Справа № 572/802/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2018 року

Сарненський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Слободянюка Б.К.

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернулася до Сарненського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_7 в якому просить встановити порядок користування земельною ділянкою, загальною площею 0,0557 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованою в м. Сарни по вул.. Драгоманова,5 (Драгоманова, 5 А) між ОСОБА_6 та ОСОБА_8, виділивши в користування ОСОБА_6 частину земельної ділянки, площею 0,321 га для будівництва і обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими по вул.. Драгоманова, 5 А в м. Сарни Рівненської області у відповідності до меж, визначених технічною документацією із землеустрою щодо присвоєння кадастрового номеру на земельну ділянку для будівництва і від 2010 року виготовленого приватним підприємством «Геопростір».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником квартири №1 в житловому будинку №5 по вул.. Драгоманова в м. Сарни Рівненської області. Рішенням виконавчого комітету Сарненської міської ради від 17.09.2014 року №308 частині житлового будинку ОСОБА_6 присвоєно адресу: м. Сарни вул.. Драгоманова, 5А. В звязку з чим він є власником ізольованої квартири. Однак, між сторонами існує спір щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою, за адресою м. Сарни вул.. Драгоманова, 5 (Драгоманова,5 А), оскільки такий порядок між сторонами по справі та між попередніми власниками не встановлено.

Вказує, що до нього, як до особи, що набула право власності на жилий будинок, що розміщений на земельній ділянці переходить право власності на земельну ділянку або її частину на якій він розміщений на тих самих умовах і в тому самому обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Ухвалою від 03.08.2017 року було задоволено клопотання сторін та призначено судову будівельно-технічну експертизу, а провадження у справі було зупинено.

Ухвалою від 16 січня 2018 року провадження у справі було відновлено.

20.02.2018 року позивач змінив позовні вимоги та просив встановити порядок користування земельною ділянкою, що обліковується за житловим будинком, розташованим по вул. Драгоманова,5 в м. Сарни Рівненської області, загальною площею 0,0562 га між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 відповідно до варіанту №2 висновку № Е-14/17 судової земельно-технічної експертизи експерта ОСОБА_9 від 04.12.2017 року.

В судовому засіданні відповідач не визнала позовні вимоги, вказавши, що вона не погоджується з жодним з варіантів розподілу, та пояснила, що існуючий порядок користування вказаною земельною ділянкою її влаштовує.

За клопотанням представника відповідача ОСОБА_5 судом були допитані експерти ОСОБА_9 та ОСОБА_10 Експерт ОСОБА_9 пояснила, що вона робила висновок враховуючи інструкцію БТІ та брала до уваги частки, які займає кожна із сторін, вказала, що при виїзді на місце було встановлено, що абрис не відповідає дійсності. Експерт ОСОБА_10 пояснив, що варіанти розподілу земельної ділянки розроблені відповідно до площі квартири, яку займають сторони.

14.05.2018 року судом було задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_5 про огляд земельної ділянки за місцем її знаходження та 31.05.2018 року було проведено виїзне судове засідання за адресою: м. Сарни вул. Драгоманова,5а де було оглянуто спірну земельну ділянку.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне.

Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування судами норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи

Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно договору дарування квартири від 30.12.2011 року посвідченого приватним нотаріусом Сарненського районного нотаріального округу ОСОБА_11 встановлено, що ОСОБА_12 безоплатно передав у власність ОСОБА_6 належну йому квартиру АДРЕСА_1 (Куйбишева) в м. Сарни Рівненської області. Даний договір зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 07.02.2012 року (а.с.7).

З витягу про Державну реєстрацію прав № 33097287 від 07.02.2012 року вбачається, що ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_1 (Куйбишева) в м. Сарни Рівненської області (а.с.8).

Рішенням виконавчого комітету Сарненської міської ради №308 від 17.09.2014 року було присвоєно обєкту нерухомого майна частині житлового будинку ОСОБА_6, що знаходиться по вул.. Драгоманова,5 в м. Сарни адресу: м. Сарни вул.. Драгоманова, 5А. Згідно даного рішення були внесені зміни в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (а.с.9-10).

Згідно технічного паспорта на квартиру №2 в житловому будинку №5 по вул.. Драгоманова в м. Сарни вбачається, що її власником є ОСОБА_4 (а.с.15-17).

Згідно довідки про присвоєння кадастрового номеру від 29.07.2010 року встановлено, що відповідно до індексно-кадастрової карти м. Сарни по вул.. Драгоманова, 5/1 встановлено, що вона надана гр. ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 для будівництва та обслуговування господарських будівель і споруд площею 0,0321 га та присвоєно кадастровий номер 56 24 101 00 01 025 0202 (а.с.21).

Згідно повідомлення Сарненської міської ради від 21.02.2017 року адресованого ОСОБА_6 на його заяву про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 0,0313га, що розташована в м. Сарни по вул.. Драгоманова, 5а, встановлено, що виїздом на місце за участю представників міськвиконкому та депутатів міської ради встановлено, що частина земельної ділянки, яку він виявив бажання отримати у власність являється загальним проїздом до частини житлового будинку та господарських будівель, що перебувають у власності ОСОБА_4 та рекомендовано повторно звернутися з заявою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі вилючивши частину площі земельної ділянки , яка необхідна для проїзду до частини житлового будинку та господарських будівель і споруд ОСОБА_4 (а.с.23).

Згідно висновку Сарненського БТІ від 10.07.2014 року №368 квартири №1 та №2 по вул. Драгоманова в м. Сарни за технічними показниками можуть бути окремими домоволодіннями (а.с.28).

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 16.05.2014 року у справі №572/713/14-ц в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання квартири окремим домоволодінням було відмовлено. В абзаці 5 мотивувальної частини рішення зазначено « Суд відповідно до положень ст.183 ЦК України вважає, що житловий будинок №5 по вул.. Драгоманова в м. Сарни Рівненської області, в якому розташовані квартири сторін, є неподільною річчю, так як складає одне ціле у виді двохквартирного будинку з інженерними комунікаціями, які забезпечують функціонування обох квартир та є спільною системою газопостачання, водопостачання, водовідведення житлових приміщень, в звязку з чим не може бути поділений без втрати цільового призначення, при цьому суд не приймає до уваги висновок Сарненського БТІ від 12.05.2012 року про технічну можливість виділу в натурі на окремі частки обєкта нерухомого майна, який не відповідає технічним, будівельним, санітарним, пожежним вимогам та стандартам, тобто є неналежним доказом у цивільній справі.»

Відповідно до ч.4,5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Згідно акту обстеження земельної ділянки в м. Сарни по вул. Драгоманова,5 на предмет можливості встановлення окремого проїзду до квартири №2 в цьому будинку від 04.12.2015 року встановлено, що окремий проїзд транспортними засобами до квартири №2 не є можливим (а.с.30).

Згідно повідомлення Сарненської міської ради №02/16-1826 від 20.11.2015 року встановлено, що враховуючи конфігурацію земельної ділянки в м. Сарни по вул.. Драгоманова, 5 та існуючу забудову вказаної земельної ділянки, встановлення окремої системи водовідведення (вигрібної ями, септика) не є можливим, оскільки буде суперечити існуючим нормам державних санітарних норм та правил утримання території населених місць (а.с.31).

Згідно повідомлення Управління Держземагенства у Сарненському районі Рівненської області від 31.01.2014 року №07-12/К-01 встановлено, що державний акт на право власності на земельну ділянку в м. Сарни по вул.. Драгоманова, 5/1 та по вул.. Драгоманова,5/2 не видавався. Земельна ділянка з кадастровим номером :01:025:0202 відсутня в базі АС ДЗК та право власності на дану земельну ділянку не посвідчено (а.с.32).

Згідно повідомлення Сарненської міської ради №02/16-599 від 06.01.2018 року на звернення ОСОБА_4 щодо отримання дозволу на засипання дренажного меліоративного каналу по вул.. Драгоманова в м. Сарни (біля житлового будинку №5) встановлено, що дренажні меліоративні канали по вул.. Драгоманова, ОСОБА_17, Космонавтів в м. Сарни були створені для запобігання підтопленню земельних ділянок в період підняття рівнів ґрунтових вод . Засипання каналів може призвести до підтоплення окремих територій міста, а тому міськвиконком не вбачає можливим засипання вищевказаних меліоративних споруд (а.с.158).

Таким чином, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що сторони є власниками будинку №5а та №5 кв.2 по вул.. Драгоманова в м. Сарни, однак, в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спірна земельна ділянка на розподілі якої наполягають сторони по даній справі перебуває на тих чи інших відповідних правових підставах у користуванні чи володінні ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в звязку із чим останні не мають право ставити питання про встановлення порядку користування нею.

Згідно положень частини 1 статті 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Набуття та реалізація права на землю регламентуються положеннями глави 19 ЗК України.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 19 своєї постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" при приватизації громадянами одно- або багатоквартирного будинку державного житлового фонду порядок користування закріпленою за ним прибудинковою територією згідно з п. 5 ст. 10 Закону від 19 червня 1992 року № 2482-XII "Про приватизацію державного житлового фонду" здійснюється в порядку та на умовах, передбачених ч. 3 ст. 42 ЗК України, якою встановлено, що порядок використання земельних ділянок, де розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Якщо в жилому будинку приватизовано частину квартир, питання про користування прибудинковою територією вирішується відповідно до положень ч. 3 ст. 88 ЗК України, тобто шляхом отримання в користування її частини, що відповідає частці приватизованих квартир та інших приміщень у вартості будинку і споруд. При цьому розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі проектів розподілу території кварталу, мікрорайону та відповідної землевпорядної документації.

П.п. ґ, п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачає, що вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку суди мають виходити з того, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані

будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових

угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення

змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування.

Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Судом було також досліджено два висновки експертів земельно-технічної експертизи, які суд вважає не належними доказами, оскільки в жодному висновку експертів не враховано інженерних комунікацій, якими сторони користуються спільно.

Оскільки житловий будинок №5 по вул Драгоманова в м. Сарни Рівненської області є багатоквартирним з інженерними комунікаціями, які забезпечують функціонування обох квартир та є спільною системою газопостачання, водопостачання, водовідведення житлових приміщень, крім того земельну ділянки сторони не отримували ні у власність, ні в користування. Таким чином, суд вважає даний позов передчасним, оскільки сторонам слід звернутися до Сарненської міської ради для отримання земельної ділянки яка обліковується за житловим будинком по вул.. Драгомагова,5 в м. Сарни для отримання її у власність або в користування.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку що позивачем не доведено (не надано належних та допустимих доказів) позовних вимог, про відсутність підстав для задоволення позову, у зв'язку з його не обґрунтованість та не доведеністю.

На підставі ст. 377 ЦК України, ст.. 19,78,120 ЗК України, керуючись ст.. 76,77,81,82, 263-265, ЦПК України,суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування земельною ділянкою в м.Сарни по вул..Драгоманова, 5 та вул.Драгоманова, 5а, шляхом виділення в користування ОСОБА_6 частини земельної ділянки площею 0,0321 га (321 кв.м.) , для будівництва і обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями по вул..Драгоманова, 5а, в м.Сарни у відповідності до меж, визначених технічною документацією із землеустрою присвоєння кадастрового номеру на земельну ділянку для будівництва від 2010 року, виготовленого приватним підприємством «Геопростір» відмовити.

Розяснити позивачу та представникам позивача встановлений порядок звернення із заявою щодо виділення в користування земельних ділянок.

Рішення суду набуває законної сили відповідно до ст.. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд протягом 30 днів.

З повним текстом рішення сторони можуть ознайомитись 31.07.2018 р.

Суддя: .