Справа № 219/5369/18
Провадження № 2/219/1940/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2018 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді Фролової Н.М., за участю секретаря судового засідання Шкурат К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Бахмутського району Донецької області про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (мешкаючий за адресою: Донецька область, Бахмутський район, с. Опитне, вул. Шкільна, 11/18) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Бахмутського району Донецької області (місцезнаходженя: Донецька область, Бахмутський район, с. Опитне, вул. Київська, 5) в якому просить: визнати правочин за біржовим контрактом (договором купівлі-продажу) Артемівського філіалу Донецької товарної біржі №359-Н від 13.11.2001 року, щодо квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дійсним; визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 08 серпня 2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_5. Дана обставина підтверджується біржовим контрактом від 13.11.2001 року за № 359-Н та реєстраційним написом про приналежність нерухомих об'єктів, зареєстрованих в КП «Артемівське бюро технічної інвентаризації». 08.08.2017 року у віці 49 років ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09.08.2017 року, виданим виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Бахмутського району Донецької області, актовий запис №17. Батько на день смерті був зареєстрований та проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно: квартира АДРЕСА_3 (Артемівського) району Донецької області. Позивач є єдиним спадкоємцем батька. Родинний зв'язок між ними підтверджується свідоцтвом про його народження. У встановлений законом термін він звернувся до Другої бахмутської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та надав необхідні документи. Спадкова справа була заведена. В даний час у позивача виникла необхідність оформити спадкові права на квартиру свого батька. Після збору всіх необхідних документів, відвідування нотаріуса з'ясувалося, що серед документів, які необхідно надати нотаріусу, було вказано оригінал правовстановлюючих документів на квартиру - договір купівлі-продажу. Однак спірна квартира була придбана батьком на біржі та укладений біржовий контракт, а згідно зі ст.657 ЦК України договір купівлі- продажу квартири повинен укладатися в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.02.2018 року позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, померлого 08.08.2017 року на квартиру, яка була придбана на біржі - відмовлено. Таким чином спірна квартира не може значитися як спадкове майно, хоча в БТІ вона була зареєстрована належним чином за ОСОБА_5. 13.11.2001 року ОСОБА_5 уклав біржовий контракт №359-Н (договір купівлі-продажу) з продавцями ОСОБА_3 і ОСОБА_4. Згідно біржового контракту ОСОБА_5 на праві власності перейшла квартира АДРЕСА_4 (Артемівського) району Донецької області загальною площею 44,28 кв.м., житловою - 28,74 кв.м. При здійсненні операції сторонами по договору були узгоджені всі істотні умови купівлі-продажу житлового приміщення. Зокрема щодо ціни, термінів оплати і передачі квартири у власність. Сума угоди за договором склала 3500,00 грн. (три тисячі пятсот грн.. 00 коп.). Розрахунок за придбання квартири був зроблений у повному обсязі, про що зроблено запис в контракті в п. 2.1. Даний договір купівлі-продажу був зареєстрований в бюро технічної інвентаризації 13 листопада 2001 року (реєстраційна книга №2 за реєстром № 342) і з того часу квартира АДРЕСА_5 зареєстрована на ім'я - ОСОБА_5. Сторони за біржовим контрактом виконали свої зобов'язання, тобто була проведена передача обумовленої суми грошей та передача квартири, але відмовились від подальшого нотаріального оформлення даної угоди. Набута батьком позивача квартира була звільнена продавцем від особистих речей і йому були передані ключі. До моменту купівлі-продажу квартири всі проживаючі раніше в ньому особи були зняті з реєстраційного обліку. ОСОБА_5 став володіти і користуватися набутим житловим приміщенням на правах власника. Ця обставина спонукала позивача звернутися до суду з позовом про визнання правочину дійсним. Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач належить до першої черги спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_5 - як син спадкодавця. Ця обставина спонукала мене звернутися до суду з даним і позовом про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_6 (Артемівського) району Донецької області, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради, за позивачем в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5, який помер 08.08.2017 року.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника позивача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Бахмутського району у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

На підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом установлено, що ОСОБА_1 народився 04 лютого 1991 року. Батько ОСОБА_5, мати ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії VІІІ-НО № 350544 виданого 13 березня 1991 року ОСОБА_2 сільською радою Артемівського району Донецької області (а.с.5).

Згідно біржового контракту (договору купівлі-продажу) №359-Н від 13.11.2001 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продали, а ОСОБА_5 придбав трьохкімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_7, загальною площею 44,28 кв.м., житловою площею 28,74 кв.м. Вартість продаваного майна складає 3500,00 гривень. Право власності на майно зареєстроване у КП «Артемівське бюро технічної інвентаризації» , що підтверджується відповідним реєстраційним написом на договорі (а.с.8).

ОСОБА_5 помер 08 серпня 2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НО №991657 виданого 09 серпня 2017 року виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Бахмутського району Донецької області (а.с.4).

25 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Другої бахмутської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 08 серпня 2017 року (а.с.29).

Згідно витягу №52123433 виданого 01.06.2018 року, 25.10.2017 року Другою бахмутською державною нотаріальною конторою зареєстровано спадкову справу після смерті ОСОБА_5, померлого 08 серпня 2017 року (а.с.28).

Постановою державного нотаріусу Другої бахмутської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, від 13.02.2018 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва на спадщину за законом на квартиру номер шість, що знаходиться в селищі Опитне Бахмутського району Донецької області по вулиці Киівська, будинок номер чотирнадцять, оскільки вказана квартира придбана на біржі та укладений біржовий контракт, проте договір понене бути укладений та посвідчений нотаріально, а не на біржі (а.с.7).

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Пункт 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року визначає: щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

А тому, оскільки договір купівлі - продажу був укладений 13.11.2001 року, суд приходить до висновку, що до даних відносин положення ЦК України від 16 січня 2003 року застосуванню не підлягають, а застосовуються норми ЦК УРСР в редакції чинній на момент укладення договору.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно Переліку правовстановлюючих документів на підставі яких проводиться державна реєстрація обєктів нерухомого майна, що знаходяться у власності фізичних та юридичних осіб до Правил державної реєстрації обєктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово комунальному господарству № 56 від 23 грудня 1995 року, договори купівлі продажу, зареєстровані біржею посвідчуються згідно з чинним законодавством державними нотаріальними конторами.

При укладанні договору купівлі-продажу сторони керувались ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року за № 1956-XII, де вказано, що угоди зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню.

У відповідності зі ст. 12 Закону України «Про власність» від 7 лютого 1991 року за № 697-XII, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни набувають право власності в разі укладання угод, які не заборонені Законом.

Таким чином, спірні правовідносини на момент їх виникнення були врегульовані різним чином одночасно нормами ЦК УРСР та Законом України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року за № 1956-XII, тобто існувала колізія норм права. Враховуючи доктрину пріоритетності спеціальних норм права над загальними, суд приходить до висновку, що на момент укладення та реєстрації позивачем на товарній біржі договору купівлі-продажу слід було керуватися передусім нормами Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року за № 1956-XII, а тому нотаріальне посвідчення даного договору не було потрібне.

Відповідно до Інформаційної довідки № 133103076 від 03.08.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкту нерухомого майна за адресою: Донецька область, Бахмутський район, с-ще Опитне, в3улиця КиївськаАДРЕСА_8 відомості відсутні (а.с.47).

За змістом ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

З огляду на викладене, судом встановлено, що договір купівлі - продажу житлового приміщення, укладений і зареєстрований на Донецькій товарній біржі Артемівському філіалі є дійсним, та право власності на житлове приміщення було дійсним до моменту смерті ОСОБА_5. Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняв позивач як спадкоємець першої черги за законом, а тому визнання права власності на спірне майно в порядку спадкування відповідає положенням чинного законодавства України, а заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Пунктом п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору звільнені позивачі з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 81, 229,263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати біржовий контракт (договір купівлі-продажу) № 359-Н від 13 листопада 2001 квартири АДРЕСА_9, укладений між ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - дійсним.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності у порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_9, після смерті ОСОБА_5, померлого 08 серпня 2017 року.

Судові витрати у справі компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (мешкаючий за адресою: Донецька область, Бахмутський район, с. Опитне, вул. Шкільна, 11/18).

Відповідач: ОСОБА_2 сільська ради Бахмутського району Донецької області (місцезнаходженя: Донецька область, Бахмутський район, с. Опитне, вул. Київська, 5).

Рішення складено в повному обсязі 03 серпня 2018 року.

Суддя: Н.М.Фролова