Справа № 457/797/18
провадження №2/457/295/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючого-судді Марчука В.І.,

секретар судового засідання Мазурик В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовна заява мотивована тим, що сторони уклали шлюб 30 вересня 2006 року. У шлюбі у них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому у них різні погляди на сімейне життя та обов'язки, відсутнє взаємопорозуміння. Спільного господарства та бюджету не ведуть. Фактично шлюбні відносини припинено з 2011 року, втрачено всі фізичні та духовні зв'язки між ними. Можливості зберегти сім'ю немає. Син на даний час проживає з нею. Просить розірвати шлюб, укладений з ОСОБА_2, а сина залишити проживати з нею.

Позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази у їх сукупності, вважає, що позов слід задовольнити з огляду на наступне.

У судовому засіданні встановлено, що сторони 30 вересня 2006 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції, актовий запис № 187, що стверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1. За час перебування у шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2).

З позовної заяви встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, спільних інтересів у них немає, сторони не підтримують подружніх відносин, шлюб існує лише формально, а його існування суперечить інтересам позивача. Причиною розпаду сім'ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння та поваги, відсутність наміру зберігати шлюб.

Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність, і може мати наслідки, встановлені законом, що передбачено ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім'ї неможливе та суперечить інтересам сторін, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивачки є доведеними та такими що підлягають задоволенню. Суд вважає, що шлюб слід розірвати.

Згідно з ч. 4 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Відповідно до ч. 1 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Суд вважає, що сина ОСОБА_3 слід залишити проживати з матір'ю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 110, 112, 115, 161 СК України, ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, який зареєстрований відділі реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції Львівської області, актовий запис № 187.

Сина ОСОБА_3 залишити проживати з матір'ю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди першої інстанції.

Суддя: В. І. Марчук