Справа № 375/1454/15-ц
Провадження № 2/375/63/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2018 року Рокитнянський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Нечепоренка Л.М., при секретарі Киричок В.В., за участю представників сторін - позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4 та представника відповідачів - ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Рокитне цивільну справу за позовом ТОВ «Таурус Транс» до ОСОБА_6 та ОСОБА_4 про відшкодування завданих збитків,-

УСТАНОВИВ :

26.10.15 до Рокитнянського райсуду надійшла позовна заява ТОВ «Таурус Транс» про стягнення з відповідачів матеріальних збитків на загальну суму 189449,92 грн. та судових витрат.

В обгрунтування свого позову позивач посилається на те, що відповідно до договору № 20/01Т від 20.01.2012 позивач надає послуги з перевезення вантажів ТОВ «Кліон». Для виконання даного договору позивач залучає на договірній основі власників транспортних засобів та водіїв.

27.03.2015 між позивачем в особі директора ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4,, який має у користуванні вантажний автомобіль з рефрижератором, укладено договір від 27.03.2015 №27/03 на перевезення вантажу, згідно якого ОСОБА_4 зобов»язувався здійснити перевезення вантажу з м.Миколаєва до м.Києва, а позивач зобов»язувався оплатити надані послуги. Згідно договору відповідач несе повну матеріальну відповідальність за вантаж з моменту його отримання у відправника до моменту його передачі вантажоотримувачу. У випадку пошкодження вантажу відповідач зобов»язаний відшкодувати позивачу збитки в повному обсязі.

Відповідно до ТТН від 27.03.2015 № ПРМ-0009672 відповідач ОСОБА_4 прийняв для перевезення вантаж (заморожену рибу) у кількості 19947,9 кг на загальну суму 928703,40 грн., яку повинен був доставити з м.Миколаїв в м.Київ.

27.03.2015 під час перевезення вантаж було пошкоджено пожежею, яка сталася внаслідок короткого замикання електромережі транспортного засобу, що підтверджено актом про пожежу від 27.03.2015.

Зазначені вище обставини були підтверджені актом про приймання товарної продукції від 30.03.2015, згідно якого під час розвантаження встановлено пошкодження упаковки та наявність запаху гарі.

У зв»язку з вказаними обставинами ТОВ «Кліон» на виконання договору листом від 07.04.2015 пред»явило претензію позивачу на загальну суму 928703,40 грн., яку згодом після сортування та заміни упаковки товару було зменшено до 189449,92 грн., про що повідомлено позивача листом від 18.05.2015.

Позивачем збитки ТОВ «Кліон» в сумі 189449,92 грн. відшкодовано в повному обсязі.

У відповідності до ч.1 ст.1191 ЦК України просить в порядку зворотної вимоги (регресу) та ст.1187 ЦК України стягнути з відповідачів спричинені матеріальні збитки на вказану суму, з ОСОБА_6 - як власника транспортного засобу, а з ОСОБА_4 - як водія транспортного засобу, яким не вжито заходів для збереження вантажу.

Представник позивача ОСОБА_1 суду пояснив, що 27.03.2015 водій ОСОБА_4, відповідач по справі прийняв для перевезення товар - заморожену рибу для доставки в м.Київ. Під час перевезення сталася пожежа автомобіля і частина товару була пошкоджена. Власником автомобіля є ОСОБА_6. Позивач відшкодував спричинені ТОВ «Кліон» збитки, розмір яких був зазначений у претензії. Спочатку розмір збитків складав 928703, 40 грн., а після сортування, перепакування і реалізації пошкодженого товару розмір збитків був зменшений до 189449,92 грн., який і відшкодований позивачем. Так як власником автомобіля є ОСОБА_6, а між нею і другим відповідачем - ОСОБА_4 відсутні будь-які правові відносини володіння автомобілем (договір оренди, довіреність на керування, тощо), то відповідальність за спричинені збитки несе також і власник, за згодою якого водій користувався автомобілем. Відповідач ОСОБА_4 не заперечує, що пожежа сталася під час руху транспортного засобу, а згідно Правил дорожнього руху водій перед виїздом повинен перевірити технічний стан транспортного засобу, тобто відповідальність за пожежу та пошкодження товару також несе водій, який не забезпечив справність транспортного засобу та збереження товару. Згідно акту зовнішнього огляду та акту прийняття товару, підписаних ОСОБА_4, упаковка пошкоджена пожежею, від продукції йде запах гарі. Просить в порядку зворотної вимоги (регресу) стягнути з відповідачів спричинені матеріальні збитки на вказану суму та судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_2 суду пояснив, що згідно висновків Вищого спеціалізованого Суду … від 11.10.2017 року по вказаній справі у правовідносинах із відшкодування шкоди діє презумпція завдавача шкоди, яку має спростувати відповідач, а позивач не повинен доводити його вину.

Крім того, обов»язок відшкодувати шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними та шкодою є безпосередній причинний зв»язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У відповідності до ч.1 ст.1191 ЦК України позивач має право в порядку зворотної вимоги (регресу) та ст.1187 ЦК України стягнути з відповідачів спричинені матеріальні збитки на вказану суму, з ОСОБА_6 - як власника транспортного засобу, а ОСОБА_4 - як водія транспортного засобу, яким не вжито заходів для збереження вантажу.

У матеріалах справи наявні докази, що підтверджують факт завдання шкоди позивачу, розмір спричиненої шкоди, зокрема, це підтверджується товарно-транспортною накладною від 27.03.2015, згідно якої ОСОБА_4 отримав вантаж вагою 19947,9 кг загальною вартістю 928703,40 грн., актом про пожежу від 27.03.2015, актом зовнішнього огляду товару від 30.03.2015, матеріалами відеофіксації передачі вантажу відповідачем ОСОБА_4, актом прийняття товарної продукції від 30.03.2015. Розмір спричинених збитків підтверджується претензією ТОВ «Кліон» від 07.04.20125 №97 та доповненням до неї від 18.05.2015 №121.

Заперечення відповідача відносно риби натотенії спростовується матеріалами справи. Також заперечення відповідача про непідписання товарно-транспортної накладної від 27.03.2015 спростовуються матеріалами справи, так як той особисто підписав акт перевантаження товару від 29.03.2015, де йде посилання на вищевказану ТТН. Висновки почеркознавчої експертизи не дали категоричної відповіді про підписання ТТН ОСОБА_4 в зв»язку з відсутністю достатнього матеріалу та вільних зразків підпису ОСОБА_4, про що вказано у висновку експертизи.

Представник позивача ОСОБА_3 підтримала позовні вимоги в повному обсязі та пояснила, що вона є керівником ТОВ «Таурус Транс» і тривалий час займається перевезенням вантажу на замовлення підприємств, тобто є перевізником і у неї з 2012 року маються договірні відносини з ТОВ «Кліон» м.Запоріжжя? який замовляє перевезення морозильними камерами морепродуктів. Згідно вказаного договору за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу несе відповідальність перевізник, тобто ТОВ «Таурус Транс». Так як підприємство не має власного транспорту, то для перевезення вантажу підприємство наймає власників транспортних засобів або водієв. 27.03.2015 ТОВ «Кліон» замовило перевезення замороженої риби з м.Миколаїв на склад в м.Київ. Для цього вона зателефонувала до відповідача ОСОБА_4, з яким раніше не мала договірних відносин, але їй рекомендував її знайомий і замовила доставку мороженої риби, так як у того був рефрижератор з морозильною камерою. ОСОБА_4 погодився, передав свої та автомобіля дані і вона повідомила про це ТОВ «Кліон», щоб ті виписали товарно-транспортну накладну на перевезення товару ОСОБА_4. В той же день ОСОБА_4 повідомив, що товар отримав в м.Миколаєві і виїхав в м.Київ. Але цього ж дня у вечірній час він повідомив, що сталася пожежа автомобіля і він доставить товар іншим автомобілем. 29.03.2015 вона приїхала на ТОВ «Кліон» в м.Києві, куди також згодом приїхав іншим автомобілем ОСОБА_4 і вони оглянули та склали акт зовнішнього огляду товару від 29.03.2015. При огляді було встановлено, що вся упаковка товару пошкоджена вогнем. Коли зняли упаковку, то від риби йшов сильний запах горілого пластику. Потім перевантажили рибу в інший найнятий нею автомобіль та 30.03.2015 доставили в м.Запоріжжя для огляду, встановлення суми збитків та можливості для подальшої реалізації. З вказаним автомобілем в м.Запоріжжя поїхав також ОСОБА_4, де приймав участь в огляді та прийнятті товару. Згодом 07.04.2015 ТОВ «Кліон» направило їй претензію на оплату вартості всього пошкодженого товару на суму 928703, 40 грн., але згодом на її прохання перепакували товар і відібрали товар, який не підлягав реалізації в зв»язку з його суттєвим пошкодження та запропонували їй купити в них на загальну суму 189449,92 грн. чи відшкодувати спричинені збитки на вказану суму. Так як у договорі сказано, що перевізник відповідає за спричинені збитки, вона двома траншами відшкодувала збитки ТОВ «Кліон», які заплатила в касу підприємства в м.Києві, про що їй надали квитанції на суми 129865,52 грн. та 59584,40 грн.. Згідно договору власник автомобіля чи водій несе повну відповідальність за вантаж з моменту його отримання до моменту його передачі вантажоотримувачу, тому вона неодноразово зверталася до ОСОБА_4 відшкодувати збитки, але той почав уникати зустрічей та розмов по телефону в зв»язку з чим вона була вимушена звернутися до суду з вимогою про стягнення з відповідачів спричинених їй збитків в порядку регресу.

Відповідач ОСОБА_6, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце слухання справи, до суду не з»явилася, заперечень та відзиву на позов не надала.

Відповідач ОСОБА_4 суду пояснив, що він займається перевезенням товару вантажним автомобілем і у нього є рефрижератор для перевезення замороженого товару. Вказані транспортні засоби зареєстровані на його дочку, тобто вона є їх власником. Знає, що за збереження вантажу відповідає водій, який перевозить вантаж. 25.03.2018 його по телефону знайшов диспетчер на ім»я ОСОБА_3 і попрохав забрали попутно вантаж з м.Миколаєва за половину вартості та доставити в м.Київ, так як це був попутний товар та надав телефон замовника перевезення - ОСОБА_3. 27.03.2018 він заїхав в порт м.Миколаєва на ТОВ «Кліон», де в рефрижератор його автомобіля загрузили заморожену рибу. Йому видали товарно-транспортну накладну, де була вказана загальна вага товару та вартість. По дорозі в Миколаївській області в селі він помітив пожежу позаду кабіни автомобіля, зупинився та викликав пожежних. Автомобіль заглух і намагався розтягти автомобіль від рефрижератора, але вже було неможливо із-за сильного вогню. Пожежний автомобіль приїхав, але зламався. Тоді приїхав другий автомобіль і піною погасив пожежу. Рефрижератор пошкодженим не був, але затягнув всередину дим. Повідомив про пожежу диспетчера, згодом вночі приїхали представники ТОВ «Кліон» з м.Миколаєва, відкрили рефрижератор, зірвали пломби і перевірили температуру, відкрили одну з упаковок, знову опломбували і сказали, щоб їхав на ТОВ «Кліон» в м.Київ. Приїхав на його прохання другий автомобіль, причепив рефрижератор і повіз на Київ, куди вони прибули ввечері 28.03.2018, а 29.03.2018 оглянули вантаж та перевантажили в інший автомобіль. Там же був складений акт зовнішнього огляду товару від 29.03.2015, який він підписав. Він був присутнім при перевантаженні, а потім поїхав вказаним автомобілем в м.Запоріжжя на ТОВ «Кліон», де 30.03.2018 по акту здав продукцію, де було вказано, що товар із присутнім запахом гарі. Він обіцяв ОСОБА_3, що в разі пошкодження товару він його продасть, але до нього ніяких претензій не було. Думав, що пошкоджено незначну кількість - до 100 кг, але з вказаною вагою та вартістю збитків не згоден, так як товар був якісний і в разі наявності запаху гарі товар в склад не допустили б. Другу товарно-транспортну накладну та заявку не підписував.

Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що позивач, звертаючись до суду із вказаним позовом, не надав всіх належних та допустимих доказів в обгрунтування суми збитків, заподіяних відповідачами, не надав доказів того, що товар був пошкоджений та списаний на вказану в позові суму. Не проведено експертизу для підтвердження збитків. Між сторонами мався усний договір на перевезення вантажу, в той же час письмовий договір укладений не був, чим порушено вимоги ст.908 ЦК України, за якою перевезення вантажу, пасажирів, пошти здійснюється за договором перевезення. Надана позивачем заявка-договір, укладена між сторонами, підписана не відповідачем, а іншою особою, що підтверджено висновком судово-почеркознавчої експертизи. Також при отриманні вантажу не було відомо, які види мороженої риби та яка її кількість по видам була завантажена в рефрижератор. Відповідач ОСОБА_4 супроводжував вантаж до м.Запоріжжя на ТОВ «Кліон», де той був прийнятий в повному обсязі та складений акт прийняття від 30.03.2015. Товар був належної якості і задимлена тільки верхня частина, що є незначною шкодою, так як у разі встановлення факту пошкодження товару при його транспортуванні складається первинний документ (акт), який є підставою для складання в подальшому акта списання пошкодженого товару. Вказаний акт під час прийняття товару ТОВ «Кліон» складений не був і товар був прийнятий в повному обсязі, то вважає, що визнання ТОВ «Таурус Транс» збитків в розмірі 189449,92 грн. не свідчить про їх наявність чи доведеність, так як позивач не надав суду належні документи про встановлення факту пошкодження товару по кількості, видах та вартості та не надав акт на списання пошкодженого товару. Також позивач не пред»являв претензій до відповідача. який є перевізником, що свідчить про відсутність претензій позивача до відповідача включно до звернення до суду. Підстав для стягнення коштів з відповідача ОСОБА_6 немає, так як вона не причетна до пошкодження товару. Тому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши представників позивача, відповідача ОСОБА_4, представника відповідачів. дослідивши надані докази по справі, суд вважає, що є підстави для задоволення позову в повному обсязі.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору № 20/01Т від 20.01.2012 позивач надає послуги з перевезення вантажів ТОВ «Кліон». Для виконання даного договору позивач залучає на договірній основі власників транспортних засобів та водіїв. Тобто є перевізником і на нього розповсюджуються вимоги гл.64 ЦК України (Перевезення).

Позивач отримав замовлення ТОВ «Кліон» на доставку продукції з м.Миколаїв, де мається склад замовника в м.Київ на його ж склад, а саме замороженої риби загальною вагою 19947,9 кг на суму 928703,40 грн..

З метою виконання замовлення позивач, який є перевізником і не має власних транспортних засобів, 27.03.2015 між позивачем в особі директора ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 на виконання заявки ТОВ «Кліон» укладено договір від 27.03.2015 №27/03 на перевезення вантажу, згідно якого ОСОБА_4 зобов»язувався здійснити перевезення вантажу, а позивач зобов»язувався оплатити надані послуги. Згідно вказаного договору відповідач несе повну матеріальну відповідальність за вантаж з моменту його отримання у відправника до моменту його передачі вантажоотримувачу. У випадку пошкодження вантажу відповідач зобов»язаний відшкодувати позивачу збитки в повному обсязі.

Відповідно до ТТН від 27.03.2015 № ПРМ-0009672 відповідач ОСОБА_4 прийняв для перевезення вантаж - заморожену рибу у кількості 19947,9 кг на загальну суму 928703,40 грн., яку повинен був доставити з м.Миколаїв в м.Київ на склад ТОВ «Кліон».

27.03.2015 під час руху автомобіля вантаж було пошкоджено пожежею, яка сталася внаслідок короткого замикання електромережі транспортного засобу, що підтверджено актом про пожежу від 27.03.2015.

Після ліквідації пожежі ОСОБА_4 іншим автомобілем, який причепив його рефрижератор до автомобіля, доставив продукцію 28.03.2015 на склад ТОВ «Кліон» в м.Київ, де 29.03.2015 в присутності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 товар був оглянутий та складений акт зовнішнього огляду від 29.03.2015, згідно якого вся продукція має зовнішні пошкодження упаковки, вся закіпчена, маються пошкодження ящиків від дії вогню та високої температури. При відкритті упаковки від продукції йде запах горілого пластика. Вся упаковка пошкоджена.

Акт підписали ОСОБА_4, ОСОБА_3 та представник ТОВ «Кліон». При цьому ОСОБА_4 заперечень на вказаний акт не подав, тобто погодився із його змістом.

Після цього товар був перевантажений на замовлений ТОВ «Таурус Транс» автомобіль та було прийнято рішення направити продукцію на центральний склад в м.Запоріжжя, для детального огляду, перевірки в лабораторії компанії та встановлення збитків, про що вказано в акті.

Зазначені вище обставини також були підтверджені актом про приймання товарної продукції від 30.03.2015, згідно якого під час розвантаження в м.Запоріжжя на ТОВ «Кліон» встановлено пошкодження упаковки та наявність від продукції запаху гарі. Цей акт також був підписаний ОСОБА_4 і заперечень проти записів він не вказав.

Суд не має віри поясненням відповідача ОСОБА_4, що товар та тара, в яку був упакований товар, були пошкоджені в незначній кількості і то не вогнем, а тільки задимлені, так як згідно акту зовнішнього огляду вся тара пошкоджена вогнем та високою температурою, а не задимлена, як стверджує ОСОБА_4. Товар має запах горілого пластика, що унеможливило його прийняття на склад ТОВ «Кліон» в м.Києві та перенаправлення на центральний склад в м.Запоріжжя для детального огляду, перетарування, лабораторної перевірки та визначення збитків.

І тільки після виконання вказаних дій ТОВ «Кліон» у зв»язку з вказаними обставинами, тобто пошкодженням товару, на виконання договору листом від 07.04.2015 пред»явило претензію позивачу на загальну суму 928703,40 грн., яку згодом після сортування та заміни упаковки товару було зменшено до 189449,92 грн., про що повідомлено позивача листом від 18.05.2015.

Позивачем на виконання вимог претензії збитки ТОВ «Кліон» в сумі 189449,92 грн. відшкодовано в повному обсязі двома платами - 07.04.2015 в сумі 129865,52 грн. та 22.05.2015 в сумі 59584,40 грн. і таким чином, ТОВ «Таурус Транс» у свою чергу поніс матеріальні збитки на вказану суму.

Так як відповідач ОСОБА_4 добровільно не погодився відшкодувати спричинені позивачу збитки, останній подав до суду позовну заяву, у якій відповідно ч.1 ст.1191 ЦК України просить в порядку зворотної вимоги (регресу) та ст.1187 ЦК України стягнути з відповідачів спричинені матеріальні збитки на вказану суму, з ОСОБА_6 - як власника транспортного засобу, а з ОСОБА_4 - як водія транспортного засобу, яким не вжито заходів для збереження вантажу та судові витрати.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, яким обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та врахувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Згідно до ч.1 ст.908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Умовою перевезення є договір, укладений між сторонами, відповідно до ч.1 ст.909 ЦК України - за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов»язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувач), а відправник зобов»язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до вказаної статті договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі та підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Тобто сторонами договору перевезення є перевізник і відправник.

