Справа № 203/2157/17
УХВАЛА

19 грудня 2018 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Ркоян Ю.А.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мєлнік Лучії, третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про визнання заповіту недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м.Дніпропетровська перебуває вищезазначена цивільна справа.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобовязані сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними права не допускається.

Частиною 4 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Як зазначає в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобовязання з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватись належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

В рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» вказує, що держави учасниці Ради Європи зобовязані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

В рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобовязаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які повязані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно ч.5 ст.223, п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України встановлено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його незявлення не перешкоджає вирішенню спору.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв'язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою від 11.01.2018 року позовна заява ОСОБА_1 залишалась без розгляду, в звязку з повторною неявкою останньої в судові засідання.

Ухвалою апеляційного суду від 08.08.2018 року ухвалу суду першої інстанції було скасовано та справу направлено для продовження розгляду.

Поряд з цим, будучі обізнаною про наявність в провадженні суду справи за її позовом позивачка до суду не зявлялась та ходом розгляду справи не цікавилась.

Також остання не скористалась своїм правом на подачу клопотання в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України про розгляд справи за її відсутності, не забезпечила представництво своїх інтересів в суді.

В судові засідання, що призначались на 20.09.2018 року, 01.11.2018 року, 21.11.2018 року та 19.12.2018 року позивачка за викликами не зявлялась, про причини своєї неявки суд не повідомляла.

В звязку з вищенаведеним, вказану поведінку позивачки суд розцінює, як відсутність у неї зацікавленості у вирішенні спору по суті, недобросовісне користування своїми процесуальними правами.

З огляду на це, через неодноразову неявку позивачки а в судові засідання, відсутність клопотань останньої про розгляд справи без її участі, позовну заяву слід залишити без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,12,43,44,223,257,258-261 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Мєлнік Лучії, третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про визнання заповіту недійсним залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України та може бути оскаржена, шляхом подачі учасниками справи апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя С.Ю.Казак