Постанова

Іменем України

12 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 727/4783/16-ц

провадження № 61-22241св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О.,

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик»,

треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 серпня 2016 року у складі судді Літвінової О. Г. та рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 06 грудня

2016 року у складі колегії суддів: Чупікової В. В., Перепелюк І. Б., Литвинюк І. М.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» (далі - ПАТ «КБ «Хрещатик»), треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання неправомірними та скасування постанов правління ПАТ «КБ «Хрещатик» про включення до переліку пов'язаних із банком осіб.

Позовна заява мотивована тим, що він перебуває з ПАТ «КБ «Хрещатик» у трудових відносинах. Наказом голови Правління ПАТ «КБ «Хрещатик» від 10 серпня 2015 року № 610-к його переведено на посаду заступника директора Чернівецького регіонального відділення ПАТ «КБ «Хрещатик». Наказом голови Правління ПАТ «КБ «Хрещатик» від 26 жовтня 2015 року № 1840 на нього на тимчасовій основі покладено виконання обов'язків директора Чернівецького регіонального відділення ПАТ «КБ «Хрещатик».

На підставі постанови Правління Національного банку України (далі НБУ)

від 05 квітня 2016 року № 234 «Про віднесення ПАТ «КБ «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05 квітня 2016 року прийнято рішення № 463 про запровадження з 05 квітня

2016 року тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик».

Відповідно до рішення Правління НБУ від 02 червні 2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03 червня 2016 року № 913, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик», із 06 червня 2016 року до 07 червня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Хрещатик».

У зв'язку із запровадженням тимчасової адміністрації та в подальшому прийняттям рішення про ліквідацію банку позивачу стало відомо, що відповідачем, на виконання постанови Правління НБУ від 12 травня 2015 року № 315 «Про затвердження переліку пов'язаних з банком осіб» його включено до переліку пов'язаних з банком осіб, що також призвело до включення до вказаного переліку дружини позивача та її близьких родичів.

Це включення позивача до переліку пов'язаних з банком осіб суттєво вплинуло на обсяг прав позивача та асоційованих із ним осіб у зв'язку із наявністю певних обмежень, а саме неможливість отримання відшкодування депозитів розміщених у ПАТ «КБ «Хрещатик».

Вказував, що Чернівецьке регіональне відділення ПАТ «КБ «Хрещатик» не являлося відокремленим підрозділом, а тому відповідно до статей 42, 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» до переліку пов'язаних із банком осіб можуть бути віднесені виключно керівники відокремлених підрозділів.

Зазначав, що наказом голови правління ПАТ «КБ «Хрещатик» від 10 серпня 2015 року № 610-к його переведено на посаду заступника директора Чернівецького регіонального відділення ПАТ «КБ «Хрещатик», а наказами від 26 жовтня 2015 року

№ 1840 та від 12 березня 2016 року № 132-к на нього тимчасово покладено виконання обов'язків директора Чернівецького регіонального відділення ПАТ «КБ «Хрещатик», без призначення на посаду.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати неправомірним внесення ПАТ «КБ «Хрещатик» до переліку пов'язаних із банком осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та виключити їх із переліку пов'язаних із банком осіб.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 серпня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано неправомірним внесення ПАТ «КБ «Хрещатик» до переліку пов'язаних із банком осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

ОСОБА_6, ОСОБА_7 Виключено з переліку пов'язаних із банком осіб:

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що дії відповідача щодо внесення ОСОБА_3 до переліку пов'язаних із банком осіб, про що зазначено у постановах правління банку, починаючи із 06 листопада 2015 року, є неправомірними, адже внесення позивача до переліку пов'язаних із банком осіб не ґрунтується на вимогах закону, неправомірним є також і включення до переліку пов'язаних із банком осіб і асоційованих із ним фізичних осіб.

