Ухвала

Іменем України

30 липня 2018 року

м. Київ

справа № 593/2308/13

провадження № 61-19686ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), СинельниковаЄ. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельні матеріали і конструкції» на ухвалу Бережанського районного суду Тернопільської області у складі судді Крамаря В. М. від 28 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Тернопільської області у складі колегії суддів: Хоми М. В., Сташків Б. І., Костів О. З., від 08 лютого 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельні матеріали і конструкції», ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 06 березня 2014 року позов публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задоволено частково. Звернуто стягнення на предмет застави - нежитлову будівлю загальною площею 799,9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності, для задоволення вимог позивача в розмірі 1 821 144 грн, шляхом реалізації на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку».

У травні 2017 року ТОВ «Будівельні матеріали і конструкції» звернулось до суду із заявою про перегляд заочного рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 06 березня 2014 року.

Також ТОВ «Будівельні матеріали і конструкції» подало клопотання, в якому просило поновити строк на подання вказаної заяви.

Заява мотивована тим, що ТОВ «Будівельні матеріали і конструкції» не отримувало копію судового рішення після його ухвалення, а наявне у справі повідомлення про вручення поштового відправлення 13 березня 2014 року не може слугувати належним доказом вручення копії рішення суду, оскільки у рядку «розписка про одержання» вказано прізвище «Білик» без ініціалів та без зазначення статусу цієї особи. При цьому станом на березень 2014 року за штатним розписом у товаристві працювала лише одна особа - директор ОСОБА_5, а тому товариству невідомо, хто отримав судове рішення і розписався у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Копію судового рішення товариство отримало у квітні 2017 року.

Ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 28 грудня 2017 року у задоволенні клопотання ТОВ «Будівельні матеріали і конструкції» про поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 06 березня 2017 року відмовлено. Заяву ТОВ «Будівельні матеріали і конструкції» про перегляд заочного рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 06 березня 2017 року залишено без розгляду. Роз'яснено право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення строку та залишаючи заяву ТОВ «Будівельні матеріали і конструкції» про перегляд заочного рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 06 березня 2017 року без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ «Будівельні матеріали і конструкції» пропустило строк на подання заяви про перегляд заочного рішення без поважних причин, що є підставою для залишення цієї заяви без розгляду.

Постановою Апеляційного суду Тернопільської області від 08 лютого 2018 року апеляційну скаргу ТОВ «Будівельні матеріали і конструкції» залишено без задоволення, ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для поновлення ТОВ «Будівельні матеріали і конструкції» строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, оскільки заявник не довів, що пропустив цей строк із поважних причин.

У березні 2018 року ТОВ «Будівельні матеріали і конструкції» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди дійшли помилкового висновку про те, що ТОВ «Будівельні матеріали і конструкції» пропустило строк на подання заяви про перегляд заочного рішення без поважних причин, оскільки ТОВ «Будівельні матеріали і конструкції» отримало копію рішення суду першої інстанції у квітні 2017 року. При цьому зазначало, що ТОВ «Будівельні матеріали і конструкції» не отримувало 13 березня 2014 року.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегії суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» суд зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз'яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Відповідно до частини третьої статті 27 ЦПК України 2004 року особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

У справі, що переглядається, установлено, що 06 березня 2014 року Бережанським районним судом Тернопільської області ухвалено заочне рішення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ТОВ «Будівельні матеріали і конструкції» у травні 2017 року подало заяву про перегляд заочного рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 06 березня 2014 року та клопотання про поновлення строку для подачі цієї заяви.

