Єдиний унікальний номер 235/6385/17 Номер провадження 22-ц/775/1197/2018
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2018 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

суддів Кішкіної І.В. (доповідач), Папоян В.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 235/6385/17 за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 червня 2018 року (суддя Назаренко Г.В., повний текст рішення складено 15 червня 2018 року),

в с т а н о в и в :

01 грудня 2017 року акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 27 жовтня 2006 року між акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір б/н, згідно якого ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 250 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором виконувала неналежним чином, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в сумі 120888,82 грн., яка складається з: 7906,69 грн. - заборгованість за кредитом, 102897,12 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 3852,31 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також 500 грн. - штраф (фіксована частина), 5732,80 грн. - штраф (процентна складова). Просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в сумі 120888,82 грн. та понесені витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 червня 2018 року в задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився позивач АТ КБ «Приватбанк» та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції застосував позовну давність, не визначившись з початком її перебігу. Видана ОСОБА_3 картка НОМЕР_1 діяла до 05/17, тобто до 31 травня 2017 року, а тому висновок суду першої інстанції про пропуск позивачем позовної давності є неправомірним, оскільки фактичні обставини свідчать, що позов подано в межах трьох років з дня закінчення строку дії платіжної картки відповідачки.

Заперечення на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав лист, згідно якого просить суд справу розглянути за відсутності представника, доводи апеляційної скарги підтримує, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та телефонограма, зареєстрована в журналі телефонограм за №820 від 03 серпня 2018 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем у суді першої інстанції. Позивачем в порушення вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» безпідставно включено до суми заборгованості штрафи в сумі 6232,80 грн., які підлягають виключенню зі складу заборгованості.

Проте з висновками суду частково погодитись не можна.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що відповідно до заяви у АТ КБ «Приватбанк», яка підписана ОСОБА_3 27 жовтня 2006 року, між сторонами укладено договір про надання банківських послуг, кредитний ліміт за платіжною карткою позичальником визначено у сумі 250 грн. (а.с.8,161).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 31 жовтня 2017 року відповідачка має заборгованість в сумі 120888,82 грн., яка складається з: 7906,69 грн. - заборгованість за кредитом, 102897,12 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 3852,31 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи 500 грн. (фіксована частина) та 5732,80 грн. (процентна складова) (а.с.4-7).

Відповідачка неналежним чином виконувала свої грошові зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, суд, виходячи з матеріалів справи, встановив, що останній платіж відповідачка здійснила 26 травня 2014 року в сумі 397,52 грн.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Встановлено, що відповідачкою заявлено про застосування позовної давності (а.с.59-60).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що позовна заява про стягнення з відповідача заборгованості підписана позивачем 15 листопада 2017 року та надійшла до суду 01 грудня 2018 року (а.с.2-3), останній платіж відповідачко здійснений 26 травня 2014 року (а.с.6), тобто позивач з позовом звернувся після спливу позовної давності.

Висновок суду першої інстанції про те, що строк позовної давності сплив, не ґрунтується на умовах договору та обставинах справи.

Суд першої інстанції залишив поза увагою, що відповідно до умов та правил надання банківських послуг на платіжній картці указано граничний строк дії (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а строк погашення кредиту в повному обсязі повинен обчислюватися з останнього дня місяця, вказаного на картці.

Згідно із ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В позовній заяві позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 27 жовтня 2006 року ОСОБА_3 отримала кредит в розмірі 250 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В матеріалах справи наявні довідки щодо отримання ОСОБА_3 кредитних карток: № НОМЕР_2 з датою відкриття 27 жовтня 2006 року та терміном дії 10/09, № НОМЕР_3 з датою відкриття 03 серпня 2012 року та терміном дії 06/15, НОМЕР_1 з датою відкриття 28 лютого 2014 року та терміном дії 05/17 (а.с.47-48, 74, 98-102, 120-121, 139-140, 153-154,157-159).

Суд першої інстанції не встановив фактичних обставин, з якими законодавець пов'язує вирішення спору - строку дії картки, хоча зазначені обставини мають суттєве значення для правильного вирішення спору, а тому дійшов передчасного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову в зв'язку зі спливом позовної давності, оскільки строк дії останньої картки до 31 травня 2017 року, а до суду позивач звернувся 01 грудня 2017 року, тобто в межах строку позовної давності.

Отже, рішення в частині відмови у позові в зв'язку зі спливом позовної давності підлягає скасуванню як таке, що не відповідає фактичним обставинам та вимогам матеріального і процесуального закону.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

З розрахунку заборгованості вбачається, що під час укладення кредитного договору діяла процента ставка за кредитом в розмірі 36 % на рік, далі процентна ставка була збільшена, а саме з 01 квітня 2015 року встановлена у розмірі 43,20%, та на прострочену заборгованість 72%.

Отже, позивачем нараховувались проценти у розмірі більшому, ніж було визначено умовами договору, всупереч статті 1056-1 ЦК України щодо заборони збільшення банком процентної ставки в односторонньому порядку.

Банк має право проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків, при цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картковому рахунку.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не було проінформовано відповідачку про збільшення процентної ставки.

Боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Саме такі висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі за № 6-1374 цс17.

В анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг обумовлено проценту ставку за користуванням кредитом 36% річних на залишок заборгованості.

Тобто, виходячи з процентної ставки за весь час користування кредитом 36% річних та кількості днів за період з 30 червня 2014 року (дати прострочення по кредитній картці) по 30 жовтня 2017 року, яка складає 40 місяців, заборгованість по відсоткам за користування кредитом становить 9488,03 грн. з наступного розрахунку: 6459,06 грн. х 3% х 40 місяців.

Крім того, судом першої інстанції відмовлено в задоволенні позову про стягнення пені в сумі 3852,21 грн. в зв'язку зі спливом позовної давності та штрафів в сумі 500 грн. (фіксована частина), 5732,80 грн. (процентна складова) на підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Згідно із ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Відповідачка ОСОБА_3 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с.15).

Згідно із розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» від 02 грудня 2015 року № 1275-р місто Родинське Донецької області віднесене до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, пеня та штрафи нараховані після 14 квітня 2014 року. На підставі ст. 2 «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» в частині вимог про стягнення пені з 14 квітня 2014 року по 31 жовтня 2017 року у сумі 3852,21 грн. слід відмовити.

Судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено позивачеві в стягненні штрафів в сумі 500 грн. (фіксована частина), 5732,80 грн. (процентна складова) на підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Згідно із пунктом 4 частини першої ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки суд першої інстанції відмовив в задоволенні позову через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду у вищевказаній частині та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин, наданих сторонами доказів та вимог закону, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом та за процентами підлягають частковому задоволенню та з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути станом на 31 жовтня 2017 року заборгованість в 17394,72 грн., з яких: заборгованість за кредитом в сумі 7906,69 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 9488,03 грн., в частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 94409,09 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором в сумі 3852,21 грн. задоволенню не підлягають. При цьому, рішення в частині відмови стягнення штрафів підлягає залишенню без змін.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, ураховуючи вимоги статті 4 Закону України «Про судовий збір», частково присуджує відповідачці на користь АТ КБ «Приватбанк» понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 260,94 грн. та за подання апеляційної скарги в сумі 391,41 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 червня 2018 року в частині відмови в задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками за користування кредитом, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором скасувати.

Позов акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за договором кредиту б/н від 27 жовтня 2006 року станом на 31 жовтня 2017 року: заборгованість за кредитом в сумі 7906 грн. 69 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 9488 грн. 03 коп., всього в сумі 17394 (сімнадцять тисяч триста дев'яносто чотири) грн. 72 коп.

Відмовити в задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 94409 грн. 09 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором в сумі 3852 грн. 21 коп. за договором кредиту б/н від 27 жовтня 2006 року станом на 31 жовтня 2017 року.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 260 грн. 94 коп. та за подання апеляційної скарги в сумі 391 грн. 41 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення

Судді І.В. Кішкіна

В.В.Папоян

О.В.Халаджи

Повний текст постанови складено 10 серпня 2018 року

Суддя-доповідач І.В.Кішкіна