Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" липня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарях - Бабченко Ю.Ю., Дудник В.О., Чуб Н.С., Сіренко Д.В., Бодня Є.О.

за участю: представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі, ОСОБА_1, ОСОБА_5, звернулися до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, просять суд: стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 50 000 гривень; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою 101 936 гривень; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 розмір понесених витрат за проведення дослідження в сумі 2 050 гривень; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 гривень; стягнути з відповідачів на їх користь сплачений судовий збір.

Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що 23 січня 2015 року о 18 годині 48 хвилин по Дарницькому шосе - вул. Тепловозна в м. Києві у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю відповідача ОСОБА_3, яка, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не вибрала безпечної швидкості руху та не врахувала дорожню обставину, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5, що призвело до пошкодження транспортних засобів та завдання тілесних ушкоджень водію ОСОБА_5 Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Власником транспортного засобу автомобіля НОМЕР_2 є позивач ОСОБА_1 Довіреною особою, що має право керування автомобілем є позивач ОСОБА_5 Власником транспортного засобу автомобіля НОМЕР_1 є ОСОБА_7 На момент дорожньо-транспортної пригоди обов'язкова цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «УАЗ 3163», д.н.з. НОМЕР_1 була забезпечена ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» відповідно до полісу № АІ/3683759. 24 квітня 2015 року позивач ОСОБА_1 надала відповідачу ПрАТ СТ «Українська охоронно-страхова компанія» заяву потерпілого на виплату страхового відшкодування. 25 липня 2015 року відповідачем ПрАТ СТ «Українська охоронно-страхова компанія» було прийнято рішення про виплату позивачу ОСОБА_1 страхового відшкодування в розмірі 50 000 гривень. При цьому, пошкоджений транспортний засіб автомобіль НОМЕР_2 визнано фізично знищеним, оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля значно перевищує його ринкову вартість. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 9129 від 15 травня 2015 року, складеного експертом автотоварознавцем ОСОБА_8 на замовлення позивача ОСОБА_1, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Fiat Scudo» д.н.з. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП складає 160 337,60 гривень. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 9129/2 від 15 травня 2015 року, складеного експертом автотоварознавцем ОСОБА_8 на замовлення позивача ОСОБА_1, утилізаційна вартість автомобіля «Fiat Scudo» д.н.з. НОМЕР_2 складає 8 401,59 гривень. Разом з тим, відповідач ПрАТ СТ «Українська охоронно-страхова компанія» виплату страхового відшкодування в розмірі 50 000 гривень згідно прийнятого рішення, не здійснила. Таким чином, позивач вважає, що оскільки відповідач ПрАТ СТ «Українська охоронно-страхова компанія» не виплатила суму страхового відшкодування позивачу ОСОБА_1, тому з цього відповідача на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню в судовому порядку сума страхового відшкодування в розмірі 50 000 гривень. В свою чергу, з відповідача ОСОБА_3 на підставі ст. 1194 ЦК України підлягає стягненню різниця між фактичним розміром збитків (151936 гривень) і страховим відшкодуванням - 50 000 гривень, що становить 101 936 гривень (розмір матеріального збитку 160 337,60 гривень - 8 401,59 гривень утилізаційна вартість автомобіля - 50 000 гривень розмір страхового відшкодування = 101936 гривень. Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у позивача ОСОБА_5, який з місця пригоди був доставлений до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, було виявлено забій грудей зліва, лівого коліна та лівої стопи, у зв'язку з чим позивач ОСОБА_5 був змушений з 23 січня 2015 року по 30 січня 2015 року перебувати на стаціонарному лікуванні у лікарні швидкої медичної допомоги. Ці обставини на деякий час позбавили позивача ОСОБА_5 можливості працювати, реалізувати свої плани та наміри, а також завдали шкоди здоров'ю, що в свою чергу спричинило певні моральні страждання та, відповідно, моральну шкоду, яку позивач ОСОБА_5 оцінює у 3000 гривень, що відповідатиме вимогам розумності і справедливості. Крім того, розмір понесених позивачем ОСОБА_1 витрат за проведення дослідження становить 2050 гривень, які позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_3

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Щодо сум стягнення пояснила суду, що ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» нарахувала до сплати позивачу ОСОБА_1 суму страхового відшкодування на рівні 50 000 гривень, які позивач ОСОБА_1 не отримувала. При цьому позивач ОСОБА_1 також отримала 39 000 гривень в рахунок купівельної ціни по договору відступлення свого права вимоги отримання страхового відшкодування за наслідками ДТП. У зв'язку з вказаним відшкодуванням, позивач ОСОБА_1 вважає за необхідне стягнути з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на її користь суму відшкодування на рівні 11 000 гривень. Щодо стягнення суми страхового відшкодування з відповідача ОСОБА_3 зазначила, що висновок експертів щодо визначення матеріального збитку, завданого позивачам внаслідок ДТП є некоректним, сума спричинених збитків визначена визначена і висновком експертного дослідження, складеним ФОП ОСОБА_8, а також Звітом з оцінки транспортного засобу, складеного ФОП ОСОБА_9

Позивач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, подав до суду телеграмму, в якій просив слухати справу без його участі. Попередньо в судових засідання позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину визнала частково, посилаючись на висновок експертів, складений Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз. Пояснила суду, що дійсно автомобіль позивачів зазнав пошкоджень, колесо лопнуло, тріснув диск, проте наразі не має винної особи, відповідальної за стан доріг, на яку можна було б покладати відповідальність за дану ДТП.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечувала, з підстав викладених у письмових поясненнях, долучених до матеріалів справи (а.с. 61-62, Том 2). Пояснила суду, що матеріальна шкода, завдана позивачам внаслідок даної ДТП, повністю була відшкодована. Додатково, просила суд здійснити розподіл судових витрат з урахуванням прийнятого рішення.

Вислухавши пояснення сторін, експертів, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, 23 січня 2015 року о 18 годині 48 хвилин по Дарницькому шосе - вул. Тепловозна в м. Києві між автомобілем НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобілем «Fiat Scudo» д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5 сталася дорожньо-транспортна пригода, що спричинила пошкодження транспортних засобів та завдання тілесних ушкоджень водію ОСОБА_5

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_3, остання 23 січня 2015 року о 18 годині 48 хвилин по Дарницькому шосе - вул. Тепловозна в м. Києві керуючи автомобілем НОМЕР_1 не обрала безпечну швидкість руху, не урахувала дорожню обстановку при виді перешкоди, не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об'їзду перешкоди, внаслідок чого здійснила наїзд на бордюрний камінь та здійснила зіткнення з автомобілем «Fiat Scudo» д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5, що призвело до пошкодження даних транспортних засобів (а.с.165, Том 1).

Відповідно до довідки, виданої ВДАІ Дарницького РУ м. Києва, автомобіль «Fiat Scudo» д.н.з. НОМЕР_2 в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 23 січня 2015 року приблизно о 18 годині 48 хвилин по Дарницькому шосе - вул. Тепловозна в м. Києві, отримав механічні пошкодження (а.с.8).

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року, ОСОБА_3 визнано винною в скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців (а.с.11).

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року, постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року було змінено, пом'якшено вид стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами на накладення штрафу на користь держави у розмірі 425 гривень. В решті постанову судді залишено без змін (а.с.12).

На даний час постанова Апеляційного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року не скасована та набрала законної сили.

За нормою частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини шостої цієї ж статті, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль «Fiat Scudo» д.н.з. НОМЕР_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с.250 і, том 1).

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «УАЗ 3163», д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська охоронно-страхова компанія» відповідно до Полісу №АІ/3683759 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зі строком дії з 23 вересня 2014 року по 22 вересня 2015 року включно (а.с.9), а цивільно-правова власника транспортного засобу «Fiat Scudo» д.н.з. НОМЕР_2 - у ВАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на підставі Полісу № АІ/1749102 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зі стоком дії з 07 червня 2014 року до 06 червня 2015 року включно (а.с.32, том 1).

Статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент дорожньо-транспортної пригоди) передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п.п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент дорожньо-транспортної пригоди), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно п.п. 9.1., 9.2. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент дорожньо-транспортної пригоди), страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

27 січня 2018 року ОСОБА_3 звернулася до АТ «УОСК» із заявою (повідомленням) про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (а.с.250 у, Том 1). 20 лютого 2015 року із аналогічною заявою до АТ «УОСК» звернувся ОСОБА_5 (а.с.250 є, Том 1).

24 квітня 2015 року до АТ «УОСК» звернулася ОСОБА_1 із заявою про страхове відшкодування (а.с.250 Т, Том 1).

Відповідно до п.п. 34.1.-34.3. ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент дорожньо-транспортної пригоди), страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

24 лютого 2015 року до ФОП «Івасенко Петро Петрович» надійшла заява від АТ «Українська охоронно-страхова компанія» на виконання автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Fiat Scudo» д.н.з. НОМЕР_2.

Відповідно до Звіту № 3702 з оцінки транспортного засобу від 07 квітня 2015 року, складеного ФОП «ОСОБА_9.», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Fiat Scudo» д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок пошкодження при ДТП складає 87 110,10 гривень з урахуванням фізичного зносу автомобіля. При цьому, відновлювальний ремонт є недоцільним з економічної точки зору (а.с.139-141, том 2).

13 травня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до ФОП «ОСОБА_8 із заявою з проханням провести авто товарознавче дослідження щодо визначення розміру матеріального збитку, завданого власникові автомобіля «Fiat Scudo» д.н.з. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП.

Відповідно до висновку № 9129 експертного дослідження, складеного 15 травня 2015 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Fiat Scudo» д.н.з. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП складає: 160 337,60 гривень. При цьому, вартість відновлювального ремонту КТЗ складає 863 570,61 гривень, у зв'язку з чим відновлювати такий КТЗ економічно недоцільно (а.с.15-18, том 1).

Крім того, 15 травня 2015 року позивач ОСОБА_1 зверталася до ФОП ОСОБА_8 із заявою з проханням визначити утилізаційну вартість автомобіля «Fiat Scudo» д.н.з. НОМЕР_2. Відповідно до висновку № 9129/2 експертного дослідження, складеного 15 травня 2015 року ФОП ОСОБА_8, утилізаційна вартість автомобіля «Fiat Scudo» д.н.з. НОМЕР_2 складає 8401,59 гривень (а.с. 20-21, том 1).

Як роз'яснено у п.15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Ухвалою суду від 12 вересня 2016 року, за клопотанням представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, для з'ясування обставин, які мали значення для справи та потребували спеціальних знань в галузі техніки та оціночної діяльності, у вказаній справі було призначено судову авто-товарознавчу експертизу, проведення якої було доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, а на вирішення експертів поставлені наступні питання: - яка дійсна ринкова вартість автомобіля «Fiat Scudo» державний номер НОМЕР_2, до його пошкодження в результаті ДТП, яка мала місце 23 січня 2015 року? -яка вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Fiat Scudo» державний номер НОМЕР_2, в результаті його пошкодження в ДТП, яка мала місце 23 січня 2015 року? -яка вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Fiat Scudo» державний номер НОМЕР_2, в результаті його пошкодження в ДТП, яка мала місце 23 січня 2015 року та чи підлягає він такому відновлюваному ремонту? -чи являється автомобіль «Fiat Scudo» державний номер НОМЕР_2, фізично знищеним та яка вартість залишків пошкодженого в результаті ДТП, яка мала місце 23 січня 2015 року, автомобіля «Fiat Scudo» державний номер НОМЕР_2 (а.с.25-26, том 2).

