Провадження № 2-з/761/688/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Юзькова О.Л., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява про забезпечення позову в порядку ч. 2 ст. 149 ЦПК України, шляхом накладення арешту на грошові кошти, що є на банківських рахунках ОСОБА_2, в розмірі, що відповідає розміру позики; накладення арешту на все майно ОСОБА_2; накладення арешту на частку ОСОБА_2 в статутному капіталі ТОВ «Комерційна енергозберігаюча сервісна компанія», у розмірі 8 510 грн., ТОВ «Обухів-Енергоресурс» , у розмірі 75 000 грн., ТОВ «СВ-Фрукт Еко», в розмірі 500 грн..

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 має намір звернутись до суду із позовом про стягнення боргу за договором позики. Орієнтовна ціна позову складає 8 027 291 грн. 20 коп. (286280 дол. США). Вказує на те, що 01.03.2015 р. ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 100 000 дол. США, а відповідач зобов'язався повернути позивачу таку ж суму грошових коштів до 25.02.2016 року, про що між ОСОБА_1 та богатирем В.М. укладено договір позики 01.03.2015 р. Договором позики було встановлено проценти за користування позикою в розмірі 24% річних за кожен місяць користування. Між позивачем та відповідачем неодноразово укладались додаткові угоди до договору позики, які є невід'ємними його частинами, якими сторони змінювали суму, строк та порядок повернення позики та процентів за користування позикою. 10.07.2018 р. сторони в останнє домовились про зміни строку повернення позики за договором позики. З урахуванням змін до договору позики, внесених в нього додатковою угодою, позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність грошові кошти у розмірі 170 000,00 дол. США. Після закінчення строку на повернення суми позики та по сьогоднішній день позичальник процентів за користування позикою не повернув ОСОБА_1 Заявник зазначає, що є підстави вважати, що до завершення справи в суді відповідач відчужить майно, що є в подальшому може унеможливити виконання рішення суду. Оскільки у випадку невиконання в добровільному порядку боржником рішення суду доведеться задовольняти вимоги кредитора шляхом реалізації майна боржника, проте якщо боржник до завершення розгляду справи відчужить майно, то виконання рішення суду в примусовому порядку стане неможливим, оскільки сума є значною.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як вбачається із заяви поданої ОСОБА_1, заява про забезпечення позову подається до подачі позовної заяви, яку заявник має намір подати в порядку ч. 4 ст. 152 ЦПК України.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України, якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв'язку та адреси електронної пошти. Реєстраційний номер облікової картки платника податків або паспортні дані інших сторін - фізичних осіб, які не є підприємцями, вказуються у випадку, якщо вони відомі заявнику.

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України.

Натомість, заявником не вказано у заяві пропозицій щодо зустрічного забезпечення позову.

Крім того, відомості щодо місцезнаходження нерухомого майна викладені не в повному обсязі, зокрема відсутній номер будинку де розташована квартира.

Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням зазначеного, вважаю, що подану заяву про забезпечення позову слід повернути заявнику.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 151, 153, 259-261 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до вказаного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 26 грудня 2018 року.

Суддя: