Справа № 487/3966/18
Провадження № 4-с/487/48/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2018 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі судді Біцюка А.В., за участю секретаря - Демиденко Н.В., боржника ОСОБА_1, стягувача ОСОБА_2, розглянувши скаргу ОСОБА_1 (54001, АДРЕСА_1 на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

19.06.2018 року до канцелярії Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Левицької В.Ю. про винесення постанов від 06.03.2018 року, в якій, посилаючись на незаконність вказаних постанов, просить суд:

1. Визнати незаконними дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області Левицької В.Ю. по винесенню постанов та скасувати постанови від 06.03.2018 про:

- встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за кордон;

- встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами;

- встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії;

- встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання.

В обґрунтування своїх вимог скаржник ОСОБА_1 зазначив, що 24.05.2018 року ним було отримано листи від 06.03.2018 року, які надійшли від Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області з вищевказаними постановами. Підставою винесення державним виконавцем всіх перерахованих постанов є виконавчий лист №2-6520, виданий 09.11.2004 року Центральним районним судом м. Миколаєва. Однак ОСОБА_1 зазначає, що жодних справ стосовно нього Центральний районний суд м. Миколаєва взагалі не розглядав. Крім того, боржником в оскаржуваних постановах зазначений ОСОБА_4, а не скаржник «ОСОБА_4». Однак, якщо вказані постанови дійсно стосуються боржника, то вони є винесеним незаконно та підлягають скасуванню, оскільки згідно ч.10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі, якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів існування. А зважаючи, що боржник є безробітним, однак на даний час проходить стажування в ПП «ПиК» на посаду водія автобуса, вказана постанова про обмеження боржника у праві керування транспортними засобами є незаконною та підлягає скасуванню.

Скаржник ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримував, просив суд їх задовольнити.

Стягувач ОСОБА_2 в судовому засіданні з заявленими ОСОБА_1 вимогами не погоджувалась, просила суд в задоволенні скарги відмовити.

Представник Заводського відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно належним чином, причин неявки суду не повідомив.

З'ясувавши позиції сторін, дослідивши надані ними докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Згідно положення ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно зі статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, втрати годувальника тощо може бути пред'явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Згідно положення ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

09.11.2004 року Центральним районним судом м. Миколаєва було ухвалено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. в розмірі ? частки всіх видів заробітку, але не менше одного неоподаткованого податком мінімуму доходів громадян, щомісяця, починаючи з 20.10.2004 року та до досягнення дитиною повноліття.

26.11.2004 року Центральним районним судом м. Миколаєва по вказаній справі видано виконавчий лист.

18.07.2005 року на підставі вказаного виконавчого листа державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

За даними довідки розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів станом на 01.09.2018 складає 85881,00 грн.

В межах процедури виконавчого провадження ВП №6820377 та у зв'язку із наявністю з боку боржника ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів в сумі 85881,00 грн. головним державним виконавцем Заводського відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Левицькою В.Ю. 06.03.2018 року винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, а згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положенням ст.ст. 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження» зобов'язано виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Із змісту наведених положень закону випливає, що метою виконавчого провадження є захист інтересів стягувачів шляхом здійснення сукупності передбачених законом заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб, а посадові особи державної виконавчої служби при здійсненні виконавчого провадження наділені широким колом повноважень та зобов'язані неухильно дотримуватись прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

06.02.2018 року набрав чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», яким внесено зміни до ряду законодавчих актів, в тому числі і в Закон України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» у новій редакції за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Статтю 11 Закону України «Про виконавче провадження» було доповнено частиною четвертою, відповідно до якої строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частин дев'ятої, дванадцятої статті 71 цього Закону, обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Виходячи із змісту наведеної правової норми, у випадку виникнення заборгованості зі сплати аліментів закон зобов'язує державного виконавця виносити постанови про тимчасові обмеження прав боржника.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Зміни до Закону України «Про виконавче провадження», якими, зокрема, запроваджено накладення обмеження на права боржника за постановою державного виконавця, внесені Законом України від 07.12.2017 № 2234-19 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», набрали чинності 06.02.2018 року.

В прикінцевих положеннях Закону України від 07.12.2017 № 2234-19 відсутні вказівки щодо відкладеного набрання чинності ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а отже вона підлягає застосуванню одразу із набранням чинності даним Законом в цілому, із 06.02.2018 року.

До набрання чинності зазначеними змінами до статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній з 05.10.2016 року, передбачалась можливість притягнення боржника до відповідальності за несплату аліментів за вдвічі менший період, а саме за наявності заборгованості із сплати аліментів у розмірі, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці, виконавець роз'яснює стягувачу право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів.

Частиною 4 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що строк для застосування обмежень, передбачених ч. 9 ст. 71 цього Закону обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а не з дня набрання чинності Законом від 07.12.2017 року № 2234-19.

У зв'язку з викладеним, суд вважає правомірним винесення державним виконавцем оскаржуваних постанов 06.03.2018 року, так як обмеження за несплату аліментів згідно положень ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» застосовано державним виконавцем після набрання Законом від 07.12.2017 року № 2234-19 чинності, а визначення заборгованості по аліментам за шість місяців, за наявності якої до боржника застосовуються відповідні обмеження, є порядком визначення заборгованості, а не встановленням відповідальності особи.

Таким чином, проаналізувавши надані заявником докази, керуючись вищенаведеним законодавством щодо регулювання порядку виконання рішення суду, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог заявника ОСОБА_1, оскільки судом встановлено, що заходи обмеження боржника застосовані державним виконавцем на підставі оскаржуваних постанов від 06.03.2018 року у зв'язку із невиконанням заявником як боржником в межах виконавчого провадження зобов'язань по сплаті аліментів, що призвело до утворення заборгованості по сплаті аліментів, сума якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, та загалом становить 85881,00 грн., а тому в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 353, 451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволені скарги ОСОБА_1 (54001, АДРЕСА_1 на дії державного виконавця, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом 15 днів з дня її проголошення.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повне судове рішення (ухвалу) складено 13.12.2018 року.

Суддя А.В. Біцюк