ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року

м. Харків

Справа № 641/3743/17

Провадження № 22ц/790/2605/18

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого - Бровченко І.О.

суддів: Колтунової А.І., Кружиліної О.А.,

імена (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_2

відповідач - Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2018 року у складі судді Боговського Д.Є. по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про застосування строку позовної давності, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

12 червня 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», в якому, з урахуванням уточнень, просив: роз'яснити, що у зв'язку із скасування судового наказу, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова 04.10.2010 у справі № 2н-672/10 про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за послуги з теплопостачання в розмірі 5929,59 грн., ці вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні;

- визнати, що за період з 01.03.2014 по 28.02.2017, станом на 01.03.2017 в межах строку, встановленого ст. 257 ЦК України, позивач має борг за послуги з теплопостачання в розмірі 62,82 грн.;

- застосувати строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, та наслідки спливу позовної давності, передбачені ст. 267 ЦК України, тобто у разі виконання відповідачем зобов'язання після спливу позовної давності, відсутність у відповідача права вимагати повернення виконаного;

-зобов'язати КП «Харківські теплові мережі» зробити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 та його родини за послуги з теплопостачання.

Позовна заява мотивована тим, що в березні 2017 року він звернувся до КП «Харківські теплові мережі» із заявою, в якій вказував, що не згоден із розміром нарахованої йому заборгованості за надані підприємством комунальні послуги та просить здійснити перерахунок його можливої заборгованості до лютого 2014 року, також просить підприємство визнати такі борги безнадійними та списати їх з активів. На цю заяву від КП «Харківські теплові мережі» отримано відповідь щодо наявності відомостей лише про заборгованість за період з липня 2006 року по серпень 2010 року в розмірі 5929,59 грн. Позивач зазначає, що відповідно до ст. 257 ЦК України він має сплатити заборгованість, яка виникла за останні три роки. При цьому, письмовий договір між ним та підприємством не укладався, у нього на тепло встановлені в будинку лічильники, саме на підставі їх показів споживач має сплачувати за послуги, ці лічильники мають проходити періодичну повірку, тривалість якої не може перевищувати один місяць. У цей час споживач сплачує за середньомісячними показаннями засобів обліку. Позивач наголошує, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Також позивач вказує, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2017 року скасовано судовий наказ, виданий Дзержинським районним судом м. Харкова 04.10.2010 у справі № 2н-672/10 про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за послуги з теплопостачання в розмірі 5929,59 грн., та роз'яснено, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні.

Однак, станом на 05 лютого 2018 року КП «Харківські теплові мережі» із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за теплопостачання не зверталось, а з відповіді КП «Харківські теплові мережі» вбачається, що станом на 01 березня 2017 борг позивача складає 62,82 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про застосування позовної давності, зобов'язання вчинити певні дії залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на теперішний час в провадженні суду не перебуває на розгляді спір між КП «Харківські теплові мережі» та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, у якому ОСОБА_1 і надано право заявити клопотання про застосування позовної давності, як це передбачено ч. 3 ст. 267 ЦК України.

При розгляді справи судом з'ясовано, що позивач ОСОБА_1 бажає застосувати строк позовної давності до вимог КП «Харківські теплові мережі» щодо стягнення заборгованості за надані послуги опалення та гарячу воду.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що для вимог про стягнення заборгованості за період з 01 липня 2006 по 31 серпня 2010 в розмірі 5929,59 грн., перебіг позовної давності починається з дня, коли стягувач КП «Харківські теплові мережі» отримає копію ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.10.2017 про скасування судового наказу.

Що стосується вимог позивача про визнання розміру його боргу станом на 01 березня 2017 в сумі 62,82 грн., суд першої інстанції дійшов висновку, що вони також задоволенню не підлягають, оскільки не підтверджуються жодним із наявних у справі письмових доказів.

Водночас, позивач у своєму позові лише припускає можливість порушення своїх прав, не надаючи належних та допустимих доказів порушення своїх прав з боку КП «Харківські теплові мережі» неналежним обчисленням розміру заборгованості, а тому відсутні підстави для проведення перерахунку заборгованості.

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 та представник ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2018 року, в якій просили скасувати рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2018 року повністю або частково, та ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, не доведено обставини справи, які судом першої інстанції визнано встановленими; є невідповідність висновків обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що станом на 05 лютого 2018 року відповідачем позов для розгляду в позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання в розмірі 5929 грн. 59 коп. не подавався.

Вважає, що наявність пропуску позовної давності з боку відповідача, скасований наказ, відсутність зустрічного позову порушує його право на зменшення заборгованості, здійснення перерахунку.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 04 квітня 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2018 року у складі судді Боговського Д.Є. по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про застосування строку позовної давності, зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 04 квітня 2018 року закінчено підготовку апеляційного розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про застосування строку позовної давності, зобов'язання вчинити певні дії.

Призначено справу до розгляду судом апеляційної інстанції в приміщенні Апеляційного суду Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, щоОСОБА_1 є споживачем послуг з теплопостачання, що надаються КП «Харківські теплові мережі», за адресою: АДРЕСА_1.

Для обліку наданих послуг та проведених оплат відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1.

04 жовтня 2010 року Дзержинським районним судом м. Харкова у справі № 2н-672/10 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 5929,59 грн., а також з боржників на користь держави стягнуто судовий збір в сумі 25,50 грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи в сумі 30,00 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2010 року виправлено описку в резолютивній частині виданого судового наказу щодо вказівки на період заборгованості, а саме з 01 липня 2006 року по 31 серпня 2010 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2017 року скасовано судовий наказ, виданий Дзержинським районним судом м. Харкова у справі № 2н-672/10, про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 5929,59 грн., а також з боржників на користь держави судовий збір в сумі 25,50 грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи в сумі 30,00 грн. Стягувачу роз'яснено, що дані вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що додатковому роз'ясненню права стягувача КП «Харківські теплові мережі» не потребують, в даному випадку права позивача ОСОБА_1 не порушуються, а тому в цій частині вимоги задоволенню не підлягають.

Частиною 3 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Під час розгляду сторонами у справі не оспорювався той факт, що комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» до судових органів для стягнення заборгованості за послуги теплопостачання не зверталось, квитанції про сплату комунальних послуг на адресу позивача надсилає, оскільки у відповідності до вимог п. 3 ст. 5 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 та п. 18 ч. 1 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005, ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Крім того, в апеляційній скарзі апелянти також підтверджують цей факт та зазначають, що станом на 05 лютого 2018 року відповідачем позов для розгляду в позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання в розмірі 5929 грн. 59 коп. не подавався.

Відповідно до положень статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Згідно статтей 261, 264 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Тому для вимог про стягнення заборгованості за період з 01 липня 2006 року по 31 серпня 2010 в розмірі 5929,59 грн., перебіг позовної давності починається з дня, коли стягувач КП «Харківські теплові мережі» отримав копію ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2017 року про скасування судового наказу.

Судом встановлено, що на теперішний час в провадженні суду не перебуває на розгляді позов між КП «Харківські теплові мережі» та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, у якому ОСОБА_1 і надано право заявити клопотання про застосування позовної давності, як це передбачено ч. 3 ст. 267 ЦК України.

При розгляді справи судом з'ясовано, що позивач ОСОБА_1 бажає застосувати строк позовної давності до вимог КП «Харківські теплові мережі» щодо стягнення заборгованості за надані послуги опалення та гарячу воду.

Відповідно до частин тертьої, четвертої, п'ятої статті 267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду (ст. 13 ЦПК України).

За таких обставин, враховуючи положення частини третьої, четвертої статті 267 ЦК України, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, оскільки захисту підлягає порушене право, а спір на даний час між КП «Харківські теплові мережі» та ОСОБА_1 з приводу стягнення заборгованості відсутній, вимоги про застосування позовної давності задоволенню не підлягають.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Як вбачається з положень частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Висновок суду про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання розміру боргу станом на 01 березня 2017 року в сумі 62,82 грн., оскільки належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження цих вимог позивачем не надано, також є правильним.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Учасниками справі визнається той факт, що комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» до судових органів для стягнення заборгованості за послуги теплопостачання не зверталось, на даний час будь-який спір між сторонами відсутній.

Отже, позивач у своєму позові лише припускає можливість порушення своїх прав, не надаючи належних, допустимих та достатніх доказів порушення своїх прав з боку комунального підприємства «Харківські теплові мережі» неналежним обчисленням розміру заборгованості, а тому відсутні підстави для проведення перерахунку заборгованості.

Апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, які є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи.

За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду відповідає встановленим обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки у випадках, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 серпня 2018 року.

Головуючий -

Судді: