РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

липня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Стефанишин С.Л.,

секретарі Ніколайчук А.В.,

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України в залі суду міста Хмельницького справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діють ОСОБА_2, ОСОБА_3, до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

25 травня 2018 року позивач ОСОБА_1, в інтересах якого діють ОСОБА_2, ОСОБА_3, звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.02.2018 р. року між позивачем та відповідачем було укладено та нотаріально завірено договір позики, відповідно до якого позивач передав, а відповідач отримав у власність грошові кошти в сумі 867912,50 грн., що в еквіваленті станом на день укладення договору становило 31 850 доларів США, які відповідач зобовязався повернути в строк не пізніше 16 травня 2018 року і розрахунок за договором має бути здійснено у м. Хмельницькому. Вказує, що до 16.05.2018 року відповідач позичену суму не сплатила, тому позивачем було направлено на адресу відповідача лист з проханням негайного виконання умов договору позики у повному обсязі, проте у встановлені позивачем строки для надання відповіді, від відповідача відповідь не надійшла. Окрім того, згідно з офіційними даними Державної служби статистики України індекс споживчих цін (індекс інфляції) за квітень 2018 року становив 100,8 %, а тому станом на 25.05.2018 року розмір інфляційних втрат за час прострочення ( 9 днів) становить: 6943,30 грн. ( 867912,50 грн. х 100,8 % / 100 % - 867912,50 грн.) та три проценти річних від простроченої суми 642,02 грн. ( 867912,50 грн. х 3% /100 % / 365 дні х 9 днів). У звязку із вищевикладеним, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу за договором позики у розмірі 867912,50 грн., 6943,30 грн. суму втрат від інфляції та суму 3 % річних в розмірі 642,02 грн., а також судові витрати в розмірі 24 514,80 грн.

Позивач в судове засідання не зявився. Представник позивача ОСОБА_2 через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представників, та вказав, що проти заочного розгляду не заперечує. Окрім того, представник позивача долучив заяву про уточнення розрахунку суми боргу відповідача, в якій просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з врахуванням уточнення та стягнути з відповідача на користь позивача 903864,72 грн., що включають: суму боргу за договором позики у розмірі 867912,50 грн., суму втрат від інфляції в розмірі 6943,30 грн., суму 3 % річних в розмірі 4494,12 грн. та судові витрати у розмірі 24514,80 грн.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, про розгляд справи повідомлялась у встановленому законом порядку, жодних обґрунтований заяв, клопотань чи заперечень до суду не подала.

У відповідності до ст. ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом обєктивно встановлено, що 16.02.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був укладений договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу ОСОБА_5

Згідно даного договору ОСОБА_1 передав до підписання цього договору у власність ОСОБА_4, а ОСОБА_4 прийняла у власність від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 867912,50 грн., що в еквіваленті на день укладення договору становило 31 850 доларів США, строком не пізніше 16.05.2018 року.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України.

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Договором позики від 16.02.2018 року передбачено, що договір позики є безвідсотковим.

Згідно п. 6 договору факт повного розрахунку по даному договору повинен підтверджуватися нотаріально посвідченою заявою про повний розрахунок. Без даної заяви позика вважається такою, що не повернута.

Станом на день подачі позову відповідач не повернув позивачу позичені кошти в сумі 867912,50 грн., що у відповідності до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, підтверджується договором позики від 16.02.2018 р. Даний письмовий договір позики від 16.02.2018 р., наданий позивачем на підтвердження зобовязань відповідача, є належним та допустимим доказом виникнення боргового зобовязання; цей договір позики сторони уклали відповідно до вимог статті 1047 ЦК України; відсутність нотаріально посвідченої заяви про повний розрахунок свідчить про неповернення боргу відповідачем, тому є підстави для стягнення з нього на користь позивача суми позики за вказаним договором. Відповідач не довів факт повернення грошових коштів позикодавцю (в судове засідання не зявився), а тому цей договір позики є дійсним та породжує права та обовязки згідно закону України.

Ст. 526 Цивільного Кодексу України визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поняття позикових відносини і договору позики визначаються положеннями глави 71 ЦК України.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Ураховуючи умови договору та положення статті 533 ЦК України, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_4 суми боргу згідно договору позики від 16.02.2018 р. в розмірі 867 912 грн. 50 коп.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із частиною першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі прострочення виконання грошового зобовязання за договором позики, позикодавець вправі вимагати від позичальника сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення згідно статті 625 ЦК України.

При цьому 3 % річних та індекс інфляції підлягають сплаті з моменту настання строку повернення (тобто прострочення) до моменту фактичного повернення боргу.

Зазначений висновок викладений у правовій позиції, висловленій Верховним Судом України при розгляді справи № 6-37цс15 від 01.04.2015 р.

Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме : проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

При цьому, 3% річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) та проценти за позикою (стаття 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу.

Згідно договору позики від 16.02.2018 року відповідач зобовязувався повернути позивачу позику не пізніше 16 травня 2018 року. Відповідач не виконав свої зобовязання по поверненню позики, а тому за період з 17.05.2018 р. по 18.07.2018 р. з неї на користь позивача підлягають стягненню відсотки згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, а саме 3 % річних від простроченої суми 4494,12 грн. та суму інфляційних втрат 6943,30 грн.

Розрахунок вказаних сум, проведений позивачем у позовній заяві та у заяві про уточнення розрахунку суми боргу, не оспорювався відповідачем, порушень у його проведенні судом не встановлено.

Отже, підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 16.02.2018 року в сумі 867 912 грн. 50 коп., 3% річних в сумі 4494 грн. 12 коп., 6943 грн. 30 коп. інфляційних, а всього 879 349, 92 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у звязку із задоволенням позову покладаються на відповідача, у звязку з чим з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судовий збір в сумі 9 514,80 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 15000 грн. (копія договору про надання правової допомоги № 16-05/18, копія додатку 01 до договору про надання правової допомоги № 16-05/18, копія квитанції № 7 від 24.05.2018 року, копія акту № 01 приймання передачі наданих послуг від 16.05.2018 року до договору про надання правової допомоги від 16.05.2018 року).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 81, 141, 258-273, 280-289 ЦПК України, ст. ст. 526, 533, 1046, 1048, 1049, 625 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1, в інтересах якого діють ОСОБА_2, ОСОБА_3, до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, заборгованість за договором позики від 16.02.2018 року в розмірі 867 912 грн. 50 коп., 3% річних в сумі 4 494 грн. 12 коп., 6 943 грн. 30 коп. сума інфляційних втрат, а всього 879 349 грн. 92 коп.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, судовий збір в сумі 9 514грн. 80 коп. та 15000 грн. витрат на правову допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом (ч. 4 ст. 287 ЦПК). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дата складання повного рішення суду 25.07.2018 року.

Суддя С. Стефанишин