Згідно висновку експертів за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи № 15263/16-54 від 27 квітня 2017 року, складеного судовими експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_10 та ОСОБА_11, ринкова вартість автомобіля «Fiat Scudo» д.н.з. НОМЕР_2, до його пошкодження в результаті ДТП, яка мала місце 23 січня 2015 року, складала: 66 814,37 гривень; вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Fiat Scudo» д.н.з. НОМЕР_2, в результаті його пошкодження в ДТП, яка мала місце 23 січня 2015 року, складала: 66 814,37 гривень; вартість відновлювального ремонту автомобіля «Fiat Scudo» д.н.з. НОМЕР_2, в результаті його пошкодження в ДТП, яка мала місце 23 січня 2015 року, складала: 1 020 501,36 гривень; вартість залишків автомобіля «Fiat Scudo» д.н.з. НОМЕР_2 пошкодженого в результаті ДТП, яка мала місце 23 січня 2015 року, складала: 32 801,60 гривень (а.с.31-40, том 2).

Будучи опитаним в судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_10 пояснив суду, що при проведенні судової авто-товарознавчої експертизи застосувався Бюлетень автотовароведа № 81 від лютого 2015 року, дослідження здійснювалося станом на січень 2015 року, при цьому застосовувався саме цей бюлетень, оскільки він був найближчим до вказаної дати. При цьому, зазначив, що на січень 2015 року діяв бюлетень № 80 від грудня 2014 року. Щодо застосування підходів при проведенні експертизи зазначив, що ним застосовувався порівняльний підхід із застосуванням бюлетеня, який полягав у проведенні аналізу всіх цін від дорогих до недорогих та виведенню середньої ціни. Ринкова варість досліджуваного транспортного засобу «Fiat Scudo» д.н.з. НОМЕР_2 складала 4270 + 7,7% за версією Лонг із скоригуванням по пробігу «0 км» та вартості по ринку. Фактичний технічний стан оцінено по кольоровим фото та складає 1,5%, що перевищує строк експлуатації транспортного засобу більше семи років, крім того на фото є сліди шпаклівки. Також, зазначив, що вартість залишків автомобіля було розраховано судовим експертом ОСОБА_11

Судовий експерт ОСОБА_11 пояснив суду, що дослідження здійснювалося з урахуванням цін, які існували на момент його проведення, бюлетень від лютого 2015 року містить ціни саме за грудень 2014 року та січень 2015 року, тобто станом на день дослідження підлягав до застосування саме цей бюлетень, а бюлетень від грудня 2014 року містить ціни жовтня - листопада 2014 року. Щодо визначення вартості утилізації залишків автомобіля «Fiat Scudo» д.н.з. НОМЕР_2 зазначив, що залишки - утилізаційна вартість з урахуванням зносу, при цьому зі зносом вартість ремонту перевищує вартість авто. При визначенні вартості залишків було застосовано Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року в редакції наказу від 24 липня 2009 року, оскільки методики визначення утилізаційної вартості транспортних засобів як такої не існує. По фото можливо було визначити вартість залишку даного автомобіля, при цьому визначена сума вартості є максимальною сумою, за яку можливо продати залишки. Щодо визначення пробігу досліджуваного автомобіля зазначив, що визначення пробігу не могло бути здійснено, оскільки проводка в автомобілі пошкоджена, а визначення останнього на рівні «0 км» являється суб'єктивною думкою.

Таким чином, аналізуючи наданий суду висновок експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, враховуючи розбіжності у проведенні експертного дослідження даною експертною установою в частині застосування бюлетенів автотовароведів, а також методики дослідження утилізаційної вартості залишку автомобіля «Fiat Scudo» д.н.з. НОМЕР_2, враховуючи норми п.п. 34.1.-34.3. ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», судом в розрізі даного спору для визначення суми матеріальної шкоди, завданої позивачам внаслідок ДТП, підлягає до застосування до Звіт № 3702 з оцінки транспортного засобу від 07 квітня 2015 року, складеного ФОП «ОСОБА_9.», який діяв на підставі сертифіката суб'єкта оціночної діяльності № 1/15, виданого Фондом державного майна України 14 січня 2015 року. При цьому, враховуючи відомості, наведені експертами в судовому засіданні щодо визначення вартості залишків авто та застосування максимальної суми, в частині визначення утилізаційної вартості автомобіля «Fiat Scudo» д.н.з. НОМЕР_2 судом в розрізі даного спору підлягає до застосування висновок експертного дослідження № 9129/2 від 15 травня 2015 року, складеного ФОП ОСОБА_8

Відповідно до повідомлення про прийняте рішення по події, яка мала місце 23 січня 2015 року, направленого на адресу позивача ОСОБА_1 (02099, АДРЕСА_4) від АТ «Українська охоронно-страхова компанія», ОСОБА_1 було повідомлено про розгляд її заяви про страхове відшкодування та прийняте рішення щодо виплати їй страхового відшкодування в розмірі 50 000 гривень 00 копійок, франшиза по даному Полісу АІ/3683759 становить 0 гривень 00 копійок (а.с.249, том 1).

Вказані відомості про нарахування відповідачем ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» даного страхового відшкодування підтверджується страхового акта № 17553 за страховим випадком згідно з Полісом № АІ/3683759 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 23 вересня 2014 року (а.с.250Д-250Е, том 1).

Згідно вимог ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином, в даному випадку, майнова шкода - зменшення майнової сфери особи (учасника правовідносин, потерпілого) внаслідок пошкодження чи знищення її майна або внаслідок порушень її особистих немайнових прав.

При цьому, обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК).

Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Як вбачається з договору відступлення права вимоги (цесії) виплати страхового відшкодування від 01 грудня 2016 року, укладеного між ФОП ОСОБА_13 та ОСОБА_1, цедент ОСОБА_1 відступив цесіонарію ФОП ОСОБА_13, а цесіонарій прийняв і зобов'язався оплатити цеденту усі права вимоги, що виникли у цедента у зв'язку із фактом настання дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля УАЗ 3163, д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 За передані права вимоги до боржника за договором страхування цесіонарій сплачує цеденту 39 000 гривень 00 копійок (а.с. 144-145, том 2).

В подальшому, право вимоги до боржника по договору страхування перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «ФАКТОРИНГ ПРО» перейшло право вимоги від ФОП ОСОБА_13 на підставі договору про надання фінансових послуг факторингу № 1/06-12/2016 від 06 грудня 2016 року (а.с.146-150, том 2).

Таким чином, враховуючи нарахування з боку відповідача ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» суми страхового відшкодування на користь позивача ОСОБА_1 у розмірі 50 000 гривень, враховуючи, що останньою було відступлено своє право вимоги на отримання суми відшкодування на рівні 39 000 гривень, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 суми страхового відшкодування на рівні 11 000 гривень, що складає різницю між нарахованим страховим відшкодування з боку страховика та суми коштів у розмірі 39 000 гривень, право вимоги за якими були передані позивачем ОСОБА_1 на підставі договору відступлення права вимоги (цесії) виплати страхового відшкодування. При цьому, враховуючи, що вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу за Звітом № 3702 з оцінки транспортного засобу від 07 квітня 2015 року, складеного ФОП «ОСОБА_9.» визначений на рівні 87 110,10 гривень, враховуючи суму страхового відшкодування на рівні 50 000 гривень, визначену страховою компанією, при цьому утилізаційна вартість пошкодженого автомобіля визначена на рівні 8 401,59 гривень за висновком № 9129/2 експертного дослідження від 15 травня 2015 року, складеного ФОП ОСОБА_8, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 суму матеріального збитку на рівні 28 708,51 гривень, що становить різницю між вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, сумою нарахованого страхового відшкодування та утилізаційної вартості автомобіля, враховуючи, що його відновлення є економічно недоцільним. Крім того, з ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає до стягнення витрати з проведення експертного дослідження у розмірі 500 гривень, які були сплачені позивачем ОСОБА_1 за висновком по визначенню утилізаційної вартості автомобіля та підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 75 від 15 травня 2015 року (а.с.14, том 1).

