КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/6442/18
Провадження № 2/552/2042/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.12.2018 Київський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді Турченко Т.В.
за участю секретаря судового засідання Силка І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, -
Позивач військова частина НОМЕР_1 звернулась до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 4533,11 грн.
В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач ОСОБА_1 , з 25.02.2017 року проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 на посаді курсанта.
16.06.2017 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 відповідача було звільнено з військової служби у запас та виключено зі списків особового складу військової частини.
На час звільнення ОСОБА_1 загальна вартість виданих їй предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, згідно довідки-розрахунку № 224 від 16.06.2017 року склала 4533,11 грн. Просили суд, стягнути з неї вказану суму.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. Суд, керуючись ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача та не подання відзиву відповідачем ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не з`явився на підставі наявних у матеріалах справи даних та доказів.
Під час розгляду справи клопотання від сторін не надходили.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
Відповідач ОСОБА_1 , з 25.02.2017 року уклала контракт про проходження військової служби в Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, відповідно до якого вона проходила військову службу в військовій частині НОМЕР_2 на посаді курсанта. ( а.с. 6)
Відповідно до ч.2 ст.9.1 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці одержують за рахунок держави речове майно або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.
Судом встановлено, що відповідно до вимог зазначеного закону відповідач була належним чином забезпечена речовим майном.
Відповідно до абз. 7 п. 4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та в особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України « 232 від 29.04.2016 року у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих ім. предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.
Також судом встановлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 16.06.2017 року № 148 відповідача було звільнено з військової служби у запас за пунктом «е » ч.6 ( через службову невідповідність) з урахуванням ч.8 ст. 26 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу », також відповідно до зазначеного наказу ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 .(а.с. 9)
На час звільнення відповідача загальна вартість виданих їй предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилась, згідно довідки-розрахунку № 224 від 16.06.2017 року склала 4533,11 гривні. ( а.с. 11)
Згідно вимог п. 2 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 23.06.95 р. № 243/95-ВР, оголошеної наказом Міністра оборони України від 14.08.95 р. № 201., визначено, що відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.
Військовим майном вважається державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.
Абзацом сьомим пункту 3 Положення передбачено, що військовослужбовець визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно чи з необережності.
Відповідно до пункту 8 Положення, залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії ( бездіяльності ) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду, і вартості майна до військовослужбовців застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність.
Згідно із пунктом 6 Положення військовослужбовців, діями яких заподіяно шкоду державі, можуть добровільно відшкодувати її повністю або частково.
На підставі п. 16 Положення, розмір заподіяної державі шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних обліку виходячи з вільних оптово-роздібних чи договірних цін, що діють на період розгляду питання про матеріальну відповідальність, а в разі відсутності таких даних за цінами, що обчислюються в порядку, який визначається Міністерством економіки України.
Відповідно до пункту 31 Положення, у разі звільнення у запас або відставку чи вибуття із військової частини винної особи до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди командир ( начальник ) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди.
Стаття 1166 ЦК України передбачає, що шкода спричинена майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному об`ємі особою, що її спричинила.
Отже, аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 має сплатити військовій частині НОМЕР_1 матеріальну шкоду в розмірі 4533,11 грн.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені останнім і підтверджені документально судові витрати в сумі 1762 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.141,263,265,268,272,354,355ЦПК України, ст.ст.1166,1212, ЦК України, суд
Позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( проживає: АДРЕСА_1 ; паспорт НОМЕР_3 , виданий Ровенським МВ УДМСУ в Луганській області 12.06..2013 року; ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код НОМЕР_5 ; МФО 820172, розрахунковий рахунок НОМЕР_6 , Банк отримувача Держказначейська служба України, м. Київ) матеріальну шкоду в розмірі 4533,11 гривень ( чотири тисячі п`ятсот тридцять три гривні, одинадцять копійок) та судові витрати у розмірі 1762 гривні.
Рішення може бути оскаржене в Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст заочного рішення складений 26.12.2018 року.

Суддя Т.В. Турченко