Ухвала

03 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 522/3362/14-ц

провадження № 61-23634ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу Бучанської міської ради на рішення Апеляційного суду Одеської області від 16 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про зобов'язання не чинити перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у її вихованні,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 24 лютого 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено. Позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1 161 грн 20 коп.). В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 16 липня 2015 року апеляційні скарги ОСОБА_2, його представника ОСОБА_4 та заступника прокурора Приморського району міста Одеси задоволено частково. Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 24 лютого 2015 року змінено й ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

05 квітня 2018 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, Бучанська міська рада подала засобами поштового зв'язку касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Одеської області від 16 липня 2015 року у вищевказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 06 липня 2018 року визнано неповажними підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за ідентифікатором поштового відділення 329, Бучанська міська рада отримала вказану ухвалу 17 липня 2018 року.

На виконання вимог ухвали заявником 23 липня 2018 року подано засобами поштового зв'язку клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що судом апеляційної інстанції не було залучено до участі у справі Орган опіки та піклування Бучанської міської ради, про оскаржуване рішення апеляційного суду заявник дізнався лише 05 березня 2018 року, коли отримав його разом зі зверненням ОСОБА_1 «щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2.». В період з 05 по 26 березня 2018 року Орган опіки та піклування Бучанської міської ради не подав касаційну скаргу у зв'язку з тим, що 16 лютого 2018 року начальник Служби у справах дітей ОСОБА_6 була звільнена, а її заступник ОСОБА_7 - з 26 лютого по 12 березня 2018 року перебувала у відпустці. Інший працівник вказаної служби ОСОБА_8 з 26 березня по 06 квітня 2018 року також перебула у відпустці. Тому служба у справах дітей не могла належним чином виконувати свої обов'язки.

Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку справи, у якій вона є стороною.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

У рішенні у справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення ЄСПЛ у справі «Рябих проти Росії» ).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України № 2147-VIІІ від 3 жовтня 2017 року, що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 388 ЦПК України визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з підпунктом 14 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають чинності та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 325 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення (далі - ЦПК 2004 року), касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду. У разі пропущення цього строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Можливість поновлення строку на касаційне оскарження в разі його пропуску з поважних причин передбачена також статтею 390 ЦПК України у чинній редакції.

Абзацом другим частини третьої статті 393 ЦПК України передбачено що, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Оскільки заявник отримав оскаржуване судове рішення 05 березня 2018 року, то останнім днем строку подання до суду касаційної скарги було 26 березня 2018 року (перший робочий день після закінчення двадцятиденного строку на касаційне оскарження). Однак касаційна скарга у передбачений законом строк подана не була.

Перебування окремих працівників Служби у справах дітей Бучанської міської ради у відпустці в різні періоди протягом строку на касаційне оскарження та їх звільнення з роботи, при тому, що касаційна скарга подається не вказаною Службою, а саме Бучанською міською радою, не є поважними підставами для поновлення строку. Крім того, як зазначив сам заявник, заступник начальника Служби у справах дітей Бучанської міської ради ОСОБА_7 13 березня 2018 року вже вийшла з відпустки, а тому заявник мав можливість подати касаційну скаргу у строк, передбачений статтею 325 ЦПК України 2004 року.

Враховуючи, що наведені заявником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження є неповажними, оскаржуване судове рішення ухвалено і набрало законної сили 16 липня 2015 року, тобто більш ніж три роки тому назад, а також те, що безпідставне поновлення строку на касаційне оскарження рішення, яке набрало законної сили, є порушенням вимог пункту 1 статті 6 Конвенції, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 393, 394, підпунктом 14 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, Верховний суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Бучанської міської ради про поновлення строку на касаційне оскарження рішення.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Бучанської міської ради на рішення Апеляційного суду Одеської області від 16 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про зобов'язання не чинити перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у її вихованні.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук