АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 641/8312/17

Провадження № 22-ц/790/2773/18

08 серпня 2018 року

м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря Бойко А. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1;

відповідачі - ТК ТОВ Фірма «Харків-Москва»;

ТДВ «Страхове товариство «Домінанта»;

третя особа - ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного провадження в місті Харкові апеляційну скаргу ТДВ «Страхове товариство «Домінанта»

на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 21 лютого 2018 року у складі судді Чайка І.В.,-

встановив:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до ТК ТОВ Фірма « Харків-Москва», ТДВ « СТ « Домінанта», третя особа ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в загальному розмірі 40098, 29 гривень.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 30.11.2016 року по вул. Плеханівській в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2., який належить позивачу по справі. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.12.2016 року виним у скоєнні вищевказаного ДТП визнано водія автомобіля «Toyota» Rav 4, а саме - ОСОБА_2 Цивільну відповідальність власника автомобіля «Toyota» Rav 4 перед третіми особами застраховано в ТДВ « СТ « Домінанта», про що виданий поліс № АЕ/7759721 з терміном дії з 25.02.2016 року по 24.02.2017 року. Позивач звернувся до ТДВ « СТ « Домінанта» із відповідною заявою про виплату страхового відшкодування. Представником ТДВ « СТ «Домінанта» був здійснений огляд автомобіля, в ході якого були виявлені технічні пошкодження автомобіля позивача та згодом був складений звіт, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача, з урахуванням фізичного зносу запчастин та за вирахуванням франшизи, склала 45335,04 грн. без врахування ПДВ. Вказана сума була відшкодована позивачу. Однак позивач вказує, що фактичні витрати на відновлення його автомобіля після ДТП становлять значно більше, а саме 102100,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт з ремонту автомобіля, а також квитанціями про сплату послуг з ремонту автомобіля. Отже, враховуючи ліміт страхового відшкодування зазначений в страховому полісі, який становить 100000,00 грн. з ПДВ позивач вважає що ТДВ « СТ « Домінанта» повинно йому відшкодувати різницю між фактично витраченими коштами пов'язаними з ремонтом автомобіля та отриманим страховим відшкодуванням, що за вирахуванням суми франшизи становить 37498,29 грн. Крім того, позивач вказує, що суму збитків в розмірі 2100,00 грн., що не покривається лімітом страхової виплати, а також суму франшизи в розмірі 500,00 грн., повинна йому відшкодувати ТК ТОВ Фірма « Харків-Москва», оскільки воно є власником автомобіля з вини якого сталося ДТП.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи позовної заяви.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.02.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ТДВ « СТ « Домінанта» на користь ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди в розмірі 37 397,44 гривень. Стягнуто з ТК ТОВ Фірма « Харків-Москва» на користь ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди в розмірі 2600 гривень. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ТДВ «СТ «Домінанта» просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення матеріальної шкоди з ТДВ «СК «Домінанта» на користь ОСОБА_1 скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволені цих вимог. При цьому посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що страхове відшкодування було визначено та виплачено страховою компанією в повному обсязі, інші витрати мають бути стягнуті з винної особи, а не з ТДВ «СК «Домінанта».

Вислухавши доповідь судді, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах за ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст.ст. 263, 264 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, що 30.11.2016 року по вул. Плехнаівській в м. Харкові сталася дорожньо-транспорта пригода за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_3., який належить ОСОБА_1

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.12.2016 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Toyota» Prado д.н. НОМЕР_4, власником вказаного автомобіля є ОСОБА_1 ( а.с.20)

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Toyota» Rav 4 д.н. НОМЕР_5, згідно полісу № АЕ/7759721 від 25.02.2016 року страхувальником якого є ТК ТОВ Фірма « Харків-Москва», застрахована в ТДВ «СТ« Домінанта». Строк дії вказаного полісу визначено з 25.02.2016 року до 24.02.2017 року. Ліміт страхового відшкодування зазначений в вказаному страховому полісі, становить 10000,00 гривень та розмір франшизи - 500,00 гривень.

Відповідно до звіту №63-D/26/9 від 26.01.2017 року, що був виготовлений на замовлення ТДВ " СТ " Домінанта", матеріальний збиток завданий власникові автомобіля НОМЕР_2. в результаті його пошкодження становить 45835,04 гривень, без урахування ПДВ ( а.с.11).

Згідно платіжного доручення № 4496 від 18.04.2017 року, ТДВ « СТ «Домінанта» здійснило виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі 45435,89 гривень.

Згідно акту виконаних робіт ФОП ОСОБА_3 № АО 001484 від 17.07.2017 року вбачається, що вартість надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автомобіля НОМЕР_2 в загальному розмірі становить 102100,00 гривень (.а.с.45-48).

Згідно наданих суду копій квитанції, вбачається що за ремонт автомобіля виконавцю послуг ФОП ОСОБА_3 в загальному розмірі сплачено 101800,00 грн. (а.с.39- 44).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що розмір завданої шкоди перевищує розмір страхової виплати. Розмір ліміту страхового відшкодування дозволяє здійсненню страхової виплати за фактичні витрати з відновлювального ремонту автомобіля.

Проте повністю погодитися з такими висновками судова колегія не може.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Вимогами ч. 2 ст. 1192 ЦК України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Чинним законодавством передбачено як стягнення відшкодування шкоди на підставі звітів про вартість матеріальної шкоди для подальшого ремонту автомобіля, або отримання відшкодування, якщо особа не бажає відновлювати транспортний засіб, так і за доказами про реально понесені витрати на відновлювальний ремонт автомобіля.

Порядок розрахунку розміру шкоди, пов'язаної з пошкодженням транспортного засобу завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, встановлений Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Частиною 1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 Закону встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Аналіз змісту ст. ст. 1192, 1194 ЦК України, ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дає підстави вважати, що відшкодуванню підлягають реально понесені витрати для відновлення пошкодженого майна, і якщо пошкоджено було не нове майно, а майно, яке мало ступінь зносу, то за відсутності доказів неможливості відновлення такого майна без заміни певних деталей на нові винна особа у спричиненні шкоди не повинна сплачувати різницю між дійсною вартістю майна, яке пошкоджено з її вини та вартістю нового майна. У випадку ж наявності доказів неможливості відновлення автомобіля без заміни деталей на нові (зняття їх з виробництва тощо), особа винна у спричиненні шкоди має право вимагати передачі їй замінених деталей, а у випадку коли потерпіла особа не може передати такі деталі їх залишкова вартість має відраховуватися від розміру відшкодування, яке підлягає стягненню.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідно до звіту № 63-D/26/9 від 26.01.2017 року вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_6 складає 55 002,04 гривень з ПДВ, та 45 835, 04 гривень без ПДВ.

Розрахунок зносу здійснювався суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Промислова компанія «СЕЛТИМ» на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (ПДВ). При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Отже, страховик відшкодовує виключно вартість матеріального збитку (сума страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу без ПДВ та з вирахуванням франшизи).

Враховуючи вищевикладене ТДВ «СТ «Домінанта» було розраховано та здійснено виплату страхового відшкодування, розмір якого складає 45 335,04 гривень (без урахування ПДВ та франшизи) разом із пенею у розмірі 100,85 гривень та 18.04.2017 року платіжним дорученням № 4496 перераховано на рахунок позивача.

Крім того, обґрунтованість розміру страхового відшкодування було перевірено Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Доказів про невідповідність звіту матеріали справи не містять.

Тобто, страхова компанія в повному обсязі виконала свої зобов'язання перед позивачем у визначений законом строк і позивач погодився з визначеним розміром відшкодування.

Посилання ОСОБА_1 в позовній заяві на те, що фактичний розмір завданої йому шкоди визначений копіями квитанцій ФОП ОСОБА_3 на підставі акту виконаних робіт № АО 001484 від 17.07.2017 року, в зв'язку з чим сума страхового відшкодування підлягає перегляду, судовою колегією не приймається.

Страхова компанія під час вирішення питання про виплату страхового відшкодування у першу чергу керується Законом № 1961-IV. Звертаючись із заявою до страховика про виплату страхового відшкодування, позивач погодився на відшкодування страховою компанією збитків саме у визначеному нею розмірі, а ремонт та відновлення автомобіля відбулося через три місяці після проведення виплати страхового відшкодування.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин рішення суду в частині стягнення з ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» матеріальної шкоди розмірі 37 397,44 та судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову в цій частині.

В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржувалося, судом не переглядалося.

Питання про розподіл судових витрат судова колегія вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.374,376,381-384 ЦПК України, суд-

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства с додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 21 лютого 2018 року змінити.

В частині стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на користь ОСОБА_1 суми матеріальної шкоди у розмірі 37 397,44 гривень та судових витрат в сумі 320 гривень - скасувати і в позові в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_7, місце проживання: АДРЕСА_1) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 119) сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 960 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

І.П. Коваленко