Справа № 574/256/18
Провадження №2/574/217/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М.

з участю секретаря Кошелєвої Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Буринської міської ради Буринського району Сумської області та Буринської районної державної адміністрації Сумської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з цим позовом мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла їх прабаба ОСОБА_4, у зв'язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло, в тому числі, право на земельну частку (пай) розміром 3,01 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3. Після її смерті спадщину прийняла ОСОБА_5 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, будучи спадкоємцем за законом, але юридично не оформила і померла ІНФОРМАЦІЯ_4. Після її смерті також відкрилася спадщина, яку прийняв їх батько ОСОБА_6 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, будучи спадкоємцем за законом, але юридично не оформив і помер 24.06.2001 року. Вони прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном і отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. Однак оформити свої спадкові права на право на земельну частку (пай) в нотаріальній конторі не можуть, оскільки нотаріус звернув увагу, що вказаний сертифікат був виданий вже після смерті спадкодавця. Просили визнати за ними право на вищевказану земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом по ? частці за кожним.

Представник позивачів ОСОБА_7 позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути без її участі, про що повідомила суд письмовою заявою.

Представник відповідача Буринської міської ради про розгляд справи повідомлений належним чином, в судове засідання не явився по невідомій причині, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, відзив на позовну заяву не надав. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у його відсутності за наявними доказами.

Представник відповідача Буринської РДА в задоволенні позовної заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово листом.

Оскільки сторони у судове засідання не з'явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків.

Зокрема, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла прабаба позивачів ОСОБА_4, яка мешкала в с.Верхня Сагарівка, Буринського району, Сумської області, у зв'язку з чим відкрилася спадщина, до якої ввійшло, в тому числі, право на земельну частку (пай) , яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «Терн» розміром 3,01 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке посвідчено сертифікатом серії НОМЕР_3, яку прийняла баба позивачів ОСОБА_5 фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном згідно вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР, являючись при цьому спадкоємцем за законом, але юридично не оформила і померла ІНФОРМАЦІЯ_4. Спадщину після смерті останньої прийняв батько позивачів ОСОБА_6 фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном згідно вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР, являючись при цьому спадкоємцем за законом, але юридично не оформив і помер ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть ОСОБА_4, сертифікатом на право на земельну частку (пай), довідкою Вознесенської сільської ради, повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_5, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_6, повторним свідоцтвом про смерть ОСОБА_5, свідоцтвом про смерть ОСОБА_6, витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с.16-17,21-23,27-30,40).

Після смерті ОСОБА_6 також відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло в тому числі, право на вище згадану земельну частку (пай), яке належало ОСОБА_4, яку прийняли ОСОБА_1 та ОСОБА_2- позивачі по справі фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном згідно вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР, являючись при цьому спадкоємцями за законом і на частину спадкового майна отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується копіями паспортів позивачів, копіями свідоцтв про народження позивачів, копіями свідоцтв про право на спадщину за законом, копією спадкової справи (а.с.11-15,31-35).

Разом з тим, позивачі не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину на вище згадане право на земельну частку (пай), оскільки зазначений сертифікат виданий 01.08.1996 року, тобто після смерті ОСОБА_4, що також підтверджується копією свідоцтва про смерть та копією сертифікату.

Однак право останньої на вказану земельну частку( пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям" №720/95.

Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям", право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»).

Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, будучи колишнім членом КСП - пенсіонером, була включена до відповідного списку громадян - членів САПТЗТ «Терн», який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_4 і їй вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий відповідно до рішення Буринської районної державної адміністрації від 29.07.1996 №282, що підтверджується Державним актом на право колективної власності на землю, доданим до нього списком громадян - членів САПТЗ, копією сертифіката на право на земельну частку (пай) (а.с.17-20).

Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Так як право спадкоємця є похідним від права спадкодавця, з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивачі прийняли спадщину, але не можуть скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість їх вимог і необхідності захисту їх прав шляхом визнання за ними права на зазначену земельну частку (пай), що було посвідчено за спадкодавцем сертифікатом серії НОМЕР_3.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 7, 10, 12, 13, 23, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст.529,549 ЦК Української РСР, ст. ст.22,23 ЗК України (1990 р. N 561-XII), ст.ст.81,126, 131 ЗК України, Указами Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №66/94 від 10.11.1994 року, «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95, ст.5 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство", суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Буринської міської ради Буринського району Сумської області та Буринської районної державної адміністрації Сумської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, (проживає за адресою АДРЕСА_1) та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, (проживає за адресою АДРЕСА_2) в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 в м.Буринь, Сумської області батька ОСОБА_6, право по ? частці за кожним на земельну частку (пай) розміром 3,01 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «Терн», яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 виданого 01.08.1996 року Буринською районною державною адміністрацією на підставі рішення №282 від 29.07.1996 року та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 1.08.1996 року за №318.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд (а з початком функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області) шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: