Справа № 188/546/18
Провадження № 2/188/325/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2018 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі Власенко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Петропавлівка позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

26.04.2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що відповідач не виконувала належним чином свої зобов'язання по сплаті кредиту, в результаті чого за нею утворилася заборгованість. Станом на 28.02.2018 розмір заборгованості складав 52650,22 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

Суд встановив, що до подання вказаного позову відповідач ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, про що складено актовий запис про смерть № 21 від 16.04.2014 року, що підтверджується довідками Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області № 1076 від 18.05.2018 року та № 1297 від 05.06.2018 року.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 52081336 від 29.05.2018, виданої Петропавлівською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області спадкова справа після смерті відповідача не заводилася.

Згідно з довідкою Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області №1297 від 05.06.2018 на день смерті разом з відповідачем були зареєстровані і проживали в домоволодінні по АДРЕСА_1 її сини ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Частиною 3 ст. 1268 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Ухвалою від 20.09.2018 суд залучив до участі у цій справі в якості правонаступників відповідача сина ОСОБА_2 (далі - відповідач 1), сина ОСОБА_3 (далі - відповідач 2), сина ОСОБА_4 (далі - відповідач 3).

В підготовче засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, в разі неявки відповідача провести заочний розгляд справи без участі представника позивача та відповідача на підставі наданих суду доказів.

Відповідач 1, відповідач 2, відповідач 3 були повідомлені про місце, день та час підготовчого засідання належним чином в порядку, передбаченому статтями 128, 130 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України, в судове засідання не з'явилися без поважних причин, відзив на позов не надали.

За змістом ст.197 ЦПК України неявка в підготовче засідання належним чином повідомлених учасників справи не перешкоджає його проведенню.

Положеннями ст. 189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з'ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

В підготовчому засіданні відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України суд здійснив дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що провадження у справі підлягає закриттю з таких підстав.

26.04.2018 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості.

Існування договірних зобов`язань між сторонами підтверджується Анкетою-заявою від 01.10.2010 року, згідно з якою позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості (а.с.8-9).

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

З матеріалів справи вбачається, що згідно анкети - заяви відповідач приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг. Слід зазначити, що у графі анкети «Желаемый кредитний лимит по платежной карте «Универсальная/Gold» цифри відсутні (а.с.8).

Позивач надав розрахунок заборгованості відповідача за договором б/н від 01.10.2010, відповідно до якого станом на 28.02.2018 року заборгованість за договором становить - 52650 грн. 22 коп., із яких: 3809 грн. 33 коп. - заборгованість за кредитом, 42457 грн. 55 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 3400 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2483,34 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 5-7).

Остання сплата по кредиту за наданим розрахунком відбулася 23.02.2015 року на суму 730 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач померла, про що 16.04.2014 складено актовий запис про смерть № 21, що підтверджується довідками Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області № 1076 від 18.05.2018 та № 1297 від 05.06.2018 (а.с. 46, 52).

Зазначене свідчить про те, що позов позивачем подано вже після смерті відповідача (а.с. 2-4).

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 52081336 від 29.05.2018 року, виданої Петропавлівською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області спадкова справа після смерті відповідача не заводилася (а.с. 54).

Згідно з довідкою Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області №1297 від 05.06.2018 на день смерті разом з відповідачем були зареєстровані і проживали в домоволодінні по АДРЕСА_1 її сини ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 52).

Частиною1 ст. 608 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника у кредитних правовідносинах. У такому випадку відбувається правонаступництво, яке є транслятивним, тобто таким, що переносить права та обов'язки на нового боржника.

Загальні правила пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців визначається, зокрема статтею 1281 ЦК України, що не підлягають зміні нормами процесуального законодавства.

Статтея 1281 ЦК України передбачає таке:

1. Спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

2. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

3. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

4. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Наведене дає підстави для висновку, що у ЦК визнається право кредитора на вимогу до спадкоємців.

Ухвалою від 20.09.2018 року суду залучив до участі у цій справі в якості правонаступників відповідача її синів відповідача1, відповідача 2, відповідача 3, про що належним чином був повідомлений позивач (а.с. 62).

Таким чином, з врахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що кредитор спадкодавця, яким у даному випадку є позивач, може пред'являти вимогу лише до спадкоємців, які прийняли спадщину, але в порядку, передбаченому статтею 1281 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках .

Залучення судом правонаступників відповідача, який помер ще до звернення позивача до суду, a priori потребує зміни підстав та предмету позову, оскільки вимоги до боржника за кредитним договором і вимоги до спадкоємців боржника мають різні матеріально-правові підстави, що в свою чергу порушує принцип диспозитивності цивільного процесу, а також суперечить положенням статті 31 ЦПК України, щодо неможливості одночасної зміни і підстав і предмету позову.

Позивач не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою статті 1281 ЦК України, хоч міг дізнатися про відкриття спадщини, оскільки відповідач як боржник за кредитом припинив сплачувати платежі у встановлені договором строки після 23.02.2015.

Чинним законодавством України не передбачено судового вирішення спору з особою, яка на час звернення до суду померла та правоздатність якої відповідно до вимог статті 46 ЦК України припинено.

Суд закриває провадження у справі з підстав, передбачених статтею 255 ЦПК України, перелік якої є вичерпним і поширювальному тлумаченню не підлягає. За правилом пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Однак норма ст.55 ЦПК України підлягає застосуванню тільки у разі, коли смерть сторони настала після відкриття провадження у справі.

Якщо ж смерть сторони у зобов'язанні настала до відкриття провадження у справі, а суд, не знаючи про це, відкрив провадження у справі, це провадження підлягає закриттю.

У відповідності з п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: залишення позовної заяви без розгляду, закриття провадження у справі, закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи, що всі дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті виконано, але викладене свідчить про те, що провадження у справі підлягає закриттю, оскільки позов подано до особи, яка померла, а позивач в підготовче засідання не подав заву про зміну позовних вимог. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного суду від 16.05.2018 по справі № 183/4229/14-ц.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 128, 131, 189, 196-198, 200, 255, 259-261, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя П. О. Бурда