ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/983/18 Справа № 185/2445/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Бондаренко В.М. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря - Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ",

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ПАТ "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ" звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до умов кредитного договору від 30 квітня 2014 року ТОВ «Доннафтасервіс» отримало кредитні кошти у розмірі 1 000 000,00 грн. на строк до 29 квітня 2015 року зі сплатою 21 % річних. На забезпечення виконання умов кредитного договору банк 30 квітня 2014 року уклав із ОСОБА_2 договір поруки, за яким відповідач поручився відповідати перед банком за виконання позичальником взятих зобов'язань за кредитним договором. Банк свої зобов'язання виконав повністю. У результаті неналежного виконання умов кредитного договору утворилася заборгованість, яка, враховуючи подальші уточнення позовної заяви, станом на 26 вересня 2016 року складає у розмірі 1 577 971,07 грн., яка складається з наступного: 875 000,00 грн. - прострочена заборгованість по сплаті тіла кредиту; 702 971,07 грн. - прострочена заборгованість по сплаті процентів. Посилаючись на вказані обставини банк просить стягнути з відповідача, як з поручителя, вказану заборгованість /т.І, а.с.1-4, 167-169/.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2016 року в задоволені заявлених позовних вимог відмовлено /т.І, а.с.204-207/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, оскільки при ухваленні рішення судом першої інстанції не були враховані обставини та норми закону на які банк посилалася у своїй позовній заяві. Зокрема, судом не було враховану внесений боржником останній платіж в рахунок погашення заборгованості /т.І, а.с.213-215/.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги відповідач надав суду відзив, в якому посилається на те, що судом першої інстанції надано належну оцінку всім доказам та обставинам справи та ухвалено правильне та законне рішення, що свідчить про необґрунтованість поданої скарги /т.ІІ, а.с.33/.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року №452/2017 про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, шляхом ліквідації Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03 жовтня 2018 року опубліковано в газеті "Голос України" № 185 повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи Дніпровського апеляційного суду.

Матеріали цивільної справи передано до Дніпровського апеляційного суду та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддів, які входять до складу колегії.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 квітня 2014 року ТОВ «Доннафтасервіс» та ПАТ "Всеукраїнський Банк Розвитку" уклали кредитний договір № MKLVU2.449.012, відповідно до якого ТОВ «Доннафтасервіс» отримало кредит у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 1 000 000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 21,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 29 квітня 2015 року. ТОВ «Доннафтасервіс» зобов'язався щомісячно, в період сплати передбачений кредитним договором, надавати банку кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості у розмірі встановленого графіком погашення, зазначеного в п. 2.5. кредитного договору.

В забезпечення виконання основного зобов'язання ТОВ «Доннафтасервіс» перед ПАТ "Всеукраїнський Банк Розвитку" за кредитним договором № MKLVU2.449.012 від 30 квітня 2014 року між позивачем та ОСОБА_2 30 квітня 2014 року було укладено договір поруки № PX029031.41864.005.

Згідно п. 14 договору поруки № PX029031.41864.005 від 30 квітня 2014 року цей договір вступає в дію з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором.

У порушення умов договору боржник своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим згідно розрахунку заборгованості, наданого банком, станом на 26 вересня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 1 577 971,07 грн., яка складається з наступного: 875 000,00 грн. - прострочена заборгованість по сплаті тіла кредиту; 702 971,07 грн. - прострочена заборгованість по сплаті процентів.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції прийшов до висновку про припинення поруки ОСОБА_2 в силу ч.4 ст.559 ЦК України відносно кредитних зобов'язань за договором № MKLVU2.449.012 від 30 квітня 2014 року, оскільки банк не звернувся до суду з позовом до поручителя про стягнення заборгованості протягом шестимісячного строку.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна, з наступних підстав.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що останній внесений боржником платіж за кредитним договором було здійснено 01 жовтня 2014 року у розмірі 123 410,48 грн., що фактично погасило існуючи заборгованість на зазначену дату.

22 жовтня 2014 року у позичальника виникла прострочена сума основного боргу за кредитом у розмірі 125 000 грн. і також прострочені відсотки на дану дату у розмірі 17 046, 11 грн. Тобто, з розрахунку заборгованості вбачається, що борг за кредитним договором виник у позичальника перед кредитором сама починаючи з 22 жовтня 2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що банк з позовними вимогами до поручителя про стягнення суми боргу за кредитним договором звернувся 03 березня 2015 року, тобто в межах шестимісячного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до ст. 1048, 1056-1 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Нормами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Таким чином, враховуючи наведені норми закону, умови договору, невиконання відповідачем зобов'язань щодо внесення чергових платежів, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість, яка станом на 29 вересня 2016 року складає 1 577 971, 07 грн., з яких прострочена заборгованість по тілу кредиту - 875 000, 00 грн., прострочена заборгованість по процентам - 702 971, 07 грн.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог банку.

Відповідно до вимог ст..141 ЦПК України з відповідача на користь банку підлягає стягненню сума 26 036, 51 грн., в рахунок відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги та на користь держави сума 6 890 грн., в рахунок відшкодування судового збору за подання позову, з врахуванням останніх уточнень, оскільки на час пред'явлення позовних вимог позивача було звільнено від його сплати відповідно до норм діючого закону.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ" - задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2016 року - скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ" - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ", , заборгованість за кредитним договором №MKLVU2.449.012 від 30 квітня 2014 року станом на 29 вересня 2016 року у розмірі 1 577 971, 07 грн., з яких прострочена заборгованість по тілу кредиту - 875 000, 00 грн., прострочена заборгованість по процентам - 702 971, 07 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, на користь держави судовий збір у розмірі 6 890 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ", , судовий збір у розмірі 26 036, 51 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров