У Х В А Л А

28.12.2018 Справа №607/26852/18

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Вийванко О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення Петриківської сільської ради,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення Петриківської сільської ради, шляхом заборони ОСОБА_5 чи іншим особам за його довіреністю вчиняти будь-які дії з відчуження, передання в оренду чи укладення договорів про встановлення права користування земельними ділянками для забудови (суперфіцію) житлового (-их) будинку (-ів), з кадастровими номерами: :02:001:4967; :02:001:4966; :02:001:4965; :02:001:4964; :02:001:4963; :02:001:4962; та заборонити ОСОБА_5 та будь-яким іншим особам ним залученим проводити будь-які будівельні (земельні) роботи на даних земельних ділянках, що знаходяться за адресою: с. Петриків вул. Польна Тернопільського району Тернопільської області.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_2, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою вул. Л.України будинок 23. Його дім знаходиться в секції житлової забудови по вулиці Стуса між Польовою та Л.Українки.

На V скликанні XVI сесії V пленарного засідання рішенням Петриківської сільської

ради № 1820 від 19 жовтня 2010 року за результатами розгляду колективної заяви жителів

села Петриків затверджено ширину дороги вулиці Стуса між вулицями Польна та Лесі

Українки шириною 9 метрів та внесено відповідні зміни до Генерального плану с. Петрики.

Ініціативною групою мешканців вулиці самостійно було покладено асфальтне

покриття та продовжується проведення благоустрою.

19.10.2018 р. заявником було виявлено незаконні будівельні роботи за адресою с. Петриків Тернопільського району вулиця Польна, з приводу чого проводиться перевірка

Тернопільським районним відділом поліції Тернопільського відділу поліції Головного

управління Національної поліції (ЄО №4288).

Заявнику стало відомо, що на цьому місці знаходяться

шість земельних ділянок, кожна з яких належить ОСОБА_4 кадастрові

номера: :02:001:4967; :02:001:4966; :02:001:4965;

:02:001:4964; :02:001:4963; :02:001:4962.

Усі вказані земельні ділянки утворені шляхом поділу земельної ділянки за

кадастровим номером: :02:001:1625, номер заявки: ЗВ-018, дата

заявки: 13.06.2018 00:00:00, призначення: для будівництва та обслуговування житлового

будинку, господарських будівель та споруд, площа: 0.1156 га., назва відділення: Відділ

Держземагентства у Тернопільському районі.

Не очікуючи на завершення перевірок ОСОБА_4 виконуються роботи зі зняття ґрунтового та дорожнього покриття для будівництва фундаменту. Пошкодження дорожнього покриття завдають значних матеріальних втрат для комунальної власності. Ведення будівництва по дорожньому покриттю повністю знищить дорогу в тому вигляді якому вона затверджена у Генеральному плані с. Петрики.

Зважаючи на дії ОСОБА_4, заявник ОСОБА_2 просить вжити заходів щодо забезпечення позову.

Дослідивши подану заяву, суд приходить до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, з огляду на наступне.

Пленум Верховного Суду України у постанові № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів…Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Також, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов'язків цивільного характеру передбачено і п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 2, 8 ЦПК України.

Частина 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом наведеного, жодне з положень Конвенції не може бути витлумачене як таке, що легітимізує набуття права власності одним суб'єктом за рахунок протиправного позбавлення майнового права іншого суб'єкта, із відмовою, до того ж, у можливості захисту порушеного права. Кожен, чиї права та свободи було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (Статті 13 і 14 Конвенції).

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Згідно частин 1, 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Суд звертає увагу на те, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими повязується застосування певного виду забезпечення позову. Натомість, у поданій заяві про забезпечення позову заявник не навів достатніх підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а тому, відповідно, останнім не доведено наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст. 149-153, 261, 352-354 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення Петриківської сільської ради.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її складання до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Ухвала суду складена та підписана 28 грудня 2018 року.

СуддяОСОБА_6