Справа № 647/1255/18
№ провадження 2/647/482/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
08.08.2018 року Бериславський районний суд Херсонської області складі:
головуючого-судді: Корсаненкової О.О.
за участю секретаря: Бондаренко Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бериславі Херсонської області цивільну справу №647/1255/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням,
учасники справи:
представник позивача - адвокат ОСОБА_3,
відповідача ОСОБА_2,
У травні 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до договору дарування від 25.05.1999 року він є власником будинку АДРЕСА_1. В даному будинку, крім ОСОБА_1, зареєстрований його син ОСОБА_2, який фактично не проживає за вказаною адресою з 2011 року. Через реєстрацію відповідача в будинку виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але оплата за них нараховується, що перешкоджає власнику в повному обсязі розпоряджатися своїм майном. Крім того, внаслідок реєстрації ОСОБА_1 позивач позбавлений права оформити субсидію. У зв'язку з чим, позивач просить суд позбавити ОСОБА_2 права користування будинком АДРЕСА_1.
Ухвалою суду від 08.06.2018 року було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням підготовчого судового засідання.
Ухвалою суду від 25.07.2018 року справу було призначено до судового розгляду по суті.
В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, заявами від 25.07.2018 року просили розглянути справу за їх відсутності, на позовних вимогах наполягали, проти винесення заочного рішення не заперечували.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями, причину своєї неявки не повідомив, відзив на позов не подав.
Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини.
Згідно копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 10.07.2004 року (а.с.3-4).
ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 25.05.1999 року є власником будинку АДРЕСА_1 (а.с.5).
В зазначеному будинку, як вбачається із домової книги, крім позивача ОСОБА_1, з 20.10.2012 року також зареєстрований ОСОБА_2 (а.с.6-8).
З акту обстеження №1213 від 17.05.2018 року Бериславської міської ради вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 але фактично з 2012 року не проживає за даною адресою (а.с.9).
Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором..
В статті 41 Конституції України, ч.1 ст. 319 ЦК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно із положеннями норм статей 16, 386, 391 ЦК України, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК; ст. 405 ЦК). Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 01.03.2016 року у справі №825/1335/13-а, від 30.06.2015 року у справі №21-1438а15, від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11.
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Статтею 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-ІУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Враховуючи встановлені обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні належними доказами та положення діючого в Україні цивільного та житлового законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що права позивача як власника житла підлягають захисту у обраний ним спосіб.
У зв'язку з тим, що відповідач без поважних причин з дати реєстрації, тобто більше п'яти років, не проживає в будинку АДРЕСА_1, ніяких перешкод у користуванні житловою площею йому не чинилось, суд вважає можливим позбавити ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням.
Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 280 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, позбавити права користуванням житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги із врахуванням п. 15.5 розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, до апеляційного суду Херсонської області через Бериславський районний суд Херсонської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О.О.Корсаненкова