішення.

Оскаржити рішення позивач може до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заяву про перегляд заочного рішення можна подати до Приморського районного суду Запорізької області протягом 30 днів, з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 28.12.2018 року.

Суддя: Д.О. Каряка

Копія вірна: суддя Д.О. Каряка

26.12.18