Номер провадження: 22-ц/785/2071/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.

за участі секретаря Чепрас А.І.

з участю: представника відповідача ОСОБА_2АВ.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2017 року (одноособово суддею Аліною С.С.) у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «НЕОС ЛІЗІНГ» до ОСОБА_2, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Постман» про стягнення заборгованості,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

24.06.2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «УніКредит Лізинг» (далі- ТОВ «УніКредит Лізинг») звернулось із позовом до ОСОБА_2, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Постман» (далі- ТОВ «Постман») про стягнення заборгованості, а саме, стягнення заборгованості в розмірі 676 262,05 гривень.

Позов обґрунтовано наступним.

11.07.2011 року ТОВ «Постман» (лізінгоодержувач) та ТОВ «УніКредит Лізинг» (лізінгодавець) уклали договір фнінасового лізінгу №2882L11/00-LD і на виконання умов договору, згідно актів приймання-передачі від 15.07.20111 року, лізінгодавець передав, а лізінгоодержувач прийняв обраний ним предмет лізінгу, а саме, автомобілі: FORD TRANSIT, 2011 року випуску, шасі №WF0XXXTFXBK58882; FORD TRANSIT, 2011 року випуску, шасі № WF0XXXTFXBD67547; FORD TRANSIT, 2011 року випуску, шасі № WF0XXXTFXBD67552; FORD TRANSIT, 2011 року випуску, шасі № WF0XXXTFXBD68226; FORD TRANSIT, 2011 року випуску, шасі № WF0XXXTFXBD68227; FORD TRANSIT, 2011 року випуску, шасі № WF0XXXTFXBD68229; FORD TRANSIT, 2011 року випуску, шасі № WF0XXXTFXBY65622; FORD TRANSIT, 2011 року випуску, шасі № WF0XXXTFXBY65561.

Виконання зобовязань ТОВ «Постман» за договором фінансового лізінгу забезпечено порукою фізичної особи ОСОБА_2 (поручитель). 11.07.2011 року між ТОВ «Постман», ТОВ «УніКредит Лізинг» і ОСОБА_2 укладено договір поруки №2882L11/00/SUR.

Відповідно до п.1.1 договору поруки, поручитель, як солідарний боржник, зобовязався безвідклично та безумовно сплатити лізінгодавцю за його першою вимогою всі необхідні платежі за договором на загальну суму 373 947,91 доларів США, що на день укладення договору становить 2 980 551,82 гривень та сплатити всі інші платежі, що належать до сплати відповідно до умов фінансового лізінгу, в тій же самій сумі, валюті та в той же самий час, як це визначено в договорі фінансового лізінгу.

24.04.2015 року, у звязку із наявністю боргу за договором фінансового лізінгу, ТОВ «УніКредит Лізинг» надіслало поручителю вимогу за договором поруки про сплату лізінгових платежів в розмірі 444 675,25 гривень.

Поручитель не виконав свої зобовязання за договором поруки і не сплатив заборгованість ТОВ «Постман».

Посилаючись на те, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязань боржником, ТОВ «Постман» не виконує своїх зобовязань з оплати лізінгових платежів належним чином, що призвело до виникнення заборгованості, ТОВ «УніКредит Лізинг» реалізувало своє право на односторонню відмову від договору та розірвало його з 24.04.2015 року, ТОВ «УніКредит Лізинг» звернулось із заявою до приватного нотаріуса про вчинення на договорі виконавчого напису про вилучення у ТОВ «Постман» і повернення предмета лізінгу на користь ТОВ «УніКредит Лізинг», позивач просив стягнути з поручителя ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 676 26205 гривень, з яких: 406 849,91 гривень заборгованість за основним боргом; 45 545,02 гривень пеня за прострочення виконання грошових зобовань; 2 344,90 гривень 3% річних; 52 382,18 гривень інфляційні втрати; 6 000 гривень збитки; 163 110,04 гривень неустойка за прострочення повернення предмету лізінгу.