Порядок перегляду заочного рішення передбачений статтею 228 ЦПК України 2004 року, згідно з якою заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Відповідно до частини сьомої статті 229 ЦПК України 2004 року до неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення застосовуються правила статті 121 цього Кодексу.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку, заявник посилався на те, що ТОВ «Будівельні матеріали і конструкції» отримало копію рішення суду першої інстанції від 06 березня 2014 року у квітні 2017 року, про існування якого раніше не було відомо, а тому у травні 2017 року була подана заява про перегляд вказаного заочного рішення. При цьому зазначав, що ТОВ «Будівельні матеріали і конструкції» не отримувало копію судового рішення після його ухвалення, а наявне у справі повідомлення про вручення поштового відправлення 13 березня 2014 року не може слугувати належним доказом вручення копії рішення суду, оскільки у рядку «розписка про одержання» вказано прізвище «Білик» без ініціалів та без зазначення статусу цієї особи. При цьому станом на березень 2014 року за штатним розписом у товаристві працювала лише одна особа - директор ОСОБА_5

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У справі, що переглядається, судами установлено, що засновниками юридичної особи - ТОВ «Будівельні матеріали і конструкції» є ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Останній був керівником товариства станом на 2013-2014 роки. ОСОБА_4 є одним із відповідачів, а ОСОБА_5 - третьою особою.

Про перебування у провадженні суду цієї цивільної справи ще до моменту ухвалення заочного рішення, про місце та час слухання справи знали як саме товариство як юридична особа, так і його засновники ОСОБА_4 та ОСОБА_5, який ще й обіймав посаду директора товариства та був єдиним його працівником згідно з штатним розписом, що підтверджується відповідними повідомленнями про вручення судових повісток (а. с. 72, 74-76).

13 березня 2014 рокуТОВ «Будівельні матеріали і конструкції» отримало копію заочного судового рішення від 06 березня 2014 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням, яке вручено уповноваженій особі ТОВ «Будівельні матеріали і конструкції» з прізвищем «Білик».

У межах процедури виконавчого провадження щодо виконання заочного судового рішення у присутності одного із засновників товариства - ОСОБА_4 державним виконавцем було описано та арештовано майно, вказане у заочному судовому рішенні, про що складено акт опису й арешту майна від 18 березня 2016 року, який підписаний у тому числі й ОСОБА_4

Крім цього, у жовтні 2016 року у провадженні Бережанського районного суду перебувала цивільна справа за позовом ТОВ «Будівельні матеріали і конструкції» про визнання недійсною оцінки вартості нерухомого майна, яке підлягало реалізації з прилюдних торгів - належного ТОВ «Будівельні матеріали і конструкції» нежитлового приміщення площею 799, 9 кв. м по вул. Привокзальна, 2-А у м. Бережани Тернопільської області. У вказаній справі за заявою товариства вживалися заходи забезпечення позову шляхом заборони Бережанському міжрайонному відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області та державному підприємству «Сетам» вчиняти будь-які дії щодо реалізації з прилюдних торгів чи в будь-який інший спосіб вказаного нежитлового приміщення, що належить ТОВ «Будівельні матеріали і конструкції». За заявою ТОВ «Будівельні матеріали і конструкції» зупинялося виконання заочного рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 06 березня 2014 року, заяву про перегляд якого подано заявником, що свідчить про обізнаність ТОВ «Будівельні матеріали і конструкції» із таким судовим рішенням та його змістом.

Установивши, що товариству як юридичній особі, так і його засновникам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було відомо про ухвалене судом заочне рішення, відповідач звернувся з заявою про перегляд заочного рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 06 березня 2014 року у травні 2017 року, тобто пропустив строк, передбачений статтею 228 ЦПК України 2004 року, та не зазначив причин, які могли б створити товариству перешкоди звернутись до суду із вказаною заявою у передбачений законом строк, а посилався на причини, які визнані судом неповажними, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для поновлення ТОВ «Будівельні матеріали і конструкції» строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, а тому правильно залишив заяву без розгляду.

Зазначені висновки відповідають установленим обставинам справи та нормам матеріального права, а доводи, викладені у касаційній скарзі, цих висновків не спростовують.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельні матеріали і конструкції» на ухвалу Бережанського районного суду Тернопільської області від 28 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Тернопільської області від 08 лютого 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельні матеріали і конструкції», ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта