Справа №345/4437/18
Провадження № 2/345/1842/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.12.2018 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Юрчака Л.Б., з участю секретаря судового засідання Баран В.В.., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу ,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач у своїй позовній заяві просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 426 508,32 грн. згідно розписки від 19.10.2017 року та 20 000,00 грн. моральної шкоди, а також судові витрати по справі. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він 19.10.2017 року на прохання свого знайомого ОСОБА_2 надав йому товар автозапчастини на суму 12536 Євро та компютер вартістю 400 доларів США, на що останній написав розписку, де зобовязався повернути борг у накнайшвидший термін. 27.07.2018 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення боргу, яку він отримав 31.07.2018 р.. Однак, на вимогу позивача відповідач письмово не відреагував, тільки подзвонив і попросив ще почекати. Таким чином загальна сума боргу відповідача складає 12536 Євро та 400 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 28.09.2018 р. складає 426 508,32 грн.. Крім того, позивач вказав, що у звязку з неповерненням боргу він зазнав моральних страждань, зокрема, втратив душевний сокій, постійно перебував у роздратованому стані, не мав засобів для забезпечення належного рівня життя своїй сім»ї. Постійні хвилювання про те, як отримати від відповідача свої кошти, тримали його в постійній нервовій та психологічній напрузі, вночі не міг спати,, а в день не здатний був зосередитись на виконанні своїх трудових обовязків. Змушений був звернутися за кваліфікованою медичною допомогою та приймати заспокійливі медичні препарати. Тому моральну шкоду оцінює в 20000 грн.

Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін, за наявними у справі матеріалами та без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2ст. 247 , ч. 2 ст. 279 ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_3 надав суду заяву, згідно якої просить суд справу розглянути у його відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити.

Відповідач надав суду заяву , згідно якої просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнав частково, згідний повернути борг за розпискою, а щодо відшкодування моральної шкоди ,то просив суд відмовити у задоволенні даної позовної вимоги .

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що 19.10.2017 року відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 позику на суму 12536 євро та 400 доларів США (у вигляді товару автозапчастин та компютера), про що свідчить розписка, яка міститься в матеріалах справи (а.с.5).

В постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах (справа № 6-63 цс 13), зазначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Як вбачається зі змісту розписки, ОСОБА_2А зобовязався повернути борг у найшвидший термін.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

Розписка, яка міститься в матеріалах справи (а.с.5), свідчить про те, відповідач борг згідно розписки не повернув.

Стаття 1049 ЦК України встановлює обов'язок позичальника повернути позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками,у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості,що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Підставою для задоволення позовних вимог є невиконання відповідачем свого зобовязання щодо повернення суми боргу.

Виходячи з офіційного курсу гривні до іноземної валюти, станом на день подання позову , сума боргу в гривневому еквіваленті становить 426 508,32 грн. (12 536 Євро *33,12; 400,00 доларів США * 28,29 грн.)

Таким чином суд приходить до висновку про обгрунтованість позовної вимоги про стягнення із відповідача на користь позивача 426 508,32 грн. боргу за договором позики від 19.10.2017року.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то слід зазначити наступне.

Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень та у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Вимоги ст.1167 Цивільного кодексу України, на яку посилається позивач в позовній заяві, на правовідносини, що виникли між сторонами, - не розповсюджуються, оскільки регулюють питання відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок недоговірних зобов'язань.

Згідно ч. 4ст.611ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов'язань у договірних правовідносинах у випадку встановлення такої відповідальності законом або договором.

Зі змісту договору позики вбачається, що сторони не передбачили відшкодування моральної шкоди в разі невиконання або неналежного виконання зобовязання.

Не передбачено відшкодування моральної шкоди за порушення договору позики й нормою ст. 1050 ЦК України.

Правовідносини, що виникли між сторонами в справі, є договірними та відшкодування моральної шкоди у випадку їх порушення договором та законом не передбачено, а тому у частині відшкодування моральної шкоди позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі ст.ст.210, 525, 526-527, 533, 625, 629, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050, 1067 ЦК України та керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10-12, 27, 81, 83, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 ,ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2,пл..Героїв,11/2 ,Івано-Франківської області в користь ОСОБА_1 426 508,32 грн. боргу за договором позики від 19.10.2017 р., а також судові витрати в сумі 4265 грн., що у загальному становить 430 773,32.грн..

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя