Справа № 265/6634/18
Провадження № 2-з/265/10/18
У Х В А Л А

08 серпня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Щербіна А. В., за участю секретаря судового засідання Хайтулової Я.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2, про забезпечення позову у вигляді накладання арешту на майно до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИ:

До Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області звернувся ОСОБА_2, в особі представника ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності, із заявою про забезпечення позову у вигляді накладання арешту на майно ОСОБА_3 до подання позовної заяви.

В обгрунтування заяви зокрема зазначив, що 14 березня 2018 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 був укладений договір позики, реєстровий №485 від 14 березня 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Скалун Р.В., згідно якого ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 у позику грошові кошти у розмірі 250 000 гривень, які відповідно до п.3 вищезазначеного договору, повинні були повернуті позикодавцеві, тобто позивачу по справі, в термін до 14 квітня 2018 року.

На сьогоднішній день умови договору від 14 березня 2018 року не виконанні, грошові кошти в розмірі 250000 гривень йому не повернуті. Сума 3% річних за прострочення виконання зобов'язання у період з 14 квітня 2018 року по 3 серпня 2018 року складає 2281 грн., та інфляційні витрати за той же період у розмірі 2000 грн., а разом - 254281,00 грн.

Вказував, що ОСОБА_3 свої зобов'язання згідно договору позики, реєстровий №485 від 14.03.2018 року, не виконав, чим порушив п.2 та п.3 умов вищевказаного договору. До теперішнього часу він не вжив будь-яких заході щодо повернення суми боргу.

Вважав, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що ОСОБА_3 у будь-який момент може реалізувати належне йому майно, що в свою чергу призведе до утруднення або зробить неможливим виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позовних вимог, тому посилаючись, зокрема на ст.ст.149 - 153 ЦПК України, просив суд вжити заходи забезпечення позову до подання позовної заяви у вигляді накладення арешту на все нерухоме майно та грошові кошти ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги та оцінивши докази, які мають значення для розгляду заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, суд виходить з наступного.

Частина 2 ст.149 ЦПК України передбачає, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому ч.3 ст.150 ЦПК України передбачає, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Судом встановлено, що між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 був укладений договір позики, реєстровий №485 від 14 березня 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Скалун Р.В., згідно якого ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 у позику грошові кошти у розмірі 250 000 гривень.

На даний час існує заборгованість за договором позики, нараховані неустойки за прострочення виконання договірного зобов'язання, і загальна сума заборгованості становить 254281,00 грн.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 08 серпня 2018 року за № 133624763, ОСОБА_3 на праві власності належить 21/50 частки нежилої будівлі (корівник) за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер НОМЕР_2).

Згідно до висновку про вартість майна від 02.08.2018, оціночна вартість об'єкта оцінки - 21/50 частки нежилої будівлі (корівник) за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер НОМЕР_2) становить 116295,00 грн.

Частина 1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, будь - яких доказів існування іншого майна та грошових коштів ОСОБА_3, на яке просить заявник накласти арешт, суду не надано.

Відповідно до роз'яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася із такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що обсяг позовних вимог має відповідати виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Суд вважає, що обмеження особи у праві мирно володіти своїм майном, повинно ґрунтуватися на належних та допустимих доказах, а не на абстрактних уявленнях.

Такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на все майно та грошові кошти ОСОБА_3, не є співмірним із заявленими вимогами, оскільки заявник в своїй заяві не довів існування іншого майна та грошових коштів у останнього окрім 21/50 частки нежилої будівлі (корівник) за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер НОМЕР_2), вартість якої становить 116295,00 грн., що є співмірним із заявленою сумою позовних вимог.

В даному випадку такий вид забезпечення позову як накладення арешту на 21/50 частки нежилої будівлі (корівник) за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер НОМЕР_2), на думку суду є достатнім і співмірним із заявленою вимогою, що забезпечить від можливого відчуження майна.

Тому суд вважає за доцільне накласти арешт на 21/50 частки нежилої будівлі (корівник) за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер НОМЕР_2).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149 - 153 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву ОСОБА_1, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2, про забезпечення позову у вигляді накладання арешту на майно до подання позовної заяви - задовольнити частково.

2. Накласти арешт на на 21/50 частки нежилої будівлі (корівник) за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер НОМЕР_2), що належить ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1.

3. Роз'яснити заявнику, що відповідно до вимог ч.4 ст.152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред'явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

4. Копію ухвали направити для виконання до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного департаменту Маріупольської міської ради.

5. Копію ухвали до відома направити сторонам по справі.

6. Ухвала підлягає негайному виконанню.

7. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

8. Ця ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

9. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

10. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів, з дня її проголошення.

11.Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст цієї ухвали складено 08.08.2018 року.

Суддя А.В. Щербіна