ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 квітня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення відсутності заборгованості зі сплати аліментів та зарахування сум в рахунок аліментів, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернуся до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення відсутності заборгованості зі сплати аліментів та зарахування сум в рахунок аліментів, мотивуючи тим, що від зареєстрованого з ОСОБА_1 шлюбу вони мають сина, ОСОБА_2 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та на підставі рішення Бабшукінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 березня 2015 року з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку.

Зазначав, що ОСОБА_1 зверталась до нього з позовом про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, зазначаючи, що він після відкриття виконавчого провадження жодного разу аліменти не сплачував, що не відповідає дійсності.

Вказував, що він починаючи з 22 листопада 2014 року і по 01 вересня 2016 року включно добровільно сплачував аліменти на утримання сина на карткові рахунки №5167 9820 1002 3759 та №4149 6054 5109 4742, що підтверджується відповідними квитанціями.

Посилаючись на те, що про наявність заборгованості та виконавчого провадження дізнався лише 25 жовтня 2016 року, а жодних реквізитів для перерахування аліментів ОСОБА_1 йому не надавала, чим порушила його права, а тому просить суд ухвалити рішення, яким встановити відсутність заборгованості зі сплати аліментів, визнати кошти перераховані ним на банківські карткові рахунки №5167 9820 1002 3759 та №4149 6054 5109 4742, власником яких є неповнолітній ОСОБА_5, за період з 22 листопада 2014 року по 01 вересня 2016 року на загальну суму 48.470 грн. аліментами на утримання сина ОСОБА_5 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 квітня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. Визнано кошти, перераховані ОСОБА_2 на банківські карткові рахунки №023759 та №094742, власником яких є ОСОБА_2 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, за період з 01 грудня 2014 року по 01 вересня 2016 року на загальну суму 35.300 грн. аліментами, що були сплачені ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_2 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що аліменти стягуються за рішенням суду на утримання сина на її користь, а картка не перебуває у володінні сина, а лише була відкрита на його імя за стандартною банківською процедурою, а самі картки фізично знаходяться саме у позивача ОСОБА_2

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду у частині, що переглядається, не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 05 липня 2001 року перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підставі рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 березня 2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дити відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 01 грудня 2014 року (а.с.8-10).

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зверталась до суду з позовом про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів (а.с.11-12).

ОСОБА_2 в свою чергу звертався зі скаргою на дії Індустріального ВДВС м.Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області (а.с.14-16).

Відповідно до довідки №4889617 від 10 серпня 2017 року, виданої ПАТ КБ ПриватБанк (а.с.19), неповнолітній ОСОБА_2 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є власником карток «Юніор» №023759 від 29 вересня 2014 року та №094742 від 12 вересня 2014 року відкритих у ПАТ КБ «ПриватБанк».

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості та прийшов до висновку, що грошові кошти в розмірі 35.300 грн. були сплачені шляхом перерахування на банківські картки саме у якості аліментів на підставі рішення суду.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції у звязку з наступним.

Відповідно до статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно статті 181 СК України зокрема, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України,- і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі №1-7/2013 є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Колегія суддів наголошує на тому, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад обовязковості виконання рішень.

Статтею 4 Закону Закону України Про виконавче провадження визначено вимоги до виконавчого документа. У виконавчому документі, зокрема зазначається резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішення.

Отже, саме державний виконавець виконує рішення суду, яке набрало законної сили.

Рішенням суду аліменти на утримання сина були стягнуті саме на користь відповідача ОСОБА_1

Колегія суддів наголошує на тому, що з огляду на вказані норми права та встановлені обставини, добровільне зарахування заявником коштів на банківський рахунок, відкритий на імя сина (навіть якщо б воно мало місце та було доведеним) не дає підстави державному виконавцю не виконувати рішення суду з урахуванням його резолютивної частини.

Колегія суддів наголошує на тому, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обовязковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими.

Згідно із ст.129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Позивач, як сторона по справі, зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.81 ЦПК України.

Нормами ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідач наполягала на тому, що картки за №5167 9820 1002 3759 та №4149 6054 5109 4742 не перебували у володінні сина ОСОБА_2 ОСОБА_4.

Позивач, зараховуючи грошові кошти на вказані картки, лише перераховував їх з однієї картки, яка перебувала у нього, на іншу картку, яка також фізично знаходилась у нього.

Жодних доказі того, що картки перебувають у сина та доказів того, що грошові кошти, які перераховувались на них позивачем, суду не надано.

Оскільки допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову з зазначених вище підстав.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги, а усього стягнути 960 грн.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 квітня 2018 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення відсутності заборгованості зі сплати аліментів та зарахування сум в рахунок аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 960 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

ОСОБА_6