АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1325/18Головуючий по 1 інстанції - Русаков Г.С.
Категорія: 39 Доповідач в апеляційній інстанції - Бородійчук В.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Бородійчука В.Г.

суддів Карпенко О.В., Фетісової Т.Л.

секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06 червня 2018 року (ухваленого 06 червня 2018 року в приміщенні Канівського міськрайонного суду Черкаської області під головуванням судді Русакова Г.С., повний текст якого виготовлений 08.06.2018 року) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, територіальної громади м. Канева в особі Канівської міської ради про продовження строку для прийняття спадщини.

Вивчивши матеріали справи, Апеляційний суд Черкаської області, -

в с т а н о в и в :

16 лютого 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, територіальної громади м. Канева в особі Канівської міської ради Черкаської області про продовження строку для прийняття спадщини.

В обґрунтовування позовних вимог позивач вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його бабуся ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 18.07.2017 року. Після смерті бабусі відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку площею 0.1000 га, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Позивач зазначає, що згідно заповіту, складеного ОСОБА_6 02 червня 2012 року, він є спадкоємцем за заповітом, який посвідчений приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу Черкаської області, реєстр № 773.

При звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, 14 лютого 2018 року отримав постанову приватного нотаріуса Канівського міськрайонного нотаріального округу Черкаської області про відмову у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Позивач вказує, що передбачений законодавством шестимісячний строк пропустив із поважних причин, оскільки проживає в іншому місті та має стислий графік роботи і тимчасові відрядження та має на утриманні двох малолітніх дітей.

Крім того, до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які є дочками померлої ОСОБА_7 і є спадкоємцями першої черги за законом.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_3 просив суд визначити додатковий строк терміном два місяці для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06 червня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції мотивував свої висновки тим, що надані докази на підтвердження поважності причин пропуску позивачем строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом не можуть бути визнані судом поважними.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, ОСОБА_3 оскаржив його в установленому порядку до суду апеляційної інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, ОСОБА_3 вказав, що суд першої інстанції належним чином не перевірив та не встановив факти, що підтверджують його позовні вимоги.

Вказує, що з поважних причин пропустив, визначений законодавством, шестимісячний строк звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки проживав в м. Дніпро, а потім у м. Києві і про існування заповіту не знав.

Також при постановленні рішення судом першої інстанції не встановлено факту чи здійснювався нотаріусом виклик спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом оголошення або повідомлення у пресі.

За таких обставин, рішення суду підлягає до скасування як незаконне, ухвалене при неповному з'ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняття нової постанови про задоволення позову.

У відзиві, який надійшов від ОСОБА_5, зазначено, що рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06 червня 2018 рокує є законним і обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню, оскільки постановлене без порушення норм процесуального та матеріального права, а апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

Крім того, ніяких посилань та доказів про те, що позивач не був обізнаний про наявність заповіту на його ім'я, а в зв'язку із цим пропущено ним строк встановленого для прийняття спадщини, позивачем не надано до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У відповідності до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 18.07.2017 року.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними спорудами та земельну ділянку площею 0.1000 га, яка була надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1

Ще за життя ОСОБА_6, 02 червня 2012 року, склала заповіт, відповідно якого заповіла позивачу, який є її внуком, все своє майно. Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу Лагутівською С.П. та зареєстрований в реєстрі за № 773.

Тобто, позивач є спадкоємцем за заповітом після її смерті, який в установлений законом шестимісячний термін для прийняття спадщини не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Також встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 являються її дочками та спадкоємцями першої черги і в передбачений законом строк подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

На підставі вказаних заяв була заведена спадкова справа № 34/2017 року (а.с. 67-80).

14 лютого 2018 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Канівського міського нотаріального округу Стеблини С.В. із заявою про прийняття спадщини.

Постановою від 14 лютого 2018 року приватного нотаріуса Канівського міського нотаріального округу Стеблини С.В. відмовлено ОСОБА_3 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку із пропуском шестимісячного строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, яка відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкоємцем, повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття, але закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови

Доказів на підтвердження існування причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій із прийняття спадщини, позивачем не надано, лише зазначено, що позивач проживає у іншому місті, а саме в м. Києві, працює в ТОВ «Бінайс» торгівельним представником та має стислий графік роботи, також мають місце тимчасові відрядження та має на утриманні двох неповнолітніх дітей що не визнаються судом поважними причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволення позовних вимог правильно встановив про обізнаність позивача про смерть спадкодавця і відсутність належних доказів наявності поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що нотаріусом в порушення вимог ст. 63 Закону України «Про нотаріат» його не було повідомлено про заповіт не може бути взято до уваги, оскільки у позовній заяві не вказано, що йому не було відомо про існування заповіту, а лише зазначено, що перешкодою у зверненні до нотаріальної контори стало проживання в іншому місті та наявність двох малолітніх дітей.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 24 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови не можуть бути визнані поважними (п. 18).

Оскільки, не можуть бути визнані поважною причиною пропуску строку подання заяви на прийняття спадщини необізнаність про існування заповіту.

Будь-яких інших доводів поважності пропуску строку на прийняття спадщини позивачем не надано, тому висновок районного суду про відмову в задоволенні вимог є правильним.

Крім того, такий висновок узгоджується також і з позицією ВСУ, яка висловлена в правовому висновку під час розгляду справи № 6-85 цс 12, предметом якої був спір про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно зазначеного правового висновку вказано, що правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються.

Інші доводи апеляційної скарги були належним чином оцінені судом апеляційної інстанції і визнані такими, що не дають підстав для визнання рішення суду першої інстанції незаконним.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанцій не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд Черкаської області, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 , територіальної громади м. Канева в особі Канівської міської ради про продовження строку для прийняття спадщини залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий -

Судді -

Повний текст постанови виготовлено 09 серпня 2018 року.