УХВАЛА

16 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 547/887/16-ц

провадження № 61-46810ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на постанову Апеляційного суду Полтавської області від 27 вересня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором і договором поруки,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» посилалось на те, що ОСОБА_1 не виконав зобов'язань щодо повернення банку коштів за кредитним договором, внаслідок чого станом на 23 серпня 2016 року утворилась загальна заборгованість перед банком у розмірі 3013,69 дол. США, що за курсом Національного Банку України станом на 23 серпня 2016 року (25,29 грн за 1 дол. США) складає 76216,22 грн.Також позивач зазначав, що ОСОБА_2 за договором поруки є поручителем перед ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо виконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором.

Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 05 квітня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ &qu ;ПриватБанк&qu ; заборгованість за кредитним договором № PLKPGK08063782 від 28 липня 2006 року, договором поруки від 28 липня 2006 року, яка станом на 23 серпня 2016 року включає у себе заборгованість за кредитом ? 2 105,43 дол. США, заборгованість за відсотками за користування кредитом ? 369,76 дол. США, заборгованість по комісії за користування кредитом ? 299,88 дол. США, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором ? 238,62 дол. США, а всього 3013,69 дол. США, що за курсом НБУ станом на 23 серпня 2016 року (25,29 грн за 1 дол. США) складає 76 216,22 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 27 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 05 квітня 2018 року скасовано.

Постановлено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором і договором поруки відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

31 жовтня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ПАТ КБ «ПриватБанк» направило до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Полтавської області від 27 вересня 2018 року, в якій просило скасувати вказане судове рішення і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 8 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В частині дев'ятій статті 19 ЦПК України вказано, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2018 року визначено в розмірі 1 762,00 грн.

Ціна позову у даній справі становить 76 216,22 грн, яка станом на 01 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762,00 грн ? 100=176 200,00 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на випадок, передбачений пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, а саме на те, що позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи.

Проте скаржником не наведено обставин, встановлених оскарженим судовим рішенням, які він не має можливості спростувати при розгляді іншої справи, а також не вказано при розгляді якої справи він позбавлений можливості спростувати такі обставини.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» подано касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на постанову Апеляційного суду Полтавської області від 27 вересня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором і договором поруки.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько