Ухвала

06 липня 2018 року

м. Київ

справа № 707/2007/17

провадження № 61-38017 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Черкаської області від 16 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та просила суд визнати будинковолодіння та земельну ділянку по АДРЕСА_1 Черкаської області спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 його частини.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 17 січня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 будинковолодіння по АДРЕСА_1, а саме зазначені в технічному паспорті: літери А-І, житловий будинок з прибудовами (загальна площа 53,7 кв.м, житлова площа 29,0 кв.м); Б - погріб; Д - гараж; В - літня кухня, сарай; Е,3 - сарай; Ж - баня; Г - вбиральня: №1-2-огорожа; №3 - свердловина; №4 - колодязь 1/2, згідно договору купівлі - продажу від 20 липня 2001 року, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Дудка Г.І. та земельну ділянку площею 0,2905 га, яка розташована в АДРЕСА_1 згідно державного акту серії НОМЕР_1 від 19 лютого

2010 року.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння по

АДРЕСА_1, а саме зазначені в технічному паспорті: літери А-І, житловий будинок з прибудовами (загальна площа 53,7 кв.м, житлова площа 29,0 кв.м); Б - погріб; Д - гараж; В - літня кухня, сарай; Е,3 - сарай; Ж - баня; Г - вбиральня: №1-2-огорожа; №3 - свердловина; №4 - колодязь 1/2, згідно договору купівлі - продажу від 20 липня 2001 року, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Дудка Г.І. та земельну ділянку площею 0,2905 га, яка розташована в

АДРЕСА_1, згідно державного акту серії НОМЕР_1 від 19 лютого 2010 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 16 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 17 січня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Визнано будинковолодіння по АДРЕСА_1 а саме зазначені в технічному паспорті: літери А-І, житловий будинок з прибудовами (загальна площа 53,7 кв.м, житлова площа

29,0 кв.м); Б - погріб; Д - гараж; В - літня кухня, сарай; Е,3 - сарай; Ж - баня; Г - вбиральня: №1-2-огорожа; №3 - свердловина; №4 - колодязь 1/2, згідно договору купівлі - продажу від 20 липня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Дудка Г. І., - спільним майном подружжя сторін.

Проведено поділ спільного майна подружжя між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 наступним чином :

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини будинковолодіння по

АДРЕСА_1 а саме зазначені в технічному паспорті: літери А-І, житловий будинок з прибудовами (загальна площа 53,7 кв.м, житлова площа 29,0 кв.м); Б - погріб; Д - гараж; В - літня кухня, сарай; Е,3 - сарай; Ж - баня; Г - вбиральня: №1-2-огорожа; №3 - свердловина; №4 - колодязь 1/2, згідно договору купівлі - продажу від 20 липня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Дудка Г. І., та на 1/2 частини земельної ділянки, площею 0,2905 га, яка розташована в с. Дубівка Черкаського району Черкаської області по АДРЕСА_1, згідно державного акту серії НОМЕР_1 від 19 лютого 2010 року.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини будинковолодіння по

АДРЕСА_1 а саме зазначені в технічному паспорті: літери А-І, житловий будинок з прибудовами (загальна площа 53,7 кв.м, житлова площа 29,0 кв.м); Б - погріб; Д - гараж; В - літня кухня, сарай; Е,3 - сарай; Ж - баня; Г - вбиральня: №1-2-огорожа; №3 - свердловина; №4 - колодязь 1/2, згідно договору купівлі - продажу від 20 липня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Дудка Г. І., та 1/2 частини земельної ділянки, площею 0,2905 га, яка розташована в с. Дубівка Черкаського району Черкаської області по АДРЕСА_1, згідно державного акту серії НОМЕР_1 від 19 лютого 2010 року.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

У червні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Черкаської області від 16 травня 2018 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ураховуючи визначену ОСОБА_1 ціну позову - 62 000,00 грн, що не перевищує станом на 01 січня 2018 року ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762,00*100=176 200,00), справа є малозначною в силу вимог закону.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від

07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням того, що касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктами 1, 2 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Черкаської області від 16 травня

2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик