Справа № 311/1305/18
Провадження № 2/311/646/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 серпня 2018 року м. Василівка
Василівський районний суд Запорізької області
у складі: головуючого судді: Сидоренко Ю.В.
при секретарі: Осінцевій Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду міста Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 районної державної адміністрації Запорізької області, про зняття арешту з нерухомого майна,

25 квітня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Василівського районного суду Запорізької області з позовом, який в подальшому було уточнено в редакції від 07.06.2018 року, до Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 районної державної адміністрації Запорізької області, про зняття арешту з нерухомого майна. На обґрунтування заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначає, що державним реєстратором ОСОБА_3 ОСОБА_2 районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області, були внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 2780837 від 24.09.2013 року, до відкритого розділу на об'єкт нерухомого майна - квартиру, за адресою: м.Дніпрорудне, вул.Героїв Праці (колишня вул..Комсомольська)АДРЕСА_1.
Також на обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що державним реєстратором ОСОБА_3 було порушено Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року за № 1141 та Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-IV, а саме була порушена процедура внесення відомостей с приводу обтяжень, у вигляді арешту нерухомого майна, а саме був зазначений неналежний суб'єкт, до якого застосовувалося дане обтяження. Тобто. порушено пункти 10-11 Порядку № 1141, пошук державним реєстратором відомостей у Державному реєстрі речових прав щодо суб'єкта права власності. І в подальшому, як наслідок, порушення державним реєстратором ОСОБА_3 процедури оформлення реєстраційної справи та внесення відомостей відповідно до законодавства.
Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 27.04.2018 року відкрито провадження даній цивільній справі.
30.05.2018 року надійшли письмові заперечення від представника первісного відповідача ОСОБА_2 районного відділу Державної виконавчої служби Г ТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_4 (а.с.21-22).
Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 13 червня 2018 року замінено первісного відповідача ОСОБА_2 районний відділ Державної виконавчої служби Г ТУЮ у Запорізькій області на належного відповідача - Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 районної державної адміністрації Запорізької області (а.с.38).
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі за підставами, викладеними у позовній заяві. (а.с.36, 45).
Представник відповідача Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 районної державної адміністрації Запорізької області в судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, що підтверджується розписками про вручення судових повісток (а.с.42,44). Будь-яких документів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання відповідачем суду не надано, відзив на позов, заперечення проти заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, на адресу суду не подано. Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів.
Вивчивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справ, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 104936147, виданим 08.10.2013 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.7), а також Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 78798264, сформованої 25.01.2017 року державним реєстратором Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області ОСОБА_3, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.5).
Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області за № 2618 від 07.04.2017 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з 08.02.2007 року по 19.10.2011 року (а.с.8).
Як вбачається з Акту обстеження житлово-побутових умов, складеного комісією у складі: депутата Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області ОСОБА_5, сусідів: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, зі змісту якого вбачається, що громадянин України, житель ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_1, дійсно від народження та по цей час проживав та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, відлучався із села лише на період військової служби з 1979 року по 1982 року (а.с.10).
Як вбачається з Наказу Міністерства юстиції України № 2298 від 11 липня 2017 року «Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 10 травня 2017 року», підставою відмови було те, що скарга оформлена без дотримання вимог, визначених ч.5 ст.37 Закон України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме: скарга не містить реквізитів рішення державного реєстратора, яке оскаржується, відомостей про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання» (а.с.16).
Вирішуючи спір по суті суд встановив, що процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року N31/5, зареєстрованим в Міністерстві Юстиції України 10 червня 1999 року №364/3657 (зі змінами). Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об'єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об'єкти нерухомого майна. З 01 січня 2013 року відповідно до ст.ст.8,16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб'єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом.
Відповідно до п.п.74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. При цьому, згідно з п.78 зазначеного Порядку, державна реєстрація припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно у результаті зняття нотаріусом заборони проводиться нотаріусом, яким знято заборону.
Заборона відчуження нерухомого майна, яке належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1, порушує його права та законні інтереси, оскільки унеможливлює повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися майном.
Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов'язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з вимогами ст.ст.16, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду із вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
Відповідно до ст.ст.317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.
Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому, відповідно до ст.391 ЦК України, позивач, як власник майна, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно роз'яснень, викладених у п.33 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року, відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 15 травня 2013 року у справі № 6- 26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.
Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяжень), накладених на нерухоме майно державним реєстратором порушуються права та законні інтереси власника ОСОБА_1, внаслідок чого позивач позбавлений можливості у повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд.
Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що на даний час позивач ОСОБА_1 позбавлений можливості належним чином розпоряджатися своїми правами як власник, підстави для збереження обтяжень, накладених відповідачем на це майно відсутні, та виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.16, 316-317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, п.п.2,74,75,78 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, ст.ст.9,12,13,81,259,263-265,268,280-282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5) до Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 районної державної адміністрації Запорізької області (місцезнаходження: бул.Центральний буд.4 м.Василівка Запорізької області, ЄДРПОУ - 0210857), про зняття арешту з нерухомого майна - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте Василівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У відповідності до п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_9