Березівський районний суд Одеської області
01.08.2018
Справа № 494/333/18
Провадження № 2/494/189/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 серпня 2018 року Березівський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Дєткова О.Я.,

при секретарі Кулініч К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Березівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат, повязаних з навчанням неповнолітнього сина,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася з цим позовом до суду, посилаючись на те, що з 30 листопада 1999 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 3 квітня 2017 було розірвано. В період шлюбу, а саме 2 квітня 2002 року, у них народився ОСОБА_3 і 30 квітня 2008 року - ОСОБА_4. які проживають разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач, з яким вона припинила з січня 2018 року спільно проживати, дітям матеріальну допомогу надає періодично. Починаючи з липня 2017 року син ОСОБА_5 навчається за індивідуальним контрактом в юридичному коледжі НУ «Одеська юридична академія» на платній основі. Загальна вартість за першій рік навчання становить 20570 грн. Оплату за навчання сина вона здійснила самостійно, а тому вважає, що відповідач за наданні синові освітні послуги повинен відшкодувати їй 50