Провадження №6/760/986/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2018 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді - Букіної О.М.,

за участю секретаря - Кривулько С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання старшого державного виконавця Солом'янського РВДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Черкасова Є.В. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Солом'янського РВДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Черкасов Є.В. звернувся в суд з поданням про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, а саме до квартири за адресою: АДРЕСА_1.

В обгрунтування подання посилається на те, що на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження ВП № 50357362 з примусового виконання виконавчого листа №760/19495/15-ц, виданого 26.02.2016 Солом'янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 466083,92 грн.

03.03.2016 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам. ВП № 50357362.

03.10.2016 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

З метою забезпечення виконання рішення державним виконавцем направлено запити до ПФУ, ДФС.

Згідно відповіді за запит ДФС України про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб - інформація в ДРФО відсутня, на обліку в органах ДПС не перебуває.

Згідно відповіді на електронний запит Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи - інформацію не знайдено.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за боржником не зареєстровано.

Зазначає, що борг в добровільному порядку боржником не сплачено, на виклики останній не з`являється.

На підставі викладеного просить подання задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 439 ЦПК України, суд розглядає подання негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця чи приватного виконавця.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Судом встановлено, що на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження ВП № 50357362 з примусового виконання виконавчого листа № 760/19495/15-ц, виданого 26.02.2016 Солом'янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 466083,92 грн.

03.03.2016 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам. ВП № 50357362.

03.10.2016 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження..

Відповідно до пунктів 4, 13, ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Отже, Закон України "Про виконавче провадження" передбачає право державного виконавця на звернення до суду із поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи.

У відповідності до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу.

Отже, як вбачається з аналізу ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 439 ЦПК України, умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

Пунктом 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, встановлено, що організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Будь-яких доказів, які б свідчили про не проживання боржника за місцем реєстрації, до подання не додано.

Крім того, акти державного виконавця від 12.04.2018 та 18.05.2018 зазначено, що виходом за адресою: АДРЕСА_1, встановлено, що двері ніхто не відчинив та перевірити майновий стан боржника не має можливості.

Відповідно до п. 1.5.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року №489/20802 акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події:

а) текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин. У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по батькові державного виконавця, підстава для складання акта, перелічуються особи, що були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт;

б) у констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції;

в) у кінці акта (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються);

г) акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання сторін чи інших осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка "від підпису відмовився" проставляється напроти імені особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта;

ґ) до акта можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Акти державного виконавця від 12.04.2018 та 18.05.2018, які містяться в матеріалах справи, не відповідають зазначеним вимогам, в них не зазначені поняті, які брали участь при його складанні та їх підписи, не зазначені боржник та стягувач, а також на підставі яких даних був зроблений висновок про непроживання боржника за зазначеною адресою.

Крім того, підстав вважати, що боржник не проживає за вказаною адресою, зазначененою у виконавчому документі, у суду немає та доказів вжиття заходів для перевірки встановлення місця проживання боржника до подання державним виконавцем не додано.

Також, подання державного виконавця не містить доказів того, що боржник достовірно знає про наявність виконавчого провадження та перешкоджає проведенню виконавчих дій.

Виходячи з викладеного вище, підстави для задоволення подання відсутні.

Керуючись п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 439 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Солом'янського РВДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Черкасова Є.В. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: О.М. Букіна