У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/2806/18

провадження № 2/0285/1184/18

13 серпня 2018 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Заполовська Т.Г., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1

до ОСОБА_2, акціонерного комерційного банку «Правекс-Банк»,

про визнання договору поруки недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

08.08.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив визнати недійсним договір поруки від 16.12.2005 року № 1066-007/05Р, укладений між ним та АКБ «Правекс-Банк», згідно умов якого ОСОБА_1 поручився за належне виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором № 1066-007/05Р від 16.12.2005 року.

Подана позовна заява не відповідає вимогам ч.4 ст. 177 ЦПК України, оскільки позивачем не долучено документів, що підтверджують сплату судового збору.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, судовий збір за подання заяви немайнового характеру справляється в розмірі 704 грн. 80 коп. Сплата судового збору згідно закону здійснюється через банківські установи чи поштові відділення зв'язку за рахунок платника.

Позивач же зазначає, що він подав позов в порядку ЗУ «Про захист прав позивачів», тому він звільнений від сплати судового збору.

Суддя не погоджується з такою позицією ОСОБА_1 і стверджує, що позивач довільно трактує зміст рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року.

Так у п. 3.4 вказаного рішення чітко зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення Закону ( 1023-12 ), які є предметом офіційного тлумачення у справі, спрямовані на захист прав споживачів кредитних послуг та збалансування цих прав з іншими суспільними цінностями, що захищаються публічною владою. Тому в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону ( 1023-12 ) у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України ( 254к/96-ВР ) слід розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Згідно положень оспорюваного договору поруки ОСОБА_1 лише поручився за належне виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору, тому відсутні підстави стверджувати, що він є споживачем кредитних послуг, наданих АКБ «Правекс-Банк».

За таких обставин вказана позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для можливості усунення її недоліків.

Керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, акціонерного комерційного банку «Правекс-Банк», про визнання договору поруки недійсним, залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк терміном десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків та роз'яснити, що у випадку невиконання вимог ухвали у встановлений строк, позовна заява буде повернута.

Роз'яснити, що оригінал квитанції (платіжного доручення) про сплату судового збору, має бути поданий безпосередньо до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Г. Заполовська