Перевізниками вважаються ті транспортні організації, які мають права юридичної особи та яким надано право укладати договори перевезення безпосередньо або через свої підрозділи. Тобто, для перевізника переміщення вантажу є метою його діяльності.

Істотною умовою договору є умова про предмет, яким є послуги щодо доставки ввірених перевізникові матеріальних цінностей (вантажу) до пункту призначення. До таких послуг відносять не лише саме переміщення вантажу, а й інші дії, зокрема, збереження, видача вантажу одержувачеві, завантаження та вивантаження тощо.

Зміст договору перевезення вантажу становить сукупність прав та обов»язків сторін. Так, до основних обов»язків перевізника слід віднести обов»язки: а) доставити ввірений йому відправником вантаж до пункту призначення і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі; б) надати транспортні засоби під завантаження у строк, встановлений договором, за умови їх придатності для перевезення цього вантажу; в) забезпечити цілісність і схоронність прийнятого для перевезення вантажу; г) своєчасно доставити вантаж до пункту призначення та видати його одержувачеві.

Як вбачається із договору транспортного експедитування №20/011 від 20.01.2012, укладеного між ТОВ «Кліон» та ТОВ «Таурус Транс»: п.1.1 замовник доручає, а експедитор приймає на себе зобов»язання, за плату і за рахунок замовника надати транспортно-експедиційні послуги, пов»язані з організацією та виконанням перевезення вантажу (свіжоморожена риба та морепродукти) автомобільним транспортом по території України згідно заявок замовника.

У відповідності до п.1.6 даного договору експедитор має право залучати для виконання своїх обов»язків по умовам даного договору інших осіб. В даному випадку експедитор залишається відповідальною особою перед замовником за порушення любих умов даного договору, даже тих, виконання яких експедитор передовірив іншим особам.

Тобто позивач? одержавши замовлення від ТОВ «Кліон» на перевезення вантажу (замороженої риби) зі складу в м.Миколаїв на склад в м.Київ, на виконання умов вищевказаного договору мав законне право залучати для перевезення вантажу інших осіб, тобто фізичних чи юридичних осіб, які мають транспортні засоби, так як представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що підприємство є перевізником, яке не має власного транспорту і наймає для перевезення вантажу інший транспортний засіб, але залишається відповідальним за збереження вантажу та зобов»язане відшкодувати спричинені збитки замовнику, тобто ТОВ «Кліон».

Так як ОСОБА_4 не мав договірних відносин з ТОВ «Кліон», він не є відповідальною особою перед ТОВ «Кліон», а несе відповідальність перед наймачем його послуг, тобто ТОВ «Таурус Транс».

В той же час у відповідності до ч.4 ст.909 ЦК України здача вантажу перевізникові оформляється товарно-транспортною накладною, яка є формою договору і виконує ті ж функції, що й залізнична накладна.

Тобто відповідач ОСОБА_4, одержавши вантаж та товарно-транспортну накладну на перевезення даного вантажу, фактично взяв на себе відповідальність за збереження вантажу та обов»язок відшкодувати спричинені збитки позивачу в разі незабезпечення збереження вантажу чи його пошкодження на встановлену суму збитків.

Статтею 920 ЦК України передбачена відповідальність за зобов»язаннями, що випливають із договору перевезення, згідно якої у разі порушення зобов»язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін. якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

У відповідності до ч.1 ст.924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Ч. 2. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно до п.4.6 Договору транспортного експедитування №20/011 від 20.01.2012 експедитор несе відповідальність в повному об»ємі за кожний випадок псування, нестачі чи пошкодження вантажу в розмірі повної вартості втраченого чи пошкодженого вантажу.

А відповідно до п.4.2 вказаного Договору сторона, яка залучила третіх осіб до виконання взятих на себе зобов»язань по Договору, несе перед другою стороною відповідальність на невиконання або неналежне виконання зобов»язань цією третьою особою як за свої власні дії.

У відповідності до ч.1 ст.925 ЦК України до пред'явлення перевізникові позову, що випливає із договору перевезення вантажу, пошти можливим є пред'явлення йому претензії у порядку, встановленому законом, транспортними кодексами (статутами).

Претензія - це форма досудового врегулювання спорів між контрагентами, яка є вимогою сторони, права або законні інтереси якої порушено, про добровільне/безпосереднє врегулювання спору.

Загалом особи, які порушили права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи на претензію чи звернення до суду (ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу, далі - ГК; ст. 19 Господарського процесуального кодексу).

Таким чином, ТОВ «Таурус Транс», який залучив для виконання Договору третю особу - власника транспортного засобу ОСОБА_6 з водієм ОСОБА_4, діяв у відповідності до вимог ст.924 ЦК України та умов Договору і тому відшкодування ним шкоди згідно претензії ТОВ «Кліон» є правомірним.

У відповідності до ч.1 с т.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як вбачається із наданих суду квитанцій до прибуткового касового ордеру № 28177 від 07 квітня 2015 р. та № 50616 від 22 травня 2015 р. прийнято від ТОВ «Таурус Транс» через ОСОБА_3 згідно претензії №97 від 07.04.2015 та доповнення до вказаної претензії відповідно 129865, 52 грн. та 59584,40 грн..

При цьому ТОВ «Кліон» як власником вантажу, визнано факт відшкодування позивачем збитків, завданих 27.03.2015 пожежею у розмірі 189449,92 грн..

Суд вважає, що вимоги відповідача ОСОБА_4 та його представника про недоведеність позивачем кількості та вартості пошкодженого вантажу не є правомірними, так як позивач після пред»явлення йому претензії ТОВ «Кліон» на виконання умов Договору, відшкодував суму нанесених ТОВ «Кліон» збитків, тобто визнав факт спричинення збитків, кількість пошкодженого товару та суму спричинених збитків і тому підстав доводити ще раз яка саме продукція була пошкоджена, проводити експертизу з приводу її придатності для реалізації чи уцінки, не має.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями, чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі винною особою, яка її завдала.

Єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення. що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв»язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК України).

У ч.2 ст.1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як роз»яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.4 Постанови від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст.1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов»язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв»язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідок дії джерела підвищеної/ небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Також у п.2.3 постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 «Про правила дорожнього руху» для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов»язаний, зокрема: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплексність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Так як у відповідності до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, то суд вважає, що в даному випадку власник транспортного засобу - ОСОБА_7 відповідає наряду з водієм ОСОБА_4, який користувався автомобілем з рефрижератором без відповідної правової підстави, а за згодою власника, несе відповідальність за спричинені ТОВ «Таурус Транс» матеріальні збитки.

Суд відмовляє у вимозі позивача про відшкодування правової допомоги, так як представниками позивача своєчасно не направлені до суду доповнення чи уточнення позовної заяви в частині стягнення правової допомоги та не надано суду розрахунків розміру правової допомоги та фіскальних чеків про її оплату.

Керуючись ст.ст.908, 909, 920, 924, 925, 1166, 1187, 1191 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст.ст.12, 13, 77-82, 141, 259, 263, 264-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «Таурус Транс» суму збитків в розмірі 189449 грн. 92 коп. та 9718 грн. 80 коп. судового збору за подачу - позовної заяви 2841 грн. 75 коп., за подачу апеляційної скарги -3125 грн. 93 коп. та за подачу касаційної скарги - 3751 грн. 12 коп., всього 199168 грн. 72 коп..

Відмовити в задоволенні позову в частині відшкодування витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області шляхом подання до Рокитнянського районного суду апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі виготовлено 09.08.2018.

Суддя