Провадження № 2/200/4389/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

«26» грудня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Лавренко Н.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку, -

ВСТАНОВИВ:

06 листопада 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом.

В обґрунтування позову посилається на те, що 10 лютого 2017 року сталося ДТП за участю транспортного засобу «Фольксваген» номерний знак НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_2, та транспортного засобу «Тойота Камрі» номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1 Внаслідок ДТП позивачу був нанесений матеріальний збиток. ДТП сталося з вини відповідача. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_3» згідно полісу АК/5080130, згідно з яким сума франшизи становить 2000 грн., ліміт відповідальності страховика 100000 грн. Позивач надав страховику заяву про виплату страхового відшкодування та всі необхідні документи. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження, розмір матеріального збитку, завданого позивачу пошкодженням його автомобіля, становить 139 064,73 грн. Витрати позивача на проведення авто товарознавчої експертизи склали 1000 грн., та витрати на евакуацію пошкодженого транспортного засобу склали 2390,00 грн. Тобто, загальний розмір збитків складає 142454,73 грн. Страхова компанія ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_3» виплатила позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 98000 грн. Відповідач зобовязаний компенсувати позивачу різницю між розміром матеріального збитку та сумою виплаченого страхового відшкодування, а також витрати на проведення автотоварознавчого дослідження та евакуацію пошкодженого автомобіля, що становить разом 44454,73 грн. Крім того, для захисту своїх прав позивач був змушений звернутися за правовою допомогою до адвоката, тому з відповідача мають бути стягнуті витрати позивача на правову допомогу в сумі 5100 грн.

З урахуванням викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальні збитки в розмірі 44454,73 грн., судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 640 грн. та витрат на правову допомогу 5100 грн.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В. від 07 листопада 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 28 лютого 2018 року.

В подальшому судове засідання відкладалось на 21 травня 2018 року, однак відповідач жодного разу в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи, причину неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2018 року постановлено цивільну справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2018 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено наступне.

10 лютого 2017 року приблизно о 5 год. 45 хв. ОСОБА_2 на перехресті вул. Запорізьке шосе та вул.. Панікахи в м. Дніпро, керуючи мікроавтобусом «Фольксваген» д/н НОМЕР_1, при виїзді з другорядної дороги виїхав на перехрестя і не надав дорогу транспортному засобу, який наближався до нього по головній дорозі, внаслідок чого зіткнувся з автомобілем «Тойота Камрі» д/н НОМЕР_2, що спричинило пошкодження транспортних засобів, водій Тойота Камрі д/н НОМЕР_2 ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.03.2017 року у справі № 200/4323/17 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Постанова суду набрала законної сили.

Згідно з п.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема щодо винуватості ОСОБА_2 не потребують доказування, оскільки встановлені постановою суду по вищевказаній справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили.

У вищезазначеній ДТП транспортному засобу «Тойота Камрі» д/н НОМЕР_2 були спричинені механічні пошкодження.

Згідно висновку експертного дослідження № 1503/17/17 від 09.03.2017 року розмір матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля «Тойота Камрі» д/н НОМЕР_2, склала 139 064,73 гривень.

Власником автомобіля «Тойота Камрі» д/н НОМЕР_2 є ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

За проведення експертного дослідження автомобіля позивачем було сплачено 1000 грн., що підтверджується квитанцією про оплату наданих експертних послуг від 09.03.2017 року.

Крім того, відповідно до акта виконаних робіт № 11 від 10.02.2017 року, ФОП ОСОБА_4 надав ОСОБА_1 послуги з евакуації пошкодженого автомобіля від вул. Запорізьке шосе до вул. Білостоцького, на загальну суму 2390 грн.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивачу завдано збитків внаслідок неправомірних дій відповідача на загальну суму 142 454,73 грн.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (стаття 1187 ЦК України).

В п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Стаття 1192 ЦК України визначає, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За доводами позивача, страховик ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_3» виплатив йому згідно полісу АК/5080130 страхове відшкодування у розмірі 98 000 грн., виходячи з ліміту відповідальності страховика 100000 грн. та франшизи у розмірі 2000 грн.

Таким чином, невідшкодована сума матеріального збитку становить 142454,73 грн. 98000 грн. = 44454,73 грн.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, на думку суду, позивач довів належними та достатніми доказами розмір завданої йому матеріальної шкоди, разом з тим, відповідач не надав заперечень проти позовних вимог.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу у сумі 5100 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).

При визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката по конкретній справі, адресований клієнту.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_5 06 жовтня 2017 року було укладено договір про надання правової допомоги № 06/10/17-1, за умовами якого адвокат зобовязується надати клієнту правову допомогу із будь-яких питань, що виникають у клієнта з приводу врегулювання наслідків ДТП, яка мала місце 10.02.2017 року за участю автомобілів Фольксваген д/н НОМЕР_1, Тойота д/н НОМЕР_2, страховик ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_3» поліс ЦПВ АК/5080130, водій правопорушник ОСОБА_2.Згідно договору, вартість послуг адвоката (гонорар) складає 5100 грн.

Позивачем було сплачено кошти за правову допомогу в сумі 5100 грн., що підтверджується квитанцією від 06.10.2017 року.

В матеріалах справи міститься розрахунок вартості адвокатського гонорару, який складається з наступного: ознайомлення із суттю правових питань клієнта, які потребують вирішення, надання клієнту розгорнутої консультації з приводу можливих судових перспектив виконання предмету договору, аналіз судової практики судів касаційної інстанції по подібним справам 2 години, сума 600 грн.; підготовка позовної заяви та комплекту документів для предявлення позову до суду 3 години, сума 1800 грн.; участь адвоката в судових засіданнях, фактичний час перебування у приміщенні суду, час витрачений на складання процесуальних зав та клопотань, в яких виникає необхідність під час розгляду справи, час, витрачений на прибуття адвоката до місця розгляду судової справи тощо фіксована ставка 2700 грн.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4) матеріальні збитки в розмірі 44 454,73 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, повязані із розглядом справи, а саме судовий збір у розмірі 640,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 5100 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Е.В. Женеску