Справа № 450/2582/18 Провадження № 2/450/1634/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2018 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук І. І.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_3, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 30.05.2002 року на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: с. Журавники, вул. Спокійна, буд. 5 (колишня адреса с. Журавники, будинок №4), Пустомитівського району, Львівської області, який складається з веранди, коридору, житлової кімнати, кухні, комірки та комірки загальною площею 52,0 кв. м., з яких 22,3 кв. м. житлової площі та 29,7 кв. м. підсобної площі.

Свої вимоги мотивує тим, що 30.05.2002 року померла її мати ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: с. Журавники, вул. Спокійна, буд. 5 (колишня адреса с. Журавники, будинок №4), Пустомитівського району, Львівської області.

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 05 листопада 1997 року склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Чорнушовицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, згідно такого заповіту усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом вона матиме право заповіла у власність своїй дочці ОСОБА_2.

Сестрі позивачки ОСОБА_3, відповідно до ст. 535 ЦК УРСР 1963 року належить право на обовязкову частку у спадщині матері, однак остання жодних дій для прийняття спадщини не вчиняла та не претендує на спадкове майно.

Чоловік спадкодавиці ОСОБА_5 помер 18.04.1989 року.

Зважаючи на те, що до дня смерті матері позивачка проживала разом з нею в с. Журавники, вул. Спокійна, 5, Пустомитівського району, Львівської області, доглядала, займалась похоронами та після її смерті вступила в управління та користування житловим будинком і продовжує проживати в цьому будинку вважає себе такою, що в силу вимог ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, прийняла спадщину після смерті матері.

Однак при прийнятті спадщини після смерті матері у позивачки виникли труднощі з оформленням права власності на спадкове майно в нотаріальному порядку, оскільки оригінал свідоцтва про право власності на житловий будинок за адресою с. Журавники, вул. Спокійна, буд. 5 (колишня адреса с. Журавинки, будинок №4), Пустомитівського району, Львівської області був втрачений матірю ще за життя. Зважаючи на викладене позивачка змушена захищати свої майнові права та інтереси стосовно спадкового майна в судовому порядку.

20.08.2018 року провадження у справі відкрито.

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, однак подала в суд заяву про слухання справи у її відсутності. Заявлені вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, однак подала в суд заяву про визнання позову в такій заяві зазначає, що на спадкове майно після смерті своєї матері ОСОБА_4 вона не претендує та просить справу слухати за її відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зясувавши думку позивача та представника відповідача, висловлені у письмових заявах та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.05.2002 року померла мати позивачки ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ №270227 видане 01.06.2002 року Чорнушовицькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 15.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: с. Журавники, вул. Спокійна, буд. 5 (колишня адреса с. Журавники, будинок №4), Пустомитівського району, Львівської області, який належав їй на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, серії КММ №018192, виданого на підставі рішення Чорнушовицької сільської Ради народних депутатів від 25.07.2002 року №35 та записано в реєстрову книгу №1 за реєстровим №111.

Такий житловий будинок складається з веранди, коридору, житлової кімнати, кухні, комірки та комірки загальною площею 52,0 кв. м., з яких 22,3 кв. м. житлової площі та 29,7 кв. м. підсобної площі, що підтверджується технічним паспортомвід 09.11.2002 року, виготовленим Львівським обласним державним комунальним бюро технічно інвентаризації та експертної оцінки.

Судом встановлено, що 05 листопада 1997 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Чорнушовицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, зареєстрований в реєстрі за №25, відповідно до якого на випадок своєї смерті усе своє мано, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом вона матиме право заповіла у власність своїй дочці ОСОБА_2 (позивачці по справі).

Відповідно до вимог ст. 535 ЦК УРСР 1963 року, право на обовязкову частку у спадковому майні матері позивачки належало і її рідній сестрі, відповідачці по справі, однак остання жодних дій для прийняття спадщини не вчиняла, на належне їй спадкове майно не претендує та немає наміру його успадковувати, про що подала відповідну заяву до суду.

Як встановлено з довідки виконкому Чорнушовицькогостаростинського округу Пустомитівського району, Львівської області №486 від 09.08.2018 року до дня смерті ОСОБА_4 разом з нею проживала її дочка ОСОБА_2 за адресою: с. Журавники, вул. Спокійна, буд. 5 (колишня адреса с. Журавники, будинок №4), яка доглядала матір до дня смерті, займалась її похоронами. Після смерті матері вступила в управління та користування житловим будинком та продовжує проживати в ньому.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 Цивільного кодексуУРСР, котрий діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами України справ про спадкування" від 24.06.1983 р. (у редакції, що була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), вказано, що якщо у вказаний в ст.549 Цивільного кодексу Української РСР шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не продовження пропущеного строку. Згідно з п.3.3. методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям заходів, щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтва про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, затверджених рішенням Міністерства юстиції України 29.01.2009 року, під фактом вступу у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтримання його в належному стані. Враховуючи зазначене можна зробити висновок про те, що саме такі дії були вчинені позивачкою ОСОБА_2 Таким чином вбачається, що вона фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері.

Судом встановлено, що отримати свідоцтво про прийняття спадщини після смерті матері позивачка не може в звязку з втратою, її покійною матірю, оригіналу свідоцтва про право власності на житловий будинок, через що вимушена захищати свої права в судовому порядку.

За вказаних вище обставин, беручи до уваги те, що спадкове майно належало спадкодавцю на праві особистої власності, однак у звязку з втратою оригіналу свідоцтва про право власності на житловий будинок, позивачка не може реалізувати своє право на спадкове майно в позасудовому порядку, суд вважає за необхідне позов задоволити, оскільки таке рішення суду в користь позивачки не порушує прав третіх осіб, а реалізація права позивачки на прийняття належної їй спадщини у позасудовому порядку є не можливою.

Керуючись ст. ст. 328, 1216, 1218, 1258, 1269 ЦК України, ст. ст. 548, 549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, ст. ст. 2, 4, 5, 11, 13, 142, 200, ч. 2 ст. 247, 258, 259, 263-265, 272, 273 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

позовні вимоги ОСОБА_2 задоволити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: с. Журавники, вул. Спокійна, буд. 5 (колишня адреса с. Журавники, будинок №4), Пустомитівського району, Львівської області, який складається з веранди, коридору, житлової кімнати, кухні, комірки та комірки загальною площею 52,0 кв. м., з яких 22,3 кв. м. житлової площі та 29,7 кв. м. підсобної площі, що належали ОСОБА_4, яка померла 30.05.2002 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 24.09.2018 року.

СуддяОСОБА_6