Справа № 202/4417/18
Провадження № 2-з/202/62/2018
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

30 липня 2018 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Слюсар Л.П., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК», третя особа: державний реєстратор Дніпропетровської обласної філії Комунального підприємства « Центр державної реєстрації» ОСОБА_2, про визнання рішення іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки недійсним та скасування рішення про реєстрацію права власності,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська знаходиться вищевказана цивільна справа.

Одночасно з позовною заявою до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій вона просить суд: накласти арешт на двокімнатну квартиру №62, загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 28,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпро, пр. Миру, буд.51, право власності на яку зареєстровано за ПАТ «УКСОЦБАНК» та заборонити співробітникам ПАТ « УКРСОЦБАНК» вчиняти дії з обмеження доступу ОСОБА_1 до її житла, оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вивчивши подані матеріали, приходжу до висновку про те, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову у цивільні справі № 202/4417/18, яка перебуває в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ є квартира АДРЕСА_1.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема: накладання арешту на майно та або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно з п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З огляду на зазначене можливо дійти висновку про те, що існує реальна загроза невиконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог, оскільки предметом позову є визнання рішення іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки недійсним та скасування рішення про реєстрацію права власності, щодо квартири АДРЕСА_1, в якій проживають: ОСОБА_1 та її син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 Цивільного процесуального кодексу України,-

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 (49130, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на житлову квартиру №62 за адресою м. Дніпро, пр. Миру будинок №51, що належить на праві власності Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» (03150, м. Київ, вул. Ковпака, буд.29, ) та заборонити вчиняти дії з обмеження доступу ОСОБА_1 до житла.

Стягувачем за цим виконавчим документом є ОСОБА_1 (49130, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1).

Боржником за цим виконавчим документом є Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК» (03150, м. Київ, вул. Ковпака, буд.29, ).

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи у порядку вимог ст. 158 ЦПК України.

Строк предявлення ухвали до виконання три роки.

Примірник ухвали про забезпечення позову направити для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.П. Слюсар