Справа №487/8343/18
Провадження №6/487/231/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Щербини С.В., за участю секретаря судового засідання Ободенко І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України до виконання зобов'язання за рішенням суду,

В С Т А Н О В И В :

12.12.2018 року головний державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1 звернулась до суду з поданням, в якому просила тимчасово обмежити керівника ТОВ «Таурон» - ОСОБА_2, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, до виконання зобов`язань, покладених рішенням суду.

Свої вимоги державний виконавець мотивувала тим, що у Заводському відділі державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області перебуває зведене виконавче провадження № 56331944 з виконання виконавчого листа з виконання: судового наказу по справі №915/82/18 виданого 09.02.2018 року Господарським судом Миколаївської області про стягнення з ТОВ «Таурон» на користь ПП «АПК-Інвест» заборгованості за договором поставки в розмірі 92132,42 грн. а також судовий збір; судового наказу по справі №915/83/18 виданого 09.02.2018 року Господарським судом Миколаївської області про стягнення з ТОВ «Таурон» на користь ПП «АПК-Інвест» заборгованості за договором поставки в розмірі 81623,57 грн. а також судовий збір. Керівником ТОВ «Таурон» є ОСОБА_2 Боржник не вчиняє дій, спрямованих на виконання рішення суду. Таким чином у державного виконавця та стягувача є всі підстави вважати, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх зобов'язань за рішенням суду. У звязку з невиконанням боржником рішення суду виникає необхідність в обмеженні боржника у праві виїзду за межі України, що може сприяти виконанню рішення та відновленню порушених прав стягувача.

В судове засідання державний виконавець не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, подання підтримує у повному обсязі.

Вивчивши доводи подання, суд приходить до наступного.

На примусовому виконанні у Заводському ВДВС м.Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області перебуває виконавче провадження 56331944 з виконання виконавчого листа з виконання: судового наказу по справі №915/82/18 виданого 09.02.2018 року Господарським судом Миколаївської області про стягнення з ТОВ «Таурон» на користь ПП «АПК-Інвест» заборгованості за договором поставки в розмірі 92132,42 грн. а також судовий збір; судового наказу по справі №915/83/18 виданого 09.02.2018 року Господарським судом Миколаївської області про стягнення з ТОВ «Таурон» на користь ПП «АПК-Інвест» заборгованості за договором поставки в розмірі 81623,57 грн. а також судовий збір. Керівником ТОВ «Таурон» є ОСОБА_2

Постановою державного виконавця від 05.05.2018 року виконавчі провадження №56317958 і №56318031 обєднані в зведене провадження №56331944.

Постановою державного виконавця накладено арешт на все майно боржника.

08.05.2018 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

27.05.2018 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою зазначеною у виконавчому документі та встановлено, що боржник за даною адресою не знаходиться та інше місце знаходження ТОВ Таурон» неможливо.

Керівник боржника ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст.3 Конституції України - людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, що здійснюється нею через систему відповідних державних органів, а також судів.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (далі - Пакт), кожна людина є вільною у виборі місця перебування і вправі покидати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, або які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення, прав і свобод інших осіб.

За правилами ч.1 ст.313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування.

Відповідно до ч. 4 ст. 313 ЦК України, фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованого Законом України від 11 вересня 1997 року) в демократичному суспільстві заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами.

В рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Хлюстов проти Росії» від 11 липня 2013 р. (скарга №28975/05), яке набуло статусу остаточного 11 жовтня 2013 року, також зазначено, що співмірність обмежень у праві виїзду з країни у зв'язку з несплатою боргу виправдано лише остільки, оскільки це сприяє переслідуваної меті забезпечення повернення боргу.

Застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ в Україні як джерела права врегульовано Главою 4 та статтями 17-18 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відтак, дотримання судами процесуального законодавства при ухваленні судових рішень з питань, що пов'язані з обмеженням конституційних прав і свобод громадян, зокрема - щодо обмеження їх у праві виїзду за межі України, є визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина.

Згідно п.1ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.19 ч.2ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний, у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч. 1ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

У матеріалах справи відсутні дані, які підтверджують отримання керівником ТОВ «Таурон» - ОСОБА_2 постанов про відкриття виконавчого провадження та можливість боржника добровільно виконати рішення суду у встановлений постановами строк.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченомустаттею 11 Закону України "Про виконавче провадження"та статтею 441 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Відповідно до ч.ч.1,2,3ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеною цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, положеннями п.5 ч.1ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, ухилення від виконання зобовязань, покладених на громадянина судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника коли державним виконавцем виконані вже всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження конституційного права громадянина.

Також слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, розділу ХІ «Обмежень у праві виїзду за межі України та заборона в'їзду в Україну», при зверненні до суду з поданням про тимчасове обмеження виїзду боржника, до виконання зобов'язань за рішенням подання, повинно містити: а) найменування суду, до якого направляється подання; б) реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні; в) реквізити виконавчого провадження; г) прізвище, ім'я та по батькові особи (боржника), дату народження (число, місяць, рік); ґ) підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Державним виконавцем при звернені з поданням цих вимог не було дотримано. В обґрунтування подання суду не надано жодних доказів того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, відсутні відомості щодо направлення на адресу боржника викликів державного виконавця, та отримання останнім таких викликів, відсутні акти виходу державного виконавця за адресою проживання боржника. Також до подання не надано жодних документів, які містять відомості щодо повноти вжиття державних виконавцем заходів примусового виконання рішення.

Належних та допустимих доказів того, що боржник ОСОБА_2 має намір ухилятись або ухиляється від виконання судового рішення шляхом вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання судових рішень, або безпідставно не з'являється на виклики державного виконавця та умисно ухиляється від виконання покладених на неї обов'язків, суду не надано.

З урахуванням викладеного та вимог чинного законодавства, суд дійшов до висновку, що законних підстав для тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України не вбачається.

Керуючисьст.33 Конституції України, ст.441 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України до виконання зобов'язання за рішенням суду- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя С.В.Щербина