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 06 грудня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «КБ «Хрещатик» задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 серпня 2016 року у частині визнання неправомірним внесення ПАТ «КБ «Хрещатик» до переліку пов'язаних із банком осіб та у частині виключення з переліку пов'язаних із банком осіб ОСОБА_4,

ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 скасовано. У решті рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 серпня 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про неправомірність

дій відповідача щодо внесення позивача до переліку пов'язаних із банком осіб, проте не погодився з рішення суду першої інстанції в частині визнання неправомірним внесення ПАТ «КБ «Хрещатик» до переліку пов'язаних із банком осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та виключення їх із цього переліку, оскільки ці особи були залучені до участі у справі як треті особи на стороні позивача та не заявляли самостійних вимог щодо предмета спору та не уповноважували позивача звертатися до суду за захистом їхніх прав чи інтересів.

У січні 2017 року ПАТ «КБ «Хрещатик» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 серпня 2016 року та рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 06 грудня 2016 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно та помилково дійшов висновку, що відсутні докази належного повідомлення позивача про включення його та належність членів його родини до пов'язаних із банком осіб, оскільки керівник відділення банку та його асоційовані особи відповідно до чинного законодавства України відносяться до пов'язаних із банком осіб, а тому

в.о. керівника Чернівецького регіонального відділення ПАТ «КБ «Хрещатик» та його асоційовані особи правомірно включені до переліку пов'язаних із банком осіб. При цьому, позивач, як в.о. керівника Чернівецького регіонального відділення ПАТ «КБ «Хрещатик», був включений до переліку пов'язаних осіб із часу формування банком переліку пов'язаних із банком осіб, тобто із 01 травня 2015 року спочатку як асоційована особа ОСОБА_4 - дружини ОСОБА_3, яка була директором Чернівецького регіонального відділення, а потім як виконуючого обов'язки директора. Беззаперечним підтвердженням повідомлення позивача про належність до пов'язаних із банком осіб є надана дружиною позивача та директора Чернівецького регіонального відділення - ОСОБА_4 заповнена та особисто підписана анкета із зазначенням даних про асоційованих осіб пов'язаної із банком особою, у тому числі і ОСОБА_3 Крім того, звернення позивача із вимогою про визнання неправомірними внесення до переліку пов'язаних із банком осіб у частині віднесення ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 є абсолютно неправомірними з огляду на те, що згідно із статтею 3 ЦПК України 2004 року, частини першої статті 16 ЦК України, захисту підлягає порушене право самої особи, проте позивач не надав жодних доказів і не довів, яким чином порушене його цивільне право у зв'язку з належністю його до пов'язаних із банком осіб.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

У лютому 2017 року від ОСОБА_3 надійшли заперечення на касаційну скаргу ПАТ «КБ «Хрещатик», у яких заявник просить відхилити вказану касаційну скаргу, а оскаржувані судові рішення залишити без змін посилаючись на те, що висновки судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для віднесення його до категорії керівника банку, є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на нормах закону.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказану цивільну справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 14 листопада 2018 року зазначену справу призначено до судового розгляду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої та апеляційної інстанції скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 213 ЦПК України 2004 року рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що наказом голови правління ПАТ «КБ «Хрещатик» від 10 серпня 2015 року № 610-к ОСОБА_3 переведено на посаду заступника директора Чернівецького регіонального відділення ПАТ «КБ «Хрещатик».

Наказом голови Правління ПАТ «КБ «Хрещатик» від 26 жовтня 2015 року № 1840 та наказом голови Правління від 12 березня 2016 року № 132-к на ОСОБА_3 на тимчасовій основі покладено виконання обов'язків директора Чернівецького регіонального відділення ПАТ «КБ «Хрещатик».

На підставі постанови Правління НБУ від 05 квітня 2016 року № 234 «Про віднесення ПАТ «КБ «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05 квітня 2016 року прийнято рішення № 463 про запровадження з 05 квітня 2016 року тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик».

Відповідно до рішення Правління НБУ від 02 червні 2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03 червня 2016 року № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» із 06 червня 2016 року до 07 червня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Хрещатик».

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд не відшкодовує кошти: розміщені на вклад у банку особою, яка є пов'язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття НБУ рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття НБУ рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом року до дня прийняття такого рішення).

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовними вимогами про визнання неправомірними та скасування постанов правління ПАТ «КБ «Хрещатик» про включення до переліку пов'язаних із банком осіб, проте при розгляді справи суди не звернули на це уваги.

Стаття 124 Конституції України закріплює, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, що право особи на звернення до суду не може бути обмеженим. Тобто, юрисдикція виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв'язку з вирішенням спору. Поняття юрисдикції безпосередньо пов'язано з процесуальним законодавством.

Відповідно до частин першої, третьої статті 15 ЦПК України 2004 року суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно із частиною другою статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Зі змісту пункту 7 частини першої статті 3 КАС України вбачається, що суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України, якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Водночас, визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб'єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права певного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» для цілей цього Закону пов'язаними з банком особами є: контролери банку; особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку; керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку; споріднені та афілійовані особи банку, у тому числі учасники банківської групи; особи, які мають істотну участь у споріднених та афілійованих особах банку; керівники юридичних осіб та керівники банків, які є спорідненими та афілійованими особами банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів цих осіб; асоційовані особи Фізичних осіб, зазначених у пунктах 1-6 цієї частини: юридичні особи, в яких фізичні особи, зазначені в цій частині, є керівниками або власниками істотної участі; будь-яка особа, через яку проводиться операція в інтересах осіб, зазначених у цій частині, та на яку здійснюють вплив під час проведення такої операції особи, зазначені в цій частині, через трудові, цивільні та інші відносини.

Згідно із статтею 42 Закону України «Про банки і банківську діяльність» керівниками банку є голова, його заступники та члени ради банку, голова, його заступники та члени правління банку, головний бухгалтер, його заступники, керівники відокремлених підрозділів банку.

Статтею 23 Закону України «Про банки і банківську діяльність», визначено, що банк має право відкривати відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо) на території України у разі його відповідності вимогам щодо відкриття відокремлених підрозділів, встановленим нормативно-правовими актами НБУ.

Реєстрація відділень банку здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про банки і банківську діяльність» і Положенням про порядок реєстрації та ліцензування банків, відкриття відокремлених підрозділів, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 08 вересня 2011 року № 306. У яких зазначено, що дані про відділення вносяться до Державного реєстру банків і не підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно із статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», асоційована особа - чоловік або дружина, прямі родичі цієї особи (батько, мати, діти, рідні брати та сестри, дід, баба, онуки), прямі родичі чоловіка або дружини цієї особи, чоловік або дружина прямого родича.

Отже, предметом оскарження відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є дії чи бездіяльність службових осіб, якщо вони обмежують чи порушують права, свободи чи законні інтереси особи, а тому правовідносини, у яких виник спір, є публічно-правовими і належать до юрисдикції адміністративних судів.

Однак суди не врахували зазначені норми процесуального права та дійшли помилкового висновку про те, що спір про визнання неправомірними та скасування постанов Правління ПАТ «КБ «Хрещатик» про включення до переліку пов'язаних із банком осіб, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За правилами частини другої статті 414 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.

За таких обставин, судові рішення про визнання неправомірними та скасування постанов правління ПАТ «КБ «Хрещатик» про включення до переліку пов'язаних із банком осіб, не відповідають вимогам статті 263 ЦПК України 2004 року та ухвалені з порушенням норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України є підставою для їх скасування із закриттям провадження у справі.

Керуючись статтями 255, 400, 409, 414, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі

колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 серпня 2016 року та рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 06 грудня 2016 року скасувати, провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик», треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання неправомірними та скасування постанов правління Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про включення до переліку пов'язаних із банком осіб, закрити.

Роз'яснити право звернення до суду з відповідним позовом у порядку адміністративного судочинства.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г. І. Усик