Ухвала

12 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 759/2523/15-ц

провадження № 61-47699ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року про відмову у задоволенні заяви про повернення судового збору у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду до із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» (далі - ТОВ «Дієса») про захист прав споживачів.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Дієса» на користь ОСОБА_1 в порядку відшкодування моральної шкоди 1 554,00 грн. У решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 18 вересня 2015 року подав апеляційну скаргу, яка ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року залишена без руху у зв'язку з несплатою судового збору.

На виконання ухвали суду про усунення недоліків ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 535,92 грн.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року в частині стягнення з ТОВ «Дієса» на користь ОСОБА_1 морального відшкодування у сумі 1 554,00 грн скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у позові. У іншій частині рішення залишено без змін.

У листопаді 2018 року до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 подав заяву про повернення судового збору.

Оскарженою ухвалою Київського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення судового збору відмовлено.

ОСОБА_1 03 грудня 2018 року подав до Верховного Суду із касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року про відмову у задоволенні заяви про повернення судового збору.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.

У пункті 3 частини першої статті 389 ЦПК України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз'яснення рішення чи відмову у роз'ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки оскаржена ухвала Київського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року про відмову у задоволенні заяви про повернення судового збору не підлягає касаційному оскарженню відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року про відмову у задоволенні заяви про повернення судового збору у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» про захист прав споживачів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат