Ухвала

Іменем України

31 липня 2018 року

м. Київ

справа № 1304/10589/12

провадження № 61-38863ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), БілоконьО. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу Львівської міської ради на ухвалу Апеляційного суду Львівської області,у складі судді Мікуш Ю. Р., від 04 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до відділу приватизації державного житлового фонду Галицького району управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про припинення права на частку у спільному майні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до відділу приватизації державного житлового фонду Галицького району управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про припинення права на частку у спільному майні.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 13 грудня 2012 року позов ОСОБА_4 - задоволено. Припинено право власності ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, територіальної громади м. Львова на належні їм частини підвальних приміщень в будинку АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_4 право приватної власності в цілому на нежитлові приміщення під індексами VI пл.16,8 кв. м, VII пл.17,8 кв. м, VIII пл. 9.2 кв. м, V пл. 10.8 кв. м, IХ пл. 37,9 кв. м, XV пл. 9,8 кв. м, XIV пл. 15,7, ХІII пл. 18,2 кв. м, ХІI пл. 3,2 кв. м, XI пл. 22,4 кв. м, X пл. 18,4 кв. м, XIIIa пл.15,8 кв. м у підвальному поверсі будинку АДРЕСА_1. Внесені ОСОБА_4 на рахунок Територіального управління ДСА у Львівській області згідно квитанції № 39 від 12 грудня 2012 року кошти у сумі 44 166,40 грн перераховано на рахунок балансоутримувача будинку АДРЕСА_1 Львівського комунального підприємства «Айсберг» (м. Львів, проспект. Свободи, 39).

Не погодившись із вказаним рішенням, 02 серпня 2017 року Львівська міська рада подала апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Оскарженою ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 04 вересня 2017 року у задоволенні клопотання Львівської міської ради про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 грудня 2012 року відмовлено. У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Львівської міської ради на вказане рішення районного суду відмовленоз підстав, передбачених частиною третьою статті 297 ЦПК України, 2004 року.

У касаційній скарзі Львівська міська рада просить скасувати ухвалуАпеляційного суду Львівської області від 04 вересня 2017 рок та направити справу для розгляду до апеляційного суду, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом безпідставно не поновлено процесуальний строк на оскарження рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 грудня 2012 року. Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд не встановив моменту початку перебігу строку на апеляційне оскарження. Львівська міська рада не була залучена до участі у справі і не була присутня при постановленні ухвали, а отже, строки апеляційного провадження розпочинаються з моменту отримання копії ухвали суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до частини третьої статті 297 ЦПК України, 2004 року, незалежно від поважності причини пропуску строку апеляційного оскарження апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження в разі, якщо апеляційна скарга прокурора, органу державної влади чи органу місцевого самоврядування подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення.

У постанові від 22 лютого 2017 року у справі № 2?3203/07 Верховний Суд України дійшов висновку, що положення частини третьої статті 297 ЦПК України щодо обмеження органів державної влади та місцевого самоврядування в оскарженні судових рішень річним строком з моменту їх проголошення сприяють тому, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати своєчасного виконання своїх обов'язків. За положеннями частини третьої статті 297 ЦПК України органи державної влади або місцевого самоврядування позбавлені права апеляційного оскарження судового рішення зі спливом річного строку з моменту його проголошення, однак мають право на захист прав іншим шляхом, і в цьому випадку апеляційний суд без урахування поважності причин пропуску строку зобов'язаний відмовити у відкритті провадження у справі.

Оскільки річний строк, передбачений частиною третьою статті 297 ЦПК України, 2004 року, для органу місцевого самоврядування є присічним, а тому він поновленню не підлягає.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Львівської міської ради, апеляційний суд, враховуючи вказані норми процесуального права, виходив із того, що апеляційна скарга на рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 грудня 2012 року подана заявником 02 серпня 2017 року, тобто після спливу одного року з моменту проголошення судового рішення, а тому підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження відсутні.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке судове рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими (рішення ЄСПЛ Пономарьов проти України, № 3236/03, від 03 квітня 2008 року, § 41).

Зі змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали апеляційного суду убачається, що касаційна скарга, подана на ухвалу апеляційного суду, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження, є необґрунтованою. Правильне застосовування апеляційним судом вимог частини третьої статті 297 ЦПК України, 2004 року, є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення судом.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За результатами оцінки змісту касаційної скарги, оскарженої ухвали апеляційного суду не встановлено порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Львівської міської ради на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 04 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до відділу приватизації державного житлового фонду Галицького району управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про припинення права на частку у спільному майні - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. В. Білоконь

С. Ф. Хопта