Номер провадження: 22-ц/785/5034/18
Номер справи місцевого суду: 495/1979/16-ц
Головуючий у першій інстанції Заверюха В. О.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області, у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

представника АТ «Ощадбанк» - Поплавської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк», в особі філії - Одеського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк», на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 березня 2018 року про залишення без розгляду позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк», в особі філії - Одеського обласного управління Акціонерне товариство «Ощадбанк», до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

встановив:

21 квітня 2016 року позивач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк», в особі філії - Одеського обласного управління Акціонерного отовариства «Ощадбанк» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк») звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд стягнути з ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №879579 від 03.10.2014 року в загальній сумі 19 477, 24 грн.

Свої позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк» обґрунтовував тим, що 03 жовтня 2014 року між ним та ОСОБА_4 було укладено договір №879579 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, згідно умов якого банк відкрив клієнту поточний рахунок НОМЕР_1 на умовах тарифного пакету «Стандартний», тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті банку та на інформаційних стендах, що знаходиться у приміщеннях установ банку та надає клієнту платіжну картку типу Mastercard Card Gold чип 600 грн., ПІН - конверт до неї. Відповідно до п.п. 1.3. зазначеного договору клієнт зобов'язується здійснювати оплату послуг банку за проведення операцій за рахунком у розмірі, встановленому договором. Картка видана строком на один рік, що підтверджується додатком № 1 до договору № 879579.

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 червня 2016 року позов ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний ощадний банк» заборгованість за кредитним договором №879579 від 03.10.2014 року в загальній сумі 19 477, 24 грн.

Разом з тим, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 листопада 2016 року заяву ОСОБА_4 про перегляд вказаного заочного рішення було задоволено.

Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 червня 2016 року по справі №495/1979/16-ц за позовом ПАТ «Державний ощадний банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості було скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 березня 2018 року позов ПАТ «Державний ощадний банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості було залишено без розгляду, через повторну неявку представника позивач до суду.

В апеляційній скарзі ПАТ «Державний ощадний банк» ставить питання про скасування вищевказаної ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 березня 2018 року, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Однак до суду апеляційної інстанції в зазначений день і час з'явився тільки представник ПАТ «Державний ощадний банк» Поплавська О.В. Відповідач і його представники до суду апеляційної інстанції не з'явились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання, через представника відповідача - ОСОБА_5 (т.2, а.с.12-13).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що позивач повторно не з'явився в судове засідання і від нього не надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна, входячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 червня 2016 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було ухвалено заочне рішення по цивільній справі № 495/1979/16-ц за позовом ПАТ «Державний ощадний банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, яким позовні вимоги Банку були задоволені в повному обсязі.

В жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про перегляд вищевказаного заочного рішення.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 листопада 2016 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення було задоволено, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 червня 2016 року скасовано, справу призначено до судового розгляду в загальному порядку.

В судовому засіданні, яке відбулось 25 січня 2018 року о 10.00 год. в приміщенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області судом було зобов'язано позивача надати інформацію, у вигляді довідки, про офіційний курс іноземної валюти - Євро, встановлений АТ «Ощадбанк» відносно гривні за період з 27 жовтня 2014 по 28 жовтня 2014 року, а також надати інформацію про розмір комісії, списаної Банком за конвертацію валюти. Судове засідання було відкладено на 01.02.2018 року, на 10.00 год.

Проте, за такий короткий проміжок часу позивач не встиг підготувати та направити до суду зазначені документи, у зв'язку з чим направив до суду заяву про відкладення розгляду справи (т.1, а.с.144).

За змістом ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Однак, про призначення розгляду справи на 14.02.2018 року, на 10.00 год., судову повістку було отримано Банком поштою рекомендованим листом 13.02.2018 року, за вх. № 2308., що свідчить про порушення вищевказаних вимог ЦПК щодо завчасного сповіщення сторони по справі про судове засідання.

На судове засідання, призначене на 26.02.2018 року, на 10.00 год., до Банку судова повістка не надходила.

12.03.2018 року за вх. № 3716 Банком було отримано поштою рекомендованим листом судову повістку про призначення розгляду справи на 12.03.2018 року, на 09.05 год., що також свідчить про порушення вимог ЦПК щодо завчасного сповіщення сторони по справі про судове засідання.

Окрім того, 02.03.2018 року позивачем було отримано відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч. 4 ст. 179 ЦПК України, відповідь на відзив подається у встановлений судом строк. Суд має встановити такий строк подання відповіді на відзив, який дозволить позивачу підготувати свої міркування, аргументи та відповідні докази, іншим учасникам справи - отримати відповідь на відзив завчасно до початку розгляду справи по суті, а відповідачу - надати учасникам справи заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті.

Згідно до п.3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України, учасники по справі мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Однак судом не були виконані вимоги ч. 5 ст. 128 та ч. 4 ст. 179 ЦПК України та не було з'ясовано чи завчасно отримав судові повістки про виклик позивач, чи достатньо у нього було часу для належної підготовки для участі в судових засіданнях та подання відповіді на відзив до суду і направлення його відповідачу.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, представник позивача неодноразово надавав до суду заяву про слухання справи в його відсутності, а саме 05.04.2016 року, 31.05.2016 року, 12.12.2016 року (т.1, а.с.27, 35, 79).

Зазначені обставини однозначно унеможливлювали залишення позовної заяви без розгляду з підстав повторної неявки позивача до суду.

Так, у відповідності до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України - суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Однак, вищезазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позивач належним чином був повідомлений про час і місце судового засідання, що являється основним із принципів цивільно-процесуального законодавства України щодо забезпечення прав позивача при розгляді цивільних справ у суді. Крім того, враховуючи заяви позивача про розгляд справи в його відсутність, суду належало вирішити питання про ухвалення у справі судового рішення на підставі наявних у справі доказів.

Оскільки викладені обставини не були враховані судом першої інстанції, то зазначені обставини призвели до постановлення незаконної ухвали суду про залишення позову без розгляду.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її повністю спростовують, оскільки ухвалу постановлено не у відповідності до вимог процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 379, ст.ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк», в особі філії - Одеського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк»,задовольнити.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 березня 2018 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26.12.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра