Постанова

Іменем України

01 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 753/19160/16-ц

провадження № 61-16141св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представники позивача - ОСОБА_5, ОСОБА_6,

відповідач - ліквідатор публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадиров ВладиславВолодимирович,

представник відповідача - Мисишина Анна Юріївна,

третя особа 1 - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук СергійПавлович

третя особа 2 - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Власенко Ірина Вікторівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва у складі судді Леонтюк Л. К. від 14 квітня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва у складі колегії суддів: Лапчевської О. Ф., Прокопчук Н. О., Желепи О. В. від 05 лютого 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом до ліквідатора публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») Кадирова В. В., який в ході розгляду справи уточнила та остаточно просила: скасувати заборону відчуження квартири АДРЕСА_1, зареєстровану в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 11830090 на підставі договору іпотеки від 10 листопада 2011 року, укладеного між ОСОБА_4 та публічним акціонерним товариством «Астра Банк» (далі - ПАТ «Астра Банк»); скасувати іпотечне обтяження на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 17979692 від 15 грудня 2014 року, накладену приватним нотаріусом Ковальчук С. П.

Позов мотивовано тим, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 грудня 2014 року про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 за кредитним договором, забезпеченим іпотекою вказаної квартири, набрало законної сили 19 червня 2015 року, проте не було звернуто до виконання і строк пред'явлення виконавчого листа сплив 18 червня 2016 року, а тому відповідач не має права вимоги за цим кредитним договором, а отже відсутні й правові підстави для вимоги по іпотечному зобов'язанню, як похідному від основного.

Посилаючись на те, що виконання зобов'язань за кредитним договором є неможливим у зв'язку з ліквідацією ПАТ «Дельта Банк» та відсутністю його правонаступників, а заборона відчуження зазначеної квартири порушує її права щодо користування, володіння та розпорядження власним майном, ОСОБА_4 просила позов задовольнити.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції керувався вимогами статті 17 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено підстави для припинення іпотечного договору, а також врахував пункти 7.1, 7.2 іпотечного договору про те, що договір діє до виконання основного зобов'язання в повному обсязі або до припинення іпотеки по іншим підставам, передбаченим діючим законодавством, дійшовши висновку, що строк дії договорів не сплинув і основне зобов'язання позичальником не виконане, а тому відсутні правові підстави для припинення іпотечного договору, та як наслідок, скасування заборони відчуження квартири та скасування іпотечного обтяження.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 05 лютого 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 залишено без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 квітня 2017 року без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновок суду першої інстанції про відмову у позові є правильним, оскільки відсутні правові підстави для припинення іпотечного договору, скасування заборони відчуження квартири та скасування іпотечного обтяження.

У березні 2018 року ОСОБА_4 подала касаційну скаргу до Верховного Суду, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 квітня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 05 лютого 2018 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не з'ясували всіх фактичних обставин справи; не врахували, що строк пред'явлення виконавчого листа до виконання сплинув 18 червня 2016 року і заяв від відповідача про поновлення строку на виконання вказаного рішення не було, а тому виконання зобов'язання за кредитним договором є неможливим, у зв'язку із чим договір іпотеки є припиненим з підстав, зазначених у статті 17 Закону України «Про іпотеку», а саме у зв'язку із припиненням основного зобов'язання. Крім того виконання зобов'язання також неможливе через ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» та відсутністю його правонаступників.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Судом установлено, що 10 листопада 2011 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Астра- Банк» було укладено кредитний договір, за умовами якого позивачу видано кредит на суму 313 600 грн; з метою забезпечення вказаного зобов'язання було укладено договір іпотеки квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4

02 грудня 2013 року між ПАТ «Астра-Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «Астра-Банк» передало (відступало) AT «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, у тому числі й за спірними договорами, а тому суди дійшли обґрунтованого висновку, що AT «Дельта Банк» є правонаступником ПАТ «Астра-Банк» за кредитним договором та договором іпотеки від 10 листопада 2011 року.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 червня 2015 року, стягнуто на користь ПАТ «Дельта Банк» солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором в сумі 212 043 грн 04 коп.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_4посилалася на те, що виконання зобов'язання за кредитним договором є неможливим, у зв'язку із чим договір іпотеки є припиненим з підстав, зазначених у статті 17 Закону України «Про іпотеку», а тому просила скасувати заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 та скасувати іпотечне обтяження.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для припинення іпотечного договору, а саме: іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Встановивши, що заборгованість за основним (кредитним) зобов'язанням не погашена, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для припинення обтяження, у зв'язку із чим правомірно відмовили у позові.

При цьому апеляційним судом вмотивовано відхилено доводи заявника щодо неможливості виконання зобов'язань за кредитним договором у зв'язку з ліквідацією ПАТ «Дельта Банк» та відсутністю його правонаступників, оскільки рішення про ліквідацію AT «Дельта Банк» не звільняє боржника від зобов'язань, що виникли перед банком.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальних частинах судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 квітня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 05 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

В. М. Коротун

В. П. Курило