Щодо заявлених позовних вимог про відшкодування на користь позивача ОСОБА_14 за рахунок відповідача ОСОБА_3 моральної шкоди, то суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою.

За висновком про результати розгляду матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, зареєстровану в журналі єдиного обліку Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві від 23 січня 2015 року за № 3278, складеного Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві 02 лютого 2015 року відносно матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 23 січня 2015 року на вул. Дарницьке шосе-Тепловозна в м. Києві, вбачається, що згідно рапорту інспектора СОМДТП ВДАІ з обслуговування Дарницького району ГУ МВС України в м. Києві лейтенанта міліції Щасного В.В., на місці пригоди приїжджала карета швидкої медичної допомоги, лікарі якої госпіталізували водія автомобіля «Фіат» ОСОБА_5 до КМКЛШМД згідно медичної виписки № 2125/132 від 30 січня 2015 року діагноз: забій грудей зліва, лівого коліна та лівої стопи. Враховуючи викладене вище та те, що в діях ОСОБА_3 ознак злочину, передбачених ст. 286 КК України не вбачається, у зв'язку з чим перевірку за фактор ДТП, яка мала місце 23 січня 2015 року на вул. Дарницьке шосе-Тепловозна в м. Києві, було вирішено вважати закінченою (а.с.188-189, Том 1).

Відповідно до виписки № 2125/132 із медичної карти стаціонарного хворого, складеної Київською міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги, ОСОБА_5 в період часу з 23 січня 2015 року по 30 січня 2015 року перебував на стаціонарному лікуванні із діагнозом: забій грудей зліва, лівого коліна та лівої стопи (а.с.22, том 1).

28 січня 2015 року Київською міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги було проведено ультразвукове дослідження печінки, жовчного міхура, підшлункової залози, кишківника, сечового міхура ОСОБА_5 (а.с.182, том 1).

В той же час, позивачем не було наведено ґрунтовного визначення міркувань, з яких позивач виходив, визначаючи розмір моральної шкоди, зазначення співмірності між тілесними ушкодженнями, яких позивач ОСОБА_5 зазнав, періоду його лікування та витрат, які останній поніс для відновлення фізичного стану та нормалізації життя останнього.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи вищевикладені обставини, оцінюючи надані сторонами докази в їх сукупності, з позиції належності та допустимості кожного з них, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1, ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині заявлених вимог майнового характеру, з відповідача ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь позивача ОСОБА_1 підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 243,60 гривень, а з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 243,60 гривень. Враховуючи, що суд дійшов ґрунтовного висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог ОСОБА_5, відшкодування судового збору, в порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, не здійснюється. Щодо заявлених вимог сторони позивача ОСОБА_3 про відшкодування судових витрат на проведення експертизи, то відшкодування вказаних витрат не представляється за можливе, оскільки вказаний висновок експертів в розрізі даного спору не підлягає до застосуванню в якості підтвердження матеріальної шкоди.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187 Цивільного кодексу України, ст.ст. 6, 9, 22, 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п.15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст. 2, 10, 48, 49, 76, 77-81, 89, 133, 141, 209, 210, 247, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8, АДРЕСА_4), ОСОБА_5 (АДРЕСА_4), до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (ідентифікаційний код 23734213, м. Київ вул. Борщагівська, 145), ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_9, АДРЕСА_3) про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 11 000 гривень, судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок, а всього 11 243 (одинадцять тисяч двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальний збиток в розмірі 28 708 гривень 51 копійка, витрати з проведення експертного дослідження в сумі 500 гривень, судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок, а всього 29 452 (двадцять дев'ять тисяч чотириста п'ятдесят дві) гривні 11 (одинадцять) копійок.

В решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Повне судове рішення складено 27 липня 2018 року.

Суддя: