Справа № 383/848/18
Номер провадження 2/383/359/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Адаменко І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Одінцової Н.Г.,

учасники справи:

представник позивача - ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області, в залі засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області цивільну справу №383/848/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої на наслідками дорожньо-транспортної пригоди, з урахуванням інфляційних втрат в розмірі 9136,76 грн. та моральної шкоди в розмірі 50000 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 23 грудня 2014 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем Daewoo Lanos, державний номер ВТ 9318АЕ, в місті Бобринець по вул. Леніна, в стані алкогольного спяніння, виїхав на зустрічну смугу руху де здійснив зіткнення з автомобілем Mitsubishi Lancer, державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а пасажир автомобіля Mitsubishi Lancer ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми: струсу головного мозку, саден на лобі, рани перенісся та верхньої повіки правого ока, контузія правого ока легкого ступеня, синець лівого колінного суглоба.

Постановою слідчого СВ Бобринецького ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_5 від 27.03.2017 року кримінальне провадження №0000687 від 23.12.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрито у звязку з відсутністю в діянні водія ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення.

В звязку з отриманими тілесними ушкодженнями позивачем понесено витрати на лікування, консультації та проїзд до місця лікування, підтверджені документально в розмірі 4816,43 грн.

Крім того, вважає, що неправомірними діями відповідача їй заподіяна моральна шкода, яка полягає в моральних стражданнях, які вона зазнала у звязку з ушкодженням здоровя, наявністю головних болей, а також втрату можливості реалізації нею своїх звичок і бажань, зміну ритму життя, оскільки є особою жіночого полу, а травми від дорожньо-транспортної пригоди наявні на обличчі позивача. У звязку з чим позивач оцінює завдану їй моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

18.09.2018 року ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи (а.с. 36-38).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, пояснивши, що 23 грудня 2014 року до неї приїхав на автомобілі НОМЕР_2 об 19 годині у м. Бобринець до вул. Шумілова, 13 її хлопець ОСОБА_4. Вона сіла до нього в автомобіль на переднє пасажирське сидіння та вони поїхали у центр міста Бобринець. За кермом автомобіля був ОСОБА_4 Коли доїхали до перехрестя вул. Шумілова та вул. Леніна і повернули на вул. Леніна в напрямку центру міста, проїхавши 30-40 метрів по вул. Леніна, вона побачила, що на зустріч їх автомобілю по їх смузі дороги рухається автомобіль Daewoo Lanos. ДТП відбулось миттєво, вони нічого не змоги зробити. Від удару їх автомобіль та автомобіль ОСОБА_2 розвернуло на 360 градусів та викинуло на протилежні смуги дороги і автомобілі зупинились у протилежних напрямках від напрямків їх смуг руху. Удар був сильним, в їхньому автомобілі повибивало вікна, а громадяни, які проживають ІНФОРМАЦІЯ_1 із будинків. ОСОБА_4 викликав швидку та працівників РВ УМВС. Коли ОСОБА_4 підійшов до автомобіля ОСОБА_2 той був у стані сильного алкогольного спяніння і спав на кермі автомобіля, на задньому сидінні лежав пяний хлопець. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди їй була завдана моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях, відчутті страху, психічних переживаннях з приводу події та завданих їй тілесних ушкоджень на обличчі, яку оцінює в 50000 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, у поданому на адресу суду відзиві на позовну заяву вказав, що не повинен нести матеріальну відповідальність за спричинену шкоду, оскільки не винен у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 23.12.2014 року з участю транспортного засобу позивача, щодо нього відсутні обвинувальний вирок суду або постанова суду про визнання винним за вчинення адміністративного правопорушення, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Крім того, вважає, що між позивачем ОСОБА_3 та водієм автомобіля ОСОБА_4 виникли правовідносини з договору перевезення, тому відповідати за шкоду перед позивачем має особа керувала транспортним засобом під час дорожньо-транспортної пригоди, пасажиром якого була позивач (а.с.56-58).

Суд, заслухавши пояснення сторін, представника позивача, свідків дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27.03.2017 року постановою про закриття кримінального провадження, винесеною слідчим СВ Бобринецького ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_5, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000687 від 23.12.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрито у звязку з відсутністю в діянні водія ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення передбаченого ст.286 КК України (а.с.59).

З вказаної постанови також вбачається, що 23.12.2014 року близько 19 години 30 хвилин в м. Бобринець по вул. Леніна, навпроти будинку №154 трапилось ДТП між автомобілем Daewoo Lanos, д/н ВТ 9318АЕ під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобліем Mitsubishi Lancer д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4, в результаті якого пасажирка автомобіля Mitsubishi Lancer ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження.

Згідно копії висновку експерта №71 від 11.11.2015 року комісійної судово-медичної експертизи, у ОСОБА_3 мали місце тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, саден на лобі, рани перенісся та верхньої повіки правого ока, контузія правого ока легкого ступеня, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя. Ушкодження могли виникнути при різноманітних обставинах, не виключається можливість виникнення їх при обставинах, зазначених в постанові, внаслідок ДТП (а.с.6-15).

Згідно копії виписного епікризу №23621 встановлено, що ОСОБА_3 знаходилася на лікуванні в нейрохірургічному відділенні Кіровоградської обласної лікарні з 23.12.2014 року по 06.01.2015 року з діагнозом відрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку І ступеня, різані рани перенісся з переходом на верхню повіку правого ока, контузія правого ока легкого ступеня, садна лобової області (а.с.16-17).

Постановою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 29.12.2017 року у справі №383/1058/16-п провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП закрито у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.60-61).

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що в день події біля її будинку за адресою: вул. Миколаївська, 154, м. Бобринець Кіровоградської області сталася дорожньо-транспортна пригода. В цей час вона перебувала в своєму будинку та почула сильний гуркіт та крик жінки. Коли вийшла на вулицю побачила, що зіткнулися автомобілі Daewoo Lanos та Mitsubishi Lancer, момент зіткнення не бачила. Автомобілі були розбиті. За кермом автомобіля Daewoo Lanos був ОСОБА_2, від якого було чутно запах алкоголю. За кермом автомобіля Mitsubishi Lancer був ОСОБА_4, який був тверезий.

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що у грудні місяці 2014 року він був очевидцем, як у темну пору доби з вулиці Шумілова на вулицю Леніна в м. Бобринець виїхав автомобіль Mitsubishi Lancer, який рухався по своїй смузі руху в напрямку центра міста, а з центру міста по вулиці Леніна (назустріч) рухався автомобіль Daewoo Lanos, який виїхав на зустрічну смуху руху, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів. Також він бачив, що після удару автомобілі розвернуло. Із автомобіля Mitsubishi Lancer з початку вийшов водій ОСОБА_4 Після чого він разом із ОСОБА_4 допомогли вийти із сторони пасажирського сидінні автомобіля Mitsubishi Lancer позивачу ОСОБА_3, у якої була розрубана права сторона обличчя біля ока, обличчя було у крові. Із автомобіля Daewoo Lanos до приїзду швидкої допомоги ніхто не виходив. Коли до місця ДТП приїхали працівники поліції вони відчинили автомобіль Daewoo Lanos та за руки вивели водія ОСОБА_2, від якого був запах алкоголю. Також в автомобілі Daewoo Lanos перебував пасажир, який спав за задньому сидінні. Від ОСОБА_4 та ОСОБА_3 запаху алкоголю не було.

Свідок ОСОБА_8 показав, що у грудні 2014 році, він у вечірній час перебував вдома за адресою вул. Леніна, 154 в м Бобринець та почув удар на вулиці. Коли вийшов на вулицю побачив дорожньо-транспортну пригоду за участю автомобіля Mitsubishi Lancer під керуванням ОСОБА_4 та Daewoo Lanos під керуванням ОСОБА_2 Пасажиром в автомобілі Mitsubishi Lancer була ОСОБА_3, обличчя якої було в крові та порізах.

Свідок ОСОБА_9 показав, що на час події працював на посаді старшого слідчого у Бобринецькому ВП та в провадженні слідчого відділу перебувало кримінальне провадження порушене по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася в м. Бобринець по вулиці Леніна (біля будинку мешканців ОСОБА_8) за участю водія автомобіля Daewoo Lanos ОСОБА_2, який був у стані алкогольного спяніння, та водія автомобіля Mitsubishi Lancer ОСОБА_4 Він особисто виїжджав на місце події та ним було складено протоколи місця події та схема ДТП. Місце зіткнення було на полосі дорожнього руху по якій рухався ОСОБА_4, тобто на зустрічній смузі руху автомобіля Daewoo Lanos під керуванням ОСОБА_2 Пасажиром в автомобілі Mitsubishi Lancer була ОСОБА_3, у якої були ушкодження правої частини обличчя, рвані рани, синці. Матеріали по ОСОБА_2 були направлені до відділу ДАЇ для складання протоколів про адміністративні правопорушення. Кримінальна справа була закрита у звязку із легкими тілесними ушкодженнями у потерпілої ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_4 показав, що 23 грудня 2014 року він на автомобілі Mitsubishi Lancer, державний номер НОМЕР_1 приїхав до позивача у м. Бобринець до вул. Шумілова. ОСОБА_3 сіла в автомобіль на переднє пасажирське сидіння та вони поїхали у центр міста Бобринець. Коли повернув на вулицю Леніна в напрямку центру міста Бобринець, побачив, що на зустріч його автомобілю по його смузі рухається автомобіль Daewoo Lanos під керуванням ОСОБА_2 Він почав гальмувати, але зіткнення відбулось миттєво. Свідок ОСОБА_7 був очевидцем ДТП. Також на вулицю вийшли ОСОБА_8, які допомагали позивачу, оскільки в неї були тілесні ушкодження на обличчі, рвані рани, сильно йшла кров. ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного спяніння. Також на місце приїхала швидка допомога, працівники ДАІ та слідчого відділу. ОСОБА_10 та ОСОБА_2 забрала швидка допомога до лікарні.

Пояснення свідків суд визнає як достовірні, підстави їм недовіряти у суду відсутні, оскільки вони узгоджуються з поясненнями позивача, а також вищевказаними доказами у справі.

Відповідно до ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків є у тому числі завдання майнової (матеріальної) шкоди.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитки в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування в меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до ч.ч.2, 5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з пунктами 2, 3-4, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

У відповідності до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому, крім іншого, додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що надані суду докази в їх сукупності свідчать про доведеність обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги ОСОБА_3 щодо відшкодування завданої їй шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача та причинно-наслідкового звязку між протиправними діями відповідача та завданою позивачу шкодою.

Той факт, що відповідача не було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, не є підставою для звільнення його від цивільної відповідальності, тому суд відхиляє заперечення відповідача в цій частині.

Як вбачається з копій фіскальних чеків, що містяться в матеріалах справи, а саме на суму: 14,52 грн. від 23.12.2014 року №928; 40,30 грн. від 24.12.2014 року №9630; 27,25 грн. від 24.12.2014 року №9629; 535,60 грн. від 24.12.2014 року №5988; 2213 грн. від 24.12.2014 року №0056; 616,46 грн. від 26.12.2014 року №8866; 38,50 грн. від 29.12.2014 року №802; 7,60 грн. від 29.12.2014 року №12809; 178,20 грн. від 07.03.2015 року №25177; 214 грн. від 22.11.2015 року №127608 грн.; 210 грн. від 22.11.2015 року №162156; 1566 грн. від 07.03.2015 року; 735 грн. від 15.05.2015 року; 420 грн. від 28.11.2015 року позивачем всього було витрачено 4816,43 грн. на придбання ліків, консультації та проїзд до лікувального закладу (а.с.19-25). Суд вважає, зазначені документи належними та допустимими доказами матеріальної шкоди, оскільки витрати були здійснені саме в період перебування позивача на лікуванні та повязані із її зверненням за медичною допомогою.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди на лікування позивача за наслідками дорожньо-транспортної пригоди підлягають задоволенню в сумі 4816,43 грн.

Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних витрат в розмірі 4320,33 грн., суд вважає необхідним відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відтак, грошовим слід вважати будь-яке зобовязання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обовязок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

З урахуванням викладеного положення ст.625 ЦК України регулюють зобовязальні правовідносини, тобто поширюються на порушення грошового зобовязання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду.

Однак, відшкодування шкоди є відповідальністю, а не борговим (грошовим) зобовязанням, тому суд приходить до висновку, про відсутність підстав для застосування вимог ст.625 ЦК України до правовідносин, що виникають у звязку із завданням шкоди.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями, рішеннями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в постанові №4 від 31 березня 1995 року зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при заподіянні особі моральної шкоди обовязок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Згідно ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Оцінюючи розмір компенсації завданої позивачу моральної шкоди суд враховує характер завданої шкоди, її тривалість та надані докази в обґрунтування посилань позивача на ті наслідки, що виникли після завданої шкоди. Так, з урахуванням встановлених судом порушень законних прав позивача з вини відповідача, що призвели до моральних страждань у вигляді фізичного болю, нервових збуджень, негативних емоцій та переживань з цього приводу, втрату можливості реалізації нею своїх звичок і бажань, зміну ритму життя, а тому відповідно до вимог ст.1167 ЦК України на користь позивача підлягає стягненню з відповідача компенсація за спричинену моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

Таким чином, беручи до уваги доведеність факту заподіяння матеріальної шкоди відповідачем, причинно-наслідковий звязок між протиправними діями відповідача та заподіяною позивачу шкодою, а також беззаперечне право потерпілої особи на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка її завдала, обгрунтованість заявленого позивачем розміру матеріальної та моральної шкоди, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних із стягненням з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 4816,43 грн. матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди та відмові у задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляційних витрат в розмірі 4320,33 грн. у звязку із їх необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 11, 22, 23, 509, 625, 1166-1168, 1187, 1188, 1195 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 4816,43 грн. та моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення інфляційних витрат в розмірі 4320,33 грн. відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Кропивницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Бобринецький районний суд Кіровоградської області).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серія ЕВ №254488, виданий Бобринецьким РВ УМВС України в Кіровоградській області 15.04.2010 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, зареєстрована адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, п.і.27200.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серія ЕА №886796, виданий Бобринецьким РВ УМВС України в Кіровоградській області 14.03.2002 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4, зареєстрована адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, п.і. 27200.

Повне судове рішення складено 26.12.2018 року.

Суддя І. М. Адаменко