В суді першої інстанції представник позивача позов підтримав, представник відповідача позов не визнав і подав письмові заперечення. Представник третьої особи не приймав участі в суді першої інстанції.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12.10.2017 року позов задоволено частково: суд стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість за договором фінансового лізінгу від 11.07.2011 року №2882L11/00-LD в розмірі 406 849,91 гривень, пеню в розмірі 45 545,02 гривень, 3% річних в розмірі 2 344,90 гривень, неустойку в розмірі 163 110,04 гривень і судові витрати в розмірі 3 654 гривень.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

В апеляційній скарзі представник відповідача просить рішення суду від 12.10.2017 року скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права і на не відповідність рішення фактичним обставинам справи.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга представника відповідача зазначає: поручитель не є стороною фінансового лізінгу і йому не відомі дати здійснення ТОВ «Постман» оплат по договору лізінгу; у запереченнях на позов та в судових дебатах представники відповідача неодноразово наголошували, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які підтверджують дати та суми проведення розрахунків ТОВ «Постман» по лізінговому договору від 11.07.2011 року №2882L11/00-LD, без яких неможливо встановити наявність та розмір заборгованості по цьому лізінговому договору, зокрема не надані копії банківських виписок чи копії платіжних доручень; усі розрахунки заборгованості ґрунтуються на таблицях-додатках, які є внутрішніми односторонніми документами позивача, складеними без участі відповідача і не є первинним документами, відповідно до ст. ст. 1,9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тобто не є належними доказами по справі; отримати необхідну інформацію від ТОВ «Постман» відповідач не може через відсутність цієї юридичної особи за місцем реєстрації; суд постановив ухвалу від 29.05.2017 року про витребування від ТОВ «УніКредит Лізинг» належним чином завірених копій банківських виписок по сплаті коштів ТОВ «Постман» із зарахуванням цих коштів на рахунок ТОВ «УніКредит Лізинг», однак копії банківських виписок суду не надані; надана позивачем копія довідки «Укрсоцбанку» зазначає про надходження коштів від ТОВ «Постман» на поточні рахунки ТОВ «УніКредит Лізинг» по трьох договорах фінансового лізінгу: від 11.07.2011 року №2882L11/00-LD, від 27.09.2011 року №3101L11/00-LD і від 13.02.2012 року № 3423L12-LD, тоді як предметом розгляду даної справи є лише заборгованість за договором фінансового лізінгу від 11.07.2011 року №2882L11/00-LD; тобто зазначена довідка містить завідомо невірну інформацію, оскільки містить платежі по лізінгових договорах, які не є предметом спору у даній справі і не розмежовує платежі по різним лізінговим договорам, а тому з довідки неможливо отримати інформацію щодо дат та сум оплати «ТОВ «Постман» по лізінговому договору №2882L11/00-LD від 11.07.2011 року; до довідки не додані рахунки-фактури і докази направлення цих рахунків-фактур лізінгоодержувачу, що не дозволяє зробити висновок про приналежність рахунків-фактур і платежів, здійснених ТОВ «Постман»; надана позивачем довідка «Укрсоцбанку» від 08.06.2017 року є неналежним доказом у справі, оскільки не містить інформації щодо предмету доказування і не дозволяє встановити дати оплати та суми коштів, сплачених лізінгоодержувачем лізінгодавцю за договором фінансового лізінгу; без копій банківських виписок ні відповідач, ні суд не мали змоги перевірити фактичну наявність заборгованості ТОВ «Постман» по лізінговому договору №2882L11/00-LD від 11.07.2011 року та встановити правильність нарахувань позивачем заборгованості та повязаних із нею штрафних санкцій, що є предметом позову у справі; позивач не довів заборгованість за договором фінансового лізінгу; жодними доказами не доведено, що ТОВ «Постман» не повернуло обєкт лізінгу, що стало підставою покладення на відповідача обовязку сплатити неустойку в розмірі 163 110,04 гривень; ТОВ «УніКредит Лізинг» 24.04.2015 року надіслало відповідачу письмову вимогу про погашення заборгованості в розмірі 444 675,25 гривень, що не відповідає розміру заборгованості, яка зазначена у позовній заяві.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

Представник позивача і представник третьої особи не скористались правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

11.07.2011 року ТОВ «Постман» (лізінгоодержувач) та ТОВ «УніКредит Лізинг» (лізінгодавець) уклали договір фнінасового лізінгу №2882L11/00-LD з додатками від 11.07.2011 року та від 15.07.2011 року (а.с. 32-54 т.1).

11.07.2011 року між ТОВ «Постман», ТОВ «УніКредит Лізинг» і ОСОБА_2 укладено договір поруки №2882L11/00/SUR (а.с.26-28 т.1).

24.04.2015 року, у звязку із наявністю боргу за договором фінансового лізінгу, ТОВ «УніКредит Лізинг» надіслало поручителю вимогу за договором поруки про сплату лізінгових платежів в розмірі 444 675,25 гривень (а.с.29-31, т.1).

30.04.2015 року ТОВ «УніКредит Лізинг» повідомило ТОВ «Постман» про відмову від договору фінансового лізінгу №2882L11/00-LD від 11.07.2011 року (а.с.65,66 т.1).

12.05.2015 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу вчинив виконавчий напис про повернення ТОВ «Постман» ТОВ «УніКредит Лізинг» обєкту фінансового лізінгу (а.с.67 т.1).

Рішенням господарського суду Харківської області від 06.07.2015 року з ТОВ «Постман» на користь ТОВ «УніКредит Лізинг» стягнуто заборгованість за договором фінансового лізінгу №2882L11/00-LD від 11.07.2011 року в розмірі 406 849,91 гривень основного боргу, пені в розмірі 45 545,02 гривень, 3% річних в розмірі 2 344,90 гривень, 52 382,18 гривень збитків він інфляції, 6 000 гривень збитків, неустойки в розмірі 163 110,04 гривень і 13 525,24 гривень судових витрат (а.с.160-164 т.1).

27.01.2017 року здійснена державна реєстрація змін до установчих документів ТОВ «УніКредит Лізинг» на ТОВ «Неос Лізінг» (а.с.155-159,176,177 т.1).

21.06.2017 року представник ТОВ «Неос Лізінг» надав суду першої інстанції довідку ПАТ «Укрсоцбанка» про обсяг надходжень грошових коштів на рахунки ТОВ «УніКредит Лізинг» від контрагента ТОВ «Постман» за період з 11.07.2011 року по 02.06.2017 року (а.с.186-188, 226-264 т.1).

Суд апеляційної інстанції нові обставини не встановлював.

Представник позивача надав суду апеляційної інстанції довідку ПАТ «Укрсоцбанка» про обсяг надходжень грошових коштів на рахунки ТОВ «УніКредит Лізинг» від контрагента ТОВ «Постман» за період з 11.07.2011 року по 02.06.2017 року (а.с.90а-110 т.2).

Між сторонами виникли правовідносини із зобовязань, які регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково виходив з того, що позовні вимоги доведені в розмірі 406 849,91 гривень основного боргу, пені в розмірі 45 545,02 гривень, 3% річних в розмірі 2 344,90 гривень і неустойки в розмірі 163 110,04 гривень (а.с.43-46 т.2).

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині зважаючи на наступне.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ч.1 ЦК України).

Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

З матеріалів справи вбачається, що 11.07.2011 року ТОВ «Постман» (лізінгоодержувач) та ТОВ «УніКредит Лізинг» (лізінгодавець) уклали договір фінансового лізінгу №2882L11/00-LD з додатками від 11.07.2011 року та від 15.07.2011 року.

11.07.2011 року між ТОВ «Постман», ТОВ «УніКредит Лізинг» і ОСОБА_2 укладено договір поруки №2882L11/00/SUR.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ст. 553 ч.1, 554 ч.1 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

24.04.2015 року, посилаючись на заборгованість ТОВ «Постман» за договором фінансового лізінгу №2882L11/00-LD від 11.07.2011 року, ТОВ «УніКредит Лізинг» надіслало поручителю вимогу за договором поруки про сплату лізінгових платежів в розмірі 444 675,25 гривень (а.с.29-31 т.1).

На підтвердження заборгованості за договором фінансового лізінгу №2882L11/00-LD від 11.07.2011 року позивач надав таблицю №1/01 і таблицю №2 розрахунків суми боргу відповідача по сплаті лізінгових платежів за зобовязаннями згідно додатку до Договору фінансового лізінгу №2882L11/00-LD від 11.07.2011 року (а.с.9-25 т.1).

Додатково, на вимогу суду першої інстанції, позивач надав довідку ПАТ «Укрсоцбанка» про обсяг надходжень грошових коштів на рахунки ТОВ «УніКредит Лізинг» від контрагента ТОВ «Постман» за період з 11.07.2011 року по 02.06.2017 року.

Зазначена довідка ПАТ «Укрсоцбанка» надана і до суду апеляційної інстанції.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Предметом доказування у даній справі є наявність заборгованості і її розмір.

Розмір заборгованості по платежам, які здійснюються через банківські установи, встановлюється на підставі первинних документів.

Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначені правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської

операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті

розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця. Права і обовязки сторін, які виникають за результатами

здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку. Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку з використанням електронних засобів оброблення інформації підприємство зобов'язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами. Підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи (ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Всупереч ст. ст. 57-60 ЦПК України в редакції, чинній на час прийняття рішення судом першої інстанції (ст. ст. 76-81 ЦПК України) та ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», для встановлення правильності нарахувань позивачем заборгованості та повязаних із нею штрафних санкцій, позивач не надав ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції первинних бухгалтерських документів.

Надана позивачем довідка ПАТ «Укрсоцбанку» містить інформацію про надходження коштів від ТОВ «Постман» на поточні рахунки ТОВ «УніКредит Лізинг» по трьох договорах фінансового лізінгу, а саме: від 11.07.2011 року №2882L11/00-LD, від 27.09.2011 року №3101L11/00-LD і від 13.02.2012 року № 3423L12-LD.

Разом з тим, предметом розгляду даної справи є заборгованість за договором фінансового лізінгу від 11.07.2011 року №2882L11/00-LD.

Довідка ПАТ «Укрсоцбанку» не розмежовує інформацію щодо платежів по різним лізінговим договорам, у звязку з чим із вказаної довідки неможливо отримати інформацію щодо дат та сум оплати «ТОВ «Постман» по лізінговому договору №2882L11/00-LD від 11.07.2011 року.

До довідки ПАТ «Укрсоцбанку» позивач не додав рахунки-фактури і докази направлення цих рахунків-фактур лізінгоодержувачу, що також не дозволяє зробити висновок про приналежність рахунків-фактур і платежів, здійснених ТОВ «Постман».

Довідка ПАТ «Укрсоцбанку» від 08.06.2017 року, у даному випадку, є неналежним доказом у справі, оскільки не містить інформації щодо предмету доказування і не дозволяє встановити дати оплати та суми коштів, сплачених лізінгоодержувачем лізінгодавцю за договором фінансового лізінгу.

Розрахунки позивача про заборгованість ґрунтуються на таблицях-додатках, які є внутрішніми односторонніми документами позивача, і, відповідно до ст. ст. 1,9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не є первинним документами, тобто не є належними доказами по справі.

Відсутність первинних банківських документів, позбавляє суд можливості перевірити наявність заборгованості ТОВ «Постман» по лізінговому договору №2882L11/00-LD від 11.07.2011 року і встановити правильність нарахувань позивачем заборгованості та повязаних із нею штрафних санкцій.

12.05.2015 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу вчинив виконавчий напис про повернення ТОВ «Постман» ТОВ «УніКредит Лізинг» обєкту фінансового лізінгу.

Ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції не надано доказів того, що станом на час звернення із позовом до суду (24.06.2015 року) виконавчий напис нотаріуса предявлений до примусового виконання, за виконавчим написом нотаріуса від 12.05.2015 року відкрито виконавче провадження і станом на час предявлення позову до суду ТОВ «Постман» не повернуло позивачу предмети лізінгу за договором фінансового лізінгу від 11.07.2011 року №2882L11/00-LD.

Відсутність належних доказів про не повернення ТОВ «Постман» обєктів лізінгу є підставою для відмови у покладенні на поручителя обовязку сплатити неустойку в подвійному розміру, а саме в розмірі 163 110,04 гривень.

Зважаючи на те, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції позивач не надав належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів, які б у своїй сукупності дали змогу встановити правильність нарахувань позивачем заборгованості та повязаних із нею штрафних санкцій за договором фінансового лізінгу від 11.07.2011 року №2882L11/00-LD, при цьому представник позивача, відзив та докази, на спростування доводів апеляційної скарги, суду апеляційної інстанції не надав, колегія суддів дійшла висновку про відмову у позові за недоведеністю вимог.

Рішення господарського суду Харківської області від 06.07.2015 року у справі за позовом ТОВ «УніКредит Лізинг» до ТОВ «Постман» про стягнення заборгованості за договором фінансового лізінгу №2882L11/00-LD від 11.07.2011 року, у даному випадку, не є підставою для звільнення позивача від доказування, оскільки обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи і аргументи представника відповідача в скарзі щодо недоведеності розміру заборгованості та повязаних із нею штрафних санкцій за договором фінансового лізінгу від 11.07.2011 року №2882L11/00-LD прийняті до уваги судом апеляційної інстанції і є підставою для задоволення апеляційної скарги.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Оскільки позивач не довів своїх вимог, відсутні підстави для захисту його прав, за захистом яких він звернувся до суду.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Приймаючи до уваги, що має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, висновки суду, викладені у рішенні суду не відповідають обставинам справи, рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2017 року скасувати.

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «НЕОС ЛІЗІНГ» у позові до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 26.12.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

ОСОБА_3

ОСОБА_4