Ухвала

Іменем України

02 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 629/4619/17

провадження № 61-41149ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: ЧервинськоїМ. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 18 червня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_4, зацікавлена особа - Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області(далі - Міжрайонний ВДВС по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова ГТУЮ у Харківській області), на дії державних виконавців, що порушили права боржника,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на дії державних виконавців, що порушили права боржника, уякій просив:

- визнати неправомірними дії заступника начальника Міжрайонного ВДВС по Близнюківському, Лозівському районах та місту ЛозоваГТУЮ у Харківській областіЯрошенко Н. А. та ЛопашовоїН. О. з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів;

- зобов'язати державного виконавця усунути порушення шляхом проведення нового розрахунку;

- зупинити стягнення на підставі виконавчого документа до проведення та вручення стороні боржника нового обґрунтованого розрахунку.

В обґрунтування поданої скарги ОСОБА_4 посилався на те, що при проведенні розрахунку про стан заборгованості не було враховано його роботу у період з 09 червня 2011 року по 11 лютого 2015 року у філії «Панютинський вагоноремонтний завод» ПАТ «Українська залізниця», де за вказаний період з нього були утримані аліменти у розмірі8 649грн 21 коп., а також те, що протягом 2015-2017 року ним добровільно було сплачено аліменти у розмірі 5500 грн.

Також скаржник зазначав, що при здійсненні розрахунку заборгованості за період з лютого 2015 року по червень 2017 року службовою особою виконавчої служби помилковобули застосовані статистичні дані щодо середньої заробітної плати працівника для певної місцевості, а у порушення вимог статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» розрахунки заборгованості по аліментам надіслані не були.

Посилаючись на те, що про вказані обставини заявнику стало відомо наприкінці 2017 року, ОСОБА_4 просив задовольнити скаргу.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 грудня 2017 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Харківської області від 18 червня 2018 року, у задоволенні скарги відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій та направити справу до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_4, виходи з того, що складаючи розрахунок заборгованості, державний виконавець діяв у межах закону та з урахуванням копій довідок з місця роботи боржника і квитанцій, а про наявність обставин повного або часткового самостійного виконання рішення суду ОСОБА_4 повинен був невідкладно повідомити державного виконавця.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Частиною четвертою статті 394 ЦПК Українипередбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Ураховуючи, що рішення касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 18 червня 2018 рокуи не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, тому на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби.

Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргоюОСОБА_4 на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 18 червня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_4, зацікавлена особа - Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, на дії державних виконавців, що порушили права боржникавідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська
В. М. Коротун
В. П. Курило