АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2018 року

м. Харків

Справа № 635/5437/17

Провадження № 22-ц/790/4415/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Кружиліної О.А.

суддів Бровченка І.О., Колтунової А.І.

за участю секретаря Сементовської О.М.

імена (найменування сторін):

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Безлюдівська селищна рада Харківської області

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 травня 2018 року в складі судді Пілюгіної О.М.,

в с т а н о в и в:

26 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до Безлюдівської селищної ради, яку в подальшому уточнив та просив визнати його законним власником нерухомого майна у вигляді квартири АДРЕСА_1, що складається із трьох житлових кімнат, житловою площею 38,50 кв.м, а також з допоміжними прибудовами, загальною площею 60,40 кв.м.

Доводи позовної заяви мотивовані тим, що 14 жовтня 1995 року між ним як покупцем, та продавцями ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відбулася угода, внаслідок якої він придбав, а вони продали на той час за 350 000,00 крб вищезазначену трикімнатну квартиру. Даний договір був зареєстрований 14 жовтня 1995 року Харківською товарною біржею під номер Н2 -522 і сумнівів на той час про його дійсність не виникало. Але коли настав час про необхідність переоформлення даного житла на свого сина з його родиною, з'ясувалося, що вищезгаданий договір купівлі-продажу не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 21 травня 2018 року у позові ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що при ухваленні рішення суддею були порушені норми матеріального та процесуального права, не застосовані норми права, які підлягають застосуванню до правовідносин, що склалися між сторонами, а також рішення є незаконним та необґрунтованим.

Зокрема, зазначав, що судом не було досліджено у судовому засіданні біржова угода та штамп БТІ відповідно до яких договір купівлі-продажу від 14 жовтня 1995 року, укладений на Харківській товарній біржі під номером Н2-522 був зареєстрований в КП «Харківське районне БТІ», про що свідчить відмітка з проставленням штампу на цьому договорі.

Крім того, судом першої інстанції були неправильно застосовані норми матеріального права та не застосовано до вимог сторін статтю 328 ЦК України та статтю 15 Закону України «Про товарну біржу», згідно якої угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не надійшло.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 367 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив із положень статей 220, 328 ЦК України та мотивував своє рішення тим, що оскільки позивачем поставлені вимоги про визнання за ним права власності на підставі договору, що не посвідчений нотаріально, вимоги про визнання угоди дійсною не ставляться, тому відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на квартиру за нікчемним договором і судом відмовлено у задоволенні позову за безпідставністю та недоведеністю його вимог.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу № Н2-522 від 14 жовтня 1995 року, що укладений на Харківській товарній біржі, позивач купив у ОСОБА_2, ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1, про що свідчить договір купівлі-продажу.

Технічний паспорт на квартиру № 40 за адресою: Харківська область, Харківський район, смт Безлюдівка, вулиця Кооперативна, будинок 30, виготовлений КП «Харківське районне БТІ» станом на 26 жовтня 1995 року на ім'я позивача.

За відомостями будинкової книги у квартирі АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Статтею 328 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Обставини, на які посилається ОСОБА_1, як на підставу своїх вимог, не є підставами для визнання за ним права власності на квартиру АДРЕСА_1, оскільки, не зважаючи на те, що відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» договір купівлі-продажу нерухомого майна не підлягав нотаріальному посвідченню, разом із тим, згідно з роз'ясненнями Міністерства юстиції України №17-12/44 від 10 квітня 1998 року «Щодо діяльності товарних бірж» передбачено особливі умови щодо договорів купівлі-продажу будинку (його частини) якщо хоча б однією із сторін є громадянин, вважається, що такі договори, укладені та зареєстровані біржами з дотриманням закону, підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, недотримання цієї вимоги згідно статті 47 ЦК Української РСР тягне недійсність договору.

Правові наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору визначені у статті 220 ЦК України, яка передбачає, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним, при цьому якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Отже, не залучивши до участі у справі продавців спірної квартири, та не надавши докази їх ухилення від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

З матеріалів справи вбачається, що позовних вимог про визнання спірного договору дійсним позивачем не заявлялося.

З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішення суду першої інстанції.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що за наявності згоди продавців спірної квартири, позивач не позбавлений можливості нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу, що стане підставою набуття його права власності.

За результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення з підстав, передбачених статтею 375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 серпня 2018 року.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді І.О. Бровченко

А.І. Колтунова