Провадження № 2/742/1498/18
Єдиний унікальний № 742/3710/18
РІШЕННЯ
27 грудня 2018 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого-судді Циганка М.О., за участю секретаря судового засідання Чміль С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та територіальної громади м.Прилуки Чернігівської області в особі ОСОБА_3 міської ради Чернігівської області про визнання права власності,-
встановив:
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та територіальної громади м.Прилуки Чернігівської області в особі ОСОБА_3 міської ради Чернігівської області про визнання права власності. Уточнені позовні вимоги мотивує тим, що рішенням ОСОБА_3 міської ради народних депутатів Чернігівської області від 08 жовтня 1985 року за №528 «Про затвердження протоколу загальних зборів житлово-будівельного кооперативу, списку членів ЖБК «Керамік» та реєстрацію статуту ЖБК», був затверджений статут ЖБК «Керамік» та затверджений список членів ЖБК, її чоловік ОСОБА_2 був зазначений в списку членів ЖБК «Керамік» та йому була передана квартира під №16. В 1987 році житлово-будівельний кооператив «Керамік» ввів в експлуатацію будинок №13 по вул.Саксаганського в м.Прилуки Чернігівської області. Проте, 12 лютого 1991 року шлюб між ними був розірваний. Рішенням ОСОБА_3 міського народного суду Чернігівської області від 07 лютого 1992 року, за позивачем було визнано половину паєнагромадження в житлово-будівельному кооперативі «Керамік». Після ухвалення рішення кожен із колишнього подружжя самостійно доплачував залишок боргу по пайовим внескам. ОСОБА_2 після сплати пайових внесків зареєстрував своє право власності на належну йому 13/25 частин квартири та отримав відповідне свідоцтво про право власності. Позивач, здійснивши останню проплату 28 вересня 1992 року, звернулася по питанню реєстрації права власності лише в 2018 році. В зв»язку з тим, що на даний час будь-які відомості про житлово-будівельний кооператив «Керамік» в ЄДРПОУ відсутні, при зверненні до органів державної реєстрації позивачу було відмовлено у проведенні реєстраційних дій та рекомендовано звернутися до суду по питанню визнання права власності на частину квартири в судовому порядку. Оскільки, позивач позбавлена можливості зареєструвати своє право власності на вказану частину квартиру, нею і подано до суду позов про визнання права власності на 12/25 частини квартири АДРЕСА_1, загальною площею 59,6 кв.м, в тому числі житловою 37,2 кв.м.
Позивач в судове засідання не з»явилася, проте згідно письмової заяви просила розгляд справи проводити без її участі. Заявлені позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, згідно письмової заяви просив розгляд справи проводити без його участі. Заявлені позовні вимоги визнав в повному обсязі.
Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради Чернігівської області ОСОБА_4 в судове засідання також не з»явився, згідно письмової заяви просив розгляд справи проводити без його участі. Заявлені позовні вимоги визнав в повному обсязі.
Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:
Згідно копії рішення ОСОБА_3 міського народного суду Чернігівської області від 07 лютого 1992 року, визнано га ОСОБА_1 (раніше ОСОБА_2) ОСОБА_5 право на половину паєнагромадження в розмірі 2380 крб. в ЖБК «Керамік» в рахунок чого виділено їй з малолітнім сином ОСОБА_6 ізольовані кімнати в квартирі АДРЕСА_2. В рахунок половини паєнагромадження в ЖБК «Керамік» в розмірі 2380 крб. виділити ОСОБА_2 в тій же кооперативній квартирі кімнату, а кухню та інші підсобні приміщення залишити в загальному користуванні обох сторін. ОСОБА_1 разом з малолітнім сином ОСОБА_6 вселити в дану квартиру. Рішення набрало законної сили (а.с.15-16).
У відповідності до копії довідки голови ЖБК «Керамік» від 28 вересня 1992 року, вбачається, що член кооперативу ЖБК «Керамік» ОСОБА_1 повністю погасила довгострокову позику в розмірі вартості квартири. Останнє погашення проведено 28 вересня 1992 року. Заборгованості не має (а.с.17).
Відповідно до копій Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07 жовтня 2004 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12 жовтня 2004 року та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 16 листопада 2018 року, вбачається, що ОСОБА_2 належить на праві приватної власності 13/25 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с.21,22,32).
Крім того, згідно копії довідки Комунального підприємства «ОСОБА_3 міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради від 18 жовтня 2018 року за №2118, станом на 31 грудня 2012 року право власності за адресою:АДРЕСА_3, зареєстровано: 13/25 частин за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане ОСОБА_3 міською радою 07 жовтня 2004 року; 12/25 частин право власності не зареєстровано (а.с.26).
Відомості щодо реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно на 12/25 частин квартири АДРЕСА_1, відсутні (а.с.32-35).
У відповідності до ч.ч.1, 3 ст.384 ЦК України, будинок, споруджений або придбаний житлово- будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.
Відповідно до ч.2 ст.19-1 Закону України «Про кооперацію» у разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно- будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.
Згідно ч.1 ст.22 Кодексу про шлюб та сім»ю України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.
Відповідно до ч.1 ст.28 Кодексу про шлюб та сім»ю України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.
Згідно ч.ч.1, 2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя та належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.
Частиною 1 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.
У відповідності до вимог ст.ст. 81, 82 ЦПК України, які регламентують, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 386, 391 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За таких обставин, оскільки судом встановлено, що рішенням ОСОБА_3 міського народного суду Чернігівської області від 07 лютого 1992 року визнано га ОСОБА_1 (раніше ОСОБА_2) Н.В. право на половину паєнагромадження в ЖБК «Керамік» в рахунок чого виділено їй з малолітнім сином ОСОБА_6 ізольовані кімнати в квартирі АДРЕСА_2; позивач сплатила пайові внески в повному обсязі, проте своє право власності не зареєструвала, та враховуючи, що на даний час відомості щодо житлово-будівельного кооперативу «Керамік» в ЄДРПОУ відсутні, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.12, 13, 81, 258-259, 263, 264, 265, 352, 354, 355, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та територіальної громади м.Прилуки Чернігівської області в особі ОСОБА_3 міської ради Чернігівської області про визнання права власності - задовольнити в повному обсязі.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканкою АДРЕСА_4 право власності на 12/25 частини квартири АДРЕСА_5, загальною площею 59,6 кв.м, в тому числі житловою 37,2 кв.м.
Судові витрати покласти на позивача.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О.Циганко