АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/831/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Купельського А.В.,

секретаря: Задвірного В.І.,

за участю: представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2018 року (суддя - Продан Б.Г.) за позовом Хмельницької міської ради до ОСОБА_4 про стягнення збитків завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів,

в с т а н о в и в :

В жовтні 2017 року, Хмельницька міська рада, звертаючись в суд із зазначеним позовом, вказувала, що ОСОБА_4 було самовільно зайнято земельну ділянку по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, яка належить до земель комунальної власності територіальної громади міста Хмельницького. Дана земельна ділянка використовується відповідачем як платна стоянка автомобільного транспорту. Рішення міською радою про надання зазначеної земельної ділянки в оренду ОСОБА_4 не приймалось. Відповідач не оформила право оренди даної земельної ділянки відповідно до закону, плату за користування землею не сплачує. У зв'язку з чим Хмельницька міська рада недоотримала кошти у вигляді орендної плати за землю, чим їй завдано збитків за період з 01.05.2014 року по 01.05.2017 року в розмірі 482 170,14 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 15 березня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Хмельницької міської ради 482 170,14 грн. збитків, завданих використанням земельної ділянки по АДРЕСА_1 без правовстановлюючих документів. Вирішено питання по судовим витратам.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити в позові.

Доводи апеляційної скарги мотивувала тим, що судом не встановлено вину в діях відповідача, оскільки саме протиправна поведінка відсутня у діях відповідачки, а присутня бездіяльність позивача. Судом не враховано, що починаючи з 1997 року ОСОБА_4 здійснила усі необхідні дії, щоб отримати земельну ділянку по АДРЕСА_1 в користування на законних підставах.

Відповідач є суб'єктом господарювання, перебуває на спрощеній системі оподаткування, а тому звільнена від плати за землю. Не погоджується з розміром ________________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Продан Б.Г. Категорія: 47

Доповідач: Янчук Т.О.

нарахованих збитків, вважає що такий розмір є завищеним.

У відзиві на апеляційну скаргу Хмельницька міська рада посилається на те, що судом першої інстанції докладно та ґрунтовно досліджено матеріали справи, вірно застосовано норми чинного законодавства та прийнято законне рішення.

Судом вірно зроблено висновок про те, що використання відповідачем земельної ділянки без правовстановлюючих документів позбавило Хмельницьку міську раду, як власника землі, можливості отримувати дохід у вигляді орендної плати за землю, зокрема, в розмірі суми збитків, визначених у позові.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_6, підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник позивача Крамар А.В. в судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила її відхилити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Судом встановлено, що земельна ділянка по АДРЕСА_1, площею 0,5311 га, кадастровий номер НОМЕР_1, належить до земель комунальної власності територіальної громади міста Хмельницького, категорія - землі житлової та громадської забудови.

Згідно акта обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 04 листопада 2016 року, складеного представниками департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів і управління земельних ресурсів та земельної реформи Хмельницької міської ради, депутата Хмельницької міської ради, встановлено, що право користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 ОСОБА_4 відповідно до вимог чинного законодавства не оформлено, плати за користування землею вона не сплачує, земельна ділянка по АДРЕСА_1 огороджена сіткою та використовується самовільно як платна стоянка автомобільного транспорту.

Відповідач не вчинив жодних дій до укладення договору оренди; договір оренди земельної ділянок сторони не уклали, разом з тим, ОСОБА_4 не заперечує фактичне користування цією земельною ділянкою.

Актом комісії, затвердженим рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 488 від 13.07.2017 року, встановлена сума збитків, які відповідач завдав територіальній громаді міста Хмельницького несплатою орендної плати за землю за період з 01.05.2014 року по 01.05.2017 року і які за розрахунком позивача складають 482170,14 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачка користувалася земельною ділянкою без належно оформленої документації та правовстановлюючого документа на вказану земельну ділянку, позивачу завдано збитків за період з 01.05.2014 року по 01.05.2017 року на суму 482170,14 грн., які підлягають стягненню на підставі ст.156 ЗК України та Порядку.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За приписами статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З огляду на загальні положення наведених вище норм для застосування такої міри відповідальності, як стягнення майнової шкоди (збитків), потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини. При цьому для стягнення збитків у вигляді неодержаних доходів (упущеної вигоди) також необхідним є встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. На позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Відповідно до частини першої статті 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Земельний кодекс України та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин є спеціальними до правовідносин щодо відшкодування збитків землевласникам та землекористувачам, у тому числі у вигляді неодержаних ними доходів.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Приписами статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

За статтею 80 Земельного кодексу України суб'єктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади - на землі державної власності.

За змістом статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України селищні міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренду земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків, а пунктом "д" статті 156 Земельного кодексу України передбачено відшкодування власникам землі та іншим землекористувачам збитків, заподіяних внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За змістом статті 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за приписами частини 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

За приписами статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачка, фактично користуючись спірною земельною ділянкою, дії з виготовлення та погодження технічної документації не вчинила, договір оренди вказаної земельної ділянки не укладала, орендної плати за договором не сплачувала.

Користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавляє орендодавця права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено.

Відповідно до пункту 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.93 N 284, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Згідно з пунктом 1 Порядку власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні, зокрема, неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок. Відповідно до пункту 3 Порядку відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. Розміри збитків, у тому числі неодержані доходи, згідно з пунктом 2 Порядку, визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

Таким чином, судом вірно взято до уваги, що розмір збитків при використанні земель без оформлення правовстановлюючого документа, що посвідчує право оренди (користування) земельної ділянки, дорівнює сумі, яка могла б надійти до місцевого бюджету в разі, якщо б зазначений договір був укладений між орендодавцем та орендарем та нараховується на підставі даних нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Доводи апелянта щодо того, що розмір нарахованих збитків є завищеним, не спростовують зазначених висновків, збитки у вигляді неодержаного доходу від орендної плати нараховані на підставі даних про нормативно грошову оцінку земельної ділянки за період з 01.05.2014 року по 01.05.2017 року. Інші докази, які б поставили під сумнів розмір збитків розрахований позивачем в матеріалах справи відсутній.

Твердження апелянта щодо відсутності в її діях протиправної поведінки, так як нею було здійснено всі необхідні дії, щоб оформити правовстановлюючі документи на користування спірною земельною ділянкою, а причиною відсутності правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку є бездіяльність позивача є безпідставними. Саме на відповідачку покладено обов'язок оформити права на землю, зокрема вчинити дії з виготовлення та погодження технічної документації із землеустрою, а сам по собі акт складений у 1997 році вибору земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,64 га, висновок №79 від 06.11.1997 року Хмельницької міськСЕС на відведення земельної ділянки під будівництво автостоянки легкових автомашин, висновок №22 від 25.11.1997 року Держінспенкції екологічної інспекції м. Хмельницького по відводу земельної ділянки під будівництво, рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради №3024 від 22.01.1998 року яким відповідачці надано дозвіл на видачу архітектурно-планувального завдання та технічних умов на тимчасове влаштування стоянки на 200 автомобілів по АДРЕСА_1 площею 0,64 га до початку житлового будинку, архітектурно-планувальне завдання №23 від 05.02.1998 року на влаштування тимчасової автомобільної стоянки, висновку №2924/02-01-23 від 26.06.2012 року за яким комунальним підприємством проектно-розвідувальних робіт по землевпорядкуванню було складено матеріали на надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ФОП ОСОБА_4 під автостоянку по АДРЕСА_1, не свідчать про факт оформлення відповідачкою належним чином права користування земельною ділянкою площею 0,511 га по АДРЕСА_1.

Судом з'ясовано, що належних доказів оформлення відповідачем права користування земельною ділянкою відповідно до вимог чинного законодавства, як підстави та передумови права користування, матеріали справи не містять.

Доводи апелянта щодо закриття провадження у справі, оскільки предметом позову є стягнення збитків з фізичної особи-підприємця за користування земельною ділянкою у своїй підприємницькій діяльності без правовстановлюючих документів не впливають на правові висновки суду, підстав для закриття провадження по справі, оскільки спір підсудний господарському суду, не вбачається. Позовна заява заявлена до фізичної особи ОСОБА_4 Так із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців вбачається, що ОСОБА_4 є суб'єктом підприємницької діяльності, однак із видів діяльності не вбачається, що відповідачкою виконується діяльність із використанням стоянок автомобільного транспорту.

Не спростують висновків суду та є безпідставним посилання апелянта на ті підстави, що вона як суб'єкт господарювання перебуває на спрощеній системі оподаткування, а тому звільнена від сплати земельного податку, оскільки із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, із видів діяльності, не вбачається така діяльність, що виконується із використанням стоянок автомобільного транспорту. Крім того, відповідно до ст.14.1.72 ПК України земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Статтею 92 Земельного кодексу України визначено чіткий перелік осіб, які можуть мати у постійному користуванні земельні ділянки, при цьому відповідач до жодної з них не відноситься.

Враховуючи викладене, за змістом наведеного вище законодавства та відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, висновок суду щодо задоволення позову та стягнення з відповідача збитків за період з 01.05.2014 року по 01.05.2017 року в розмірі 482170,14 грн. користування відповідачем земельною ділянкою без правовстановлюючих документів є вірним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки належно встановлених обставин справи, досліджених та оцінених судом доказів, підстав для скасування судових рішень з мотивів, викладених у апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 серпня 2018 року.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.О. Янчук