Справа № 461/3472/18 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/811/260/18 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Брикайло М.В.

з участю представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 липня 2018 року в складі судді Волоско І.Р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, з участю третьої особи Першої Львівської державної нотаріальної контори, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

встановила:

В травні 2018 року позивач ОСОБА_4 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_5, з участю третьої особи Перша Львівська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6

Вимоги обґрунтовував тим, що 18.07.2005 року його вітчим ОСОБА_6 склав заповіт, за яким свою частку квартири АДРЕСА_2 заповів ОСОБА_4, а у разі його смерті до відкриття спадщини або неприйняття ним спадщини матері позивача ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_6, а ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла його дружина ОСОБА_7

Після смерті ОСОБА_6 нотаріальною конторою заведено спадкову справу на підставі заяви відповідача ОСОБА_5 про прийняття спадщини за законом, яка є рідною дочкою ОСОБА_6

26.04.2018 року позивач звернувся до ПЛДНК про прийняття спадщини за заповітом.

Вважає, що порушив шестимісячний строк для прийняття спадщини у зв'язку з хворобливим станом та потребою у фаховому лікарському спостереженні, приналежністю до людей з інвалідністю через перенесений ішемічний інсульт, віддаленістю власного місця проживання від місця проживання покійного, характером трудових функцій експедитора, потребою забезпечення (в т.ч. фінансового) належного догляду та лікування матері, яка важко переживала втрату чоловіка, а також самим фактом смерті його матері ОСОБА_7 Просив позов задовольнити та визначити додатковий строк два місяці для подання заяви про прийняття спадщини.

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17 липня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, з участю третьої особи Першої Львівської державної нотаріальної контори, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_4, з оскаржуваним рішенням не погоджується, вважає його таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції в порушення вимог процесуального закону розглянув дану справу, яка стосується спадкування, в порядку спрощеного позовного провадження, що є підставою для скасування відповідного рішення суду.

Звертає увагу на те, що за відсутності у нього відомостей про складений покійним ОСОБА_6, який був йому вітчимом та другим чоловіком матері ОСОБА_7, заповіт від 18.07.2005 року, у нього не було правових підстав для звернення до нотаріуса із заявою про спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, оскільки знав про те, що в останнього була рідна дочка ОСОБА_5

Таким чином, поза увагою суду залишилось те, що питання виникнення в апелянта права на спадкування залежало не лише від факту смерті ОСОБА_6, а й від інформованості ОСОБА_4 про наявність заповіту на його користь.

Покликається на недобросовісність в поведінці відповідача та третьої особи стосовно питання спадкування, яка полягає у тому, що у своїй заяві від 20.02.2018 року ОСОБА_5 зазначила, що після смерті її батька не має інших спадкоємців та пережившої дружини, при цьому, про факт наявності пережившої дружини відповідачу було достеменно відомо.

Місцевий суд не дослідив, чи перевірив нотаріус при заведенні спадкової справи за даними Спадкового реєстру наявність заповіту та чи повідомив позивача про відкриття спадщини.

Дізнавшись про наявність заповіту ОСОБА_6 від 18.07.2005 року, позивач ОСОБА_4 одразу ж 26.04.2018 року скерував відповідну заяву у нотаріальну контору, тому вважає, що сама по собі необізнаність спадкоємця про наявність заповіту уже є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Крім цього, звертає увагу, що не проживав та не проживає в одному населеному пункті з покійним ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що підтверджується довідкою Житлово-експлуатаційної дільниці № 902 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом»янського району м. Києва» № 902/4102 від 02.09.2016 року.

Також, у зв'язку з перенесенням ішемічного інсульту потребує нагляду та частого амбулаторного і стаціонарного лікування, яке також здійснюється в м. Києві.

Працює на посаді експедитора у ТзОВ «Термінал-М», що передбачає роз'їзний характер роботи.

Наведені обставини у їх сукупності, на думку апелянта, свідчать про поважність причин пропуску строку подання заяви на прийняття спадщини та одночасно про підставність позовних вимог.

Просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 липня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_2 на підтримку доводів скарги, а також пояснення представника відповідача ОСОБА_3 на заперечення таких, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог та ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що інвалідність позивача та його хвороба, у зв'язку з чим він перебував на стаціонарному лікуванні в період з 30.09.2016 року по 10.10.2016 року (виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 10.10.2016 року № 13209) не є належним та допустимим доказом пропуску позивачем строку подання заяви про прийняття спадщини, оскільки спадкодавець ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Не є підтвердженням поважності пропуску строку і Довідка № 11-1 від 11.07.2016 року, завірена 10.05.2018 року про роботу у ТзОВ «Термінал -М» на посаді експедитора, оскільки не підтверджує тверджень позивача про його часті відрядження за межі України.

Крім цього, суд вказав, що у позивача ОСОБА_4 не існувало жодних обмежень можливості надіслати заяву про прийняття спадщини поштою з місця свого проживання, що він і зрештою зробив 26.04.2018р.

Таким чином, встановивши, що будь-яких перешкод для подання заяви про прийняття спадщини у позивача не було, суд прийшов висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись із висновками місцевого суду, тому оскаржуване рішення не може залишитись в законній силі.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

Спадкування може відбуватися за заповітом або за законом.

В обох випадках спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, і, крім того, юридичні особи та інші учасники цивільних відносин.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно із ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Разом з тим, частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Звертаючись з позовними вимогами, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_4 вказував на перенесений ішемічний інсульт та необхідність періодичного (стаціонарного та амбулаторного) лікування, проживання в іншому населеному пункті ніж спадкодавець та відсутність інформації про наявність заповіту.

Судом встановлено такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до договору міни квартир від 07.09.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Холявкою. В.Я. та зареєстрованого в реєстрі за № 2063, позивач ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 набули у спільну власність квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 12).

Згідно із Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого ЛОДК БТІ та ЕО № 4996040 від 08.10.2004 року квартира АДРЕСА_2 зареєстрована на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 13).

Покійна ОСОБА_7 була мамою позивача ОСОБА_4, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року у віці 79 років (а.с. 9, 10, 24).

Покійний спадкодавець ОСОБА_6 був другим чоловіком ОСОБА_7, відтак відчимом позивача ОСОБА_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року у віці 77 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 11, 20).

18.07.2005 року ОСОБА_6 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом ПЛДНК Сулимою Н.Б. та зареєстрований в реєстрі за № 6-1977, відповідно до якого свою частину квартири АДРЕСА_2 заповів ОСОБА_4, а у разі його смерті, до відкриття спадщини або неприйняття ним спадщини - ОСОБА_7 (а.с. 18).

Покійна ОСОБА_7 також заповітом від 01.07.2005 року все своє майно заповіла сину ОСОБА_4 (а.с. 17).

Згідно із довідкою з місця проживання про склад сім»ї і прописку № 2063 від 15.06.2001 року у квартирі АДРЕСА_2 були зареєстровані ОСОБА_6 та ОСОБА_10, співвласником є також позивач ОСОБА_4 (а.с. 9).

Позивач ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

26.04.2018 року ОСОБА_4 звернувся до Першої львівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_6 (а.с. 68).

Листом ПЛДНК № 726/02-14 від 10.05.2018 року ОСОБА_4 повідомлено, що ним не дотримано шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с. 52).

В свою чергу, із дослідженої копії спадкової справи № 51/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6 встановлено, що 27.02.2018 року, тобто на наступний день після смерті ОСОБА_7 (дружини спадкодавця ОСОБА_6.) відповідач ОСОБА_5, як рідна дочка померлого ОСОБА_6, звернулась до Першої Львівської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, за законом.

У заяві про прийняття спадщини зазначила, що інших спадкоємців та пережившої дружини немає.

27.02.2018 року Перша Львівська нотаріальна контора завела спадкову справу № 51/2018 р. до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6 на підставі заяви ОСОБА_5 від 27.02.2018 року про прийняття спадщини за законом. (а.с. 59-79).

Копія спадкової справи міститься у матеріалах справи та досліджувалась судом першої інстанції.

З копії свідоцтв про поховання, як після смерті ОСОБА_6 так і ОСОБА_7, які видавались позивачу ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 року та ІНФОРМАЦІЯ_4 року відповідно, слідує те, що останній здійснив поховання покійних на наданих ділянках Голосківського кладовища, розміщеного у м. Львові, тобто у вказані дні був присутній на похоронах у м. Львові (а.с. 22, 25).

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та врахувавши її фактичних обставин.

Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 27.02.2018 року, сформованої державним нотаріусом ОСОБА_12 у зв'язку з відкриттям спадкової справи, за відповідними параметрами запиту у спадковому реєстрі було виявлено заповіт, посвідчений 18.07.2005 року державним нотаріусом першої Львівської державної нотаріальної контори Сулима Н.Б. за реєстровим номером 6-1977, який є чинним (а.с. 64).

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Поряд з цим, встановивши на підставі даних Спадкового реєстру наявність заповіту посвідченого від імені померлого ОСОБА_6 на ОСОБА_4 ще 27.02.2018 року та повідомивши про це двічі листами від 06.02.2018 року та 08.05.2018 року відповідача ОСОБА_5, в матеріалах справи відсутні докази повідомлення нотаріусом позивача ОСОБА_4 з вказаного часу (27.02.2018 року) про наявність заповіту, або ж про виклик спадкоємця ОСОБА_4 шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Крім цього, у зв'язку із перенесеним в квітні 2016 року ішемічним інсультом в басейні правої СМА беззаперечним є той факт, що ОСОБА_4 став інвалідом III групи та потребує лікарського спостереження й нагляду частого амбулаторного і стаціонарного лікування, медичний супровід, як пацієнта здійснюється у м. Києві, що підтверджується копіями відповідних медичних документів.

Наведені обставини у їх сукупності, на думку колегії суддів, свідчать про поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, який пропущено на один день, що свідчить про підставність позовних вимог та необхідність скасування оскаржуваного рішення.

Не може залишитись поза увагою апеляційного суду те, що відкриваючи провадження у даній справі, місцевий суд ухвалив здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

При цьому, частина 4 статті 274 ЦПК України визначає перелік справ у спорах, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження, серед яких спір між сторонами, що виник зі спадкових правовідносин.

Зазначені обставини, в силу положень п. 7 ч. 3 ст. 377 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції.

Оскільки судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 липня 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України колегія суддів вирішує питання розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 368, 372, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 липня 2018 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_5, з участю третьої особи Першої Львівської державної нотаріальної контори, про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року терміном 2 (два) місяці, з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 704 сімсот чотири) грн. 08 коп. судового збору за подання позовної заяви та 1057 (одна тисяча п»ятдесят сім) грн. 20 коп. за розгляд апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 19 грудня 2018 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк