Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2018 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Горбані О.В.,

за участю: представників позивача - ОСОБА_3. та ОСОБА_4.,

представника відповідача - Омелян В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (надалі Подільська РДА у м.Києві) про визнання протиправним та скасування розпорядження, -

в с т а н о в и в :

В грудні 2016 р. позивач звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, в якому просить визнати протиправним та скасувати розпорядження Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 12.05.2016 року № 87 « Про визнання недійсним розпорядження Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 10.07.2015 року № 211 та свідоцтва про право власності на квартиру».

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до заповіту від 10.06.2015 року , ОСОБА_2 , заповіла все своє майно ОСОБА_1 .. Позивачка зазначає, що останні роки допомагала та доглядала за померлою , за власний рахунок похоронила останню. Після смерті ОСОБА_2 залишилась квартира АДРЕСА_1 . За своє життя ОСОБА_2 неодноразово зверталася до Подільської районної в м. Києві державної адміністрації з метою приватизації та оформлення права власності на вищезазначену квартиру .Вказує, що Подільською районною в м. Києві державною адміністрацією було прийнято розпорядження № 211 від 10.07.2015 року та оформлено свідоцтво про право власності , видане 10.07.2015 року щодо права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 . 15.02.2016 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Алейнікова М.В. для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті померлої ОСОБА_2 на вищезазначену квартиру. Однак, нотаріусом позивачу було відмовлено в отриманні свідоцтва . Після цього відповідач скасував видане раніше розпорядження та свідоцтво про право власності .Тому, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 19.12.2016 р.

Представником відповідача подані письмові заперечення проти позову, в яких сторона відповідача просила відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що позивачка приховала від відповідача факт смерті ОСОБА_2 , оскільки вона не мала права отримувати за довіреністю померлої особи належне останній свідоцтво про право власності та повинна була повідомити про факт смерті ОСОБА_2 . Таким чином , ОСОБА_2 втратила цивільну правоздатність у зв`язку зі смертю, яка настала до оформлення розпорядження та видачі свідоцтва (10.07.2016 року) та в межах місячного строку на оформлення приватизації, у відповідача не було підстав для видачі відповідного розпорядження про приватизацію та свідоцтва про право власності на спірну квартиру. У зв`язку з цим, 12.05.2016 року розпорядженням Подільської районної в м. Києві державної адміністрацією було визнано недійним розпорядження № 211 від 10.07.2015 року та свідоцтво про право власності на спірну квартиру.

На підставі протоколу про автоматизованого розподілу від 24.10.2017 року справу передано на розгляд судді Ларіоновій Н.М.

Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.). В зв`язку з чим розгляд справи проведений в порядку спрощеного позовного провадження.

Представники позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав вказаних в позовній заяві, та просили задовольнити, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Додали, що рішенням Подільського районного суду м.Києва від 16.01.2017 р. у справі № 758/9100/16-ц ОСОБА_1 було відмовлено в позові про визнання права власності на спірну квартиру.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість, та просила відмовити в задоволені позову з підстав, наведених у письмових запереченнях.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 76-81 ЦПК України.

Згідно ч.6 ст. 81 цього Кодексу доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 10.06.2015 року відповідно до заповіту ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименком Д.Б. за реєстром № 979, усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося , та взагалі все те, що належатиме їй на день смерті та все те, що вона за законом матиме право, заповіла позивачу у справі - ОСОБА_1

19.06.2015 року ОСОБА_2 звернулась до Подільської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про приватизацію квартири АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла.

10.07.2015 року позивачка на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 10.06.2015 р. отримала свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , яке було видане на ім`я ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.ст.1,3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація - це відчуження квартир державного житлового фонду на користь громадян шляхом їх безоплатної передачі (з розрахунку 21м? загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10м? на сім`ю) і продажу (надлишків загальної площі квартир). Передача займаних квартир у власність відповідно до частин 2, 3 ст.8 цього Закону здійснювалась у спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї на підставі рішень відповідних органів приватизації.

Отже, на час складання заповіту вищевказана квартира не входила до складу спадщини та на час смерті ОСОБА_2 ще не була нею приватизована, а тому не перебувала у її власності.

14.04.2016 року, із листа відділу РАЦС Подільського РУЮ у м. Києві відповідачу стало відомо про смерть ОСОБА_2

12.05.2016 року розпорядженням Подільської районної в місті Києві державної адміністрації № 87 було визнано недійсним розпорядження № 211 від 10.07.2015 року та свідоцтво про право власності на спірну квартиру , видане на його підставі, оскільки спірна квартира не може бути включена до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 , оскільки на момент смерті остання не набула у встановленому порядку набута у власність.

Відповідно до ст.248 ч.1 п.6 ЦК України представництво за довіреністю припиняється в разі смерті особи, яка видала довіреність.

А відтак, 10.07.2016 р. позивач не мала права отримувати свідоцтво про право власності на вищевказану квартиру на ім`я ОСОБА_2 , оскільки з 21.06.2016 р. припинились повноваження позивача як представника ОСОБА_2 в зв`язку зі смертю останньої.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи , яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 звернулась до відповідача з заявою про приватизацію квартири 19.06.2015 року, тобто через 9 днів після складання заповіту, а через 2 дні після звернення до РДА померла.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі , зі спливом якого пов`язана дія чи подія , яка має юридичне значення.

Статтею 253 ЦК України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з ч. 3 ст. 254 ЦУ України строк, що визначений місяцями , спливає у відповідне число останнього місяця строку.

А тому, місячний строк розгляду заяви померлої ОСОБА_2 сплинув 20.07.2015 року, розпорядження про приватизацію вищевказаної квартири та свідоцтво про право власності датуються 10.07.2015 року та були отримані позивачем за недійсною довіреністю , тобто в межах місячного строку. ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до закінчення місячного строку, передбаченого для розгляду її заяви.

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що відповідач, визнаючи своїм розпорядженням № 87 від 12.05.2016 р. недійсним розпорядження РДА № 211 від 10.07.2015 року та свідоцтво про право власності на спірну квартиру, діяв у порядку та у спосіб, встановлений законом, та в межах своїх повноважень, тобто відповідно до норм чинного законодавства.

12.05.2016 року розпорядженням Подільської районної в місті Києві державної адміністрації № 87 було визнано недійсним розпорядження № 211 від 10.07.2015 року та свідоцтво про право власності на спірну квартиру ,

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених судом обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок досліджених у справі доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування розпорядження, не підлягають задоволенню в зв`язку з їх безпідставністю.

На підставі викладеного, ст.ст.12, 16, 251, 253, 254, 248 ч.1 п.6, 1216, 1218 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, п.9, 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування розпорядження до Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 12.05.2016 р. № 87 «Про визнання недійсним розпорядження Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 10.07.2015 р. № 211 та свідоцтва про право власності на квартиру» - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного рішення суду не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного рішення суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. М. Ларіонова