Провадження № 2/200/4454/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

«14» грудня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Масенка Г.Є.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

14 листопада 2017 року позивач ОСОБА_2 акціонерне товариство «ДТЕК Дніпрообленерго» звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом.

В обґрунтування позову вказав, що між сторонами 16.03.2010 року був укладений договір № 61-34/09 про постачання електричної енергії, з додатками. За умовами договору споживач зобовязаний щомісячно надавати постачальнику звіти показань приладів обліку електричної енергії, на підставі яких постачальник здійснює нарахування за спожиту електроенергію, які споживач зобовязаний оплатити за розрахунковий період згідно з тарифами на електроенергію, що визначаються у порядку, затвердженому Національною комісією регулювання електроенергетики України. Відповідач неналежним чином виконував свої зобовязання за договором, в звязку з чим утворилась заборгованість за спожиту електроенергію за березень 2015 року в розмірі 2355,09 грн. Крім того, у лютому-березні 2015 року відповідач в порушення умов договору перевищив обсяг споживання електричної енергії на 2776 кВт*г, у звязку з чим йому виставлено до сплати рахунки за перевищення договірної величини споживання електричної енергії на суму 4441,14 грн. Також у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу 3% річних та інфляційні втрати в звязку з простроченням оплати грошових коштів за електроенергію.

З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача 8665,17 грн., в тому числі: борг за активну електроенергію у сумі 2355,09 грн., борг за перевищення договірної величини споживання 4441,14 грн., інфляційній втрати у сумі 1610,66 грн., 3% річних у сумі 258,28 грн. та судові витрати у розмірі 1600,00 грн.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, та призначено до розгляду по суті в судовому засіданні на 10 травня 2018 року.

Відповідач, який належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив.

Ухвалою суду від 10 травня 2018 року визначено здійснювати судовий розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін з призначенням судового засідання на 11 червня 2018 року, встановлено відповідачу десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи, відзиву на позовну заяву не надав.

Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2018 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено наступне.

16 березня 2010 року між Відкритим акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 був укладений договір № 61-34/09 про постачання електричної енергії, з додатками. За умовами договору споживач зобовязаний щомісячно надавати постачальнику звіти показань приладів обліку електричної енергії, на підставі яких постачальник здійснює нарахування за спожиту електроенергію, які споживач зобовязаний оплатити за розрахунковий період згідно з тарифами на електроенергію, що визначаються у порядку, затвердженому Національною комісією регулювання електроенергетики України.

Відповідно до п.6.11 Правил користування електричною енергією, які затверджені постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 17.10.1996 № 28, остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором.

Згідно з п.4.2 Додатку № 3 до договору, розрахунок за фактично спожиту активну електроенергію у розрахунковому періоді здійснюється у термін протягом пяти календарних днів після закінчення розрахункового періоду шляхом перерахування грошових коштів постачальнику на поточний рахунок зі спеціальним режимом користування.

Згідно п.4.2.1 договору, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно із вимогами розділу 5 цього договору, споживач сплачує постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитих та договірних величин.

Розрахунок за перевищення договірної величини споживання електричної енергії і потужності споживач повинен здійснити на підставі рахунку протягом пяти операційних днів з дня його отримання.

З матеріалів справи вбачається, що за даними ЄДРПОУ, станом на 26.01.2017 року субєкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є припиненим (а.с. 7).

Відповідач неналежним чином виконував свої зобовязання за договором, в звязку з чим утворилась заборгованість за спожиту електроенергію за березень 2015 року в розмірі 2355,09 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем.

Крім того, у лютому та березні 2015 року відповідач в порушення умов договору перевищив обсяг споживання електричної енергії на 2776 кВт*г, у звязку з чим йому виставлено до сплати рахунки за перевищення договірної величини споживання електричної енергії на загальну суму 4441,14 грн., що підтверджується розрахунком нарахування за перевищення договірної величини споживання електричної енергії, а також рахунком № 111/61-344/09/2/5У-1В за лютий 2015 року на суму 3595,50 грн., актом про використану електричну енергію за лютий 2015 року; рахунком № 111/61-344/09/3/5 за березень 2015 року на суму 845,64 грн., актом про використану електричну енергію за березень 2015 року.

Відповідно до ст.ст. 11, 13, 14 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Цивільні права і обов'язки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання.

У відповідності з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Звертаючись з вказаним позовом до суду, позивач також заявляє вимоги щодо стягнення з відповідача на свою користь інфляційні втрати у сумі 1610,66 грн., 3% річних у сумі 258,28 грн.

Так, відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як передбачено ч.2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, за змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних на суму боргу входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення законодавства, а також зважаючи на те, що обставини щодо невиконання відповідачем своїх грошових зобов'язань перед позивачем знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд, з урахуванням положень ст. 13 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства, вважає, що вимоги позивача про відшкодування йому відповідачем інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених ст. 625 ЦК України, є правомірними, а тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення інфляційні втрати у сумі 1610,66 грн., 3% річних у сумі 258,28 грн.

Судом перевірено розрахунки, надані позивачем, та визнано їх вірними.

Відповідач заперечень чи спростувань щодо наданих позивачем розрахунків не надав, як не надав доказів того, що вказана сума боргу ним сплачена повністю або частково.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень ч. 1 ст.141 ЦПК України, з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача сплачені ним сума судового збору.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» (49107, м. Дніпро, Запорізьке шосе, 22, ) 8665,17 грн., в тому числі: борг за активну електроенергію у сумі 2355,09 грн., борг за перевищення договірної величини споживання 4441,14 грн., інфляційній втрати у сумі 1610,66 грн., 3% річних у сумі 258,28 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Е.В. Женеску