Провадження № 2/522/5068/18
26 липня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси
у складі головуючого судді Бойчука А.Ю.,
за участю секретаря Іскрич В.В.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи: Служби у справах дітей Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав,-
У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 за участю третьої особи: Служби у справах дітей Одеської міської ради, згідно якої просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2, що є матір'ю малолітньої доньки ОСОБА_3. Призначити ОСОБА_1, опікуном малолітньої ОСОБА_3.
Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_2 є матір'ю малолітньої ОСОБА_3. Батька у дитини не має. На даний час утримання та виховання ОСОБА_3, здійснює позивач. Відповідач вже протягом трьох років не виконує своїх батьківських обов'язків, ніяким чином не допомагає в утриманні дитини і не приймає участь у її вихованні, а також веде антисоціальний спосіб життя, страждає на алкоголізм, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, згідно якої просила розглядати цивільну справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлялася належним чином.
Представник третьої особи в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, згідно якої просила розглядати справу за її відсутності, надавши висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав.
Неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, у порядку ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
За наявності умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи.
Суд вивчивши матеріали справи приходить до висновку про задоволення вказаних позовних вимог у зв'язку із наступним.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір'ю малолітньої ОСОБА_3, відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, копія якого наявна в матеріалах справи. Позивач є бабусею неповнолітньої ОСОБА_3.
Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_4 від 02.04.1996 року та Витягу зі спадкового реєстру № 9845437 від 30.05.2007 року, ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1. Неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою (випискою з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію). Батька у дитини не має. На даний час утримання та виховання ОСОБА_3, здійснює позивач.
Позивач зазначає, що відповідач проживає окремо на квартирі, яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та її сину ОСОБА_4, відповідно до договору купівлі-продажу від 14.05.2013 року. Також, зазначає, що ОСОБА_2 протягом трьох років не виконує своїх батьківських обов'язків, ніяким чином не допомагає в утриманні дитини і не приймає участь у її вихованні, а також веде антисоціальний спосіб життя, страждає на алкоголізм, у зв'язку з чим вважає, що для найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини необхідно вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав та призначення її опікуном над неповнолітньою ОСОБА_3.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Центральному об'єднаному УПФУ в м. Одесі та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до довідки від 03 листопада 2017 року.
Відповідно до довідки наданої управлінням інформаційного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України серії ААА № 0139350, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Одеси Україна на території України станом на 19.08.2017 року до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.
Згідно з висновком про стан здоров'я, наданим «Центром первинної медико-санітарної допомоги № 2» Департаменту охорони здоров'я Одеської міської ради, за станом здоров'я громадянка ОСОБА_1 може бути опікуном малолітньої дитини.
Із письмової заяви неповнолітньої ОСОБА_3 вбачається, що остання не проти позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, у зв'язку з тим, що вона проживає окремо від неї, мати нею не займається, п'є, б'є її, грошей на утримання не надає. Також, зазначає, що проживає з бабусею, мати їй не дзвонить та не приходить. З бабусею відношення гарні та дитина хоче проживати саме з бабусею.
Відповідно до висновку Органу опіки та піклування від 13.02.2018 року № 01-11/2746/5вих., вважається доцільним позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_2, у відношенні малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та призначення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, опікуном над дитиною.
Таким чином, судом не виявлено протипоказань щодо можливості стати позивачу опікуном над онукою.
Вирішуючи спір виходить з наступного.
Одним з головних принципів сімейного права є паритетність у побудові сімейних відносин. Цей принцип навіть знайшов своє відображення в Основному Законі України - Конституції, у статті 51 якої зазначено, що кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.
Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.
Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини.
Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН про права дитини держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її виховані, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст. 164 СК встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав.
Згідно з положеннями ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:
1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;
2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;
3) жорстоко поводяться з дитиною;
4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;
5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;
6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Згідно з п.п. 15, 16 Постановою Пленуму Верховного Суду України N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.
З огляду на наведене суд, враховуючи характер поведінки відповідача та його ставлення до дитини, а також, враховуючи висновок органу опіки та піклування, приходить до висновку, що під час розгляду справи встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідача батьківських прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Відповідно до змісту ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Керуючись: ст.ст.76-81,258-259,263,265, 268 ЦПК України, суд,-
Позов - задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2) що є матір'ю малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_1) опікуном малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Приморський районний суд м. Одеси.
Суддя: А.Ю. Бойчук