Ухвала

27 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 592/11488/18

провадження № 61-48588ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 вересня 2018 року та постанову апеляційного суду Сумської області від 20 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

АналізЄдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину.

Позовна заява мотивована тим, що вони з відповідачем мають спільну дочку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 березня 2013 року з відповідача стягнуто аліменти на дитину у розмірі 700,00 грн щомісячно до досягнення нею повноліття. На даний час присуджені до стягнення аліменти не відповідають нормам СК України та є значно меншими від 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Крім того, з 2016 року стан здоров'я позивача різко погіршився, вона потребує постійного догляду та є непрацездатною, отримує пенсію по інвалідності. В зв'язку з погіршенням її майнового стану, вона не має можливості самостійно утримувати дитину, а стягнуті за судовим рішення аліменти не можуть забезпечити дочку на належному рівні. Крім того, з метою оздоровлення дочки та розвитку її спортивних здібностей, позивачем було придбано путівку до спортивно-оздоровчого табору «Орлятко», вартість якої становить 6 300,00 грн. У зв'язку з наявним у дитини захворюванням очей, закладом охорони здоров'я було запропоновано безкоштовну путівку до державного закладу «Дитячий спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій «Ходжибей». Відповідач відмовився, як самостійно відвести дитину до санаторію, який знаходиться в м. Одеса, і забрати її звідти, так і сплатити вартість проїзду дочки.

Ураховуючи викладене, позивач просила: змінити розмір аліментів, що підлягають стягненню ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 із 700,00 грн щомісячно на ? частину від усіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з ОСОБА_1 на її користь додаткові витрати на утримання дочки у розмірі 8 497,91 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 вересня 2018 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Сумської області від 20 листопада 2018 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Збільшено розмір стягнутих аліментів на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно на дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до її повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили. Стягнуто з ОСОБА_1 додаткові витрати на неповнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 5 347,91 грн на користь ОСОБА_2 Виконавчий лист, виданий за рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 березня 2013 року, відкликано до справи №592/186/13-ц. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

13 грудня 2018 року ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 вересня 2018 року та постанову апеляційного суду Сумської області від 20 листопада 2018 року, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення по суті позову.

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а також тим, судами не ураховано той факт, що відповідач приймає участь у забезпеченні дитини та не відмовляється нести додаткові витрати на утримання дитини. Відповідач є фізичною особою-підприємцем і стягнення ? частини від його заробітку призведе до неможливості виконання цього рішення суду.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення ухвалені у справі про зміну розміру аліментів з 700,00 грн на ? частину від усіх доходів відповідача та стягнення додаткових витрат на дитинуу розмірі 8 497,91 грн.

Отже, справа № 592/11488/18 не є справою з ціною позову, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Справа № 592/11488/18 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 вересня 2018 року та постанову апеляційного суду Сумської області від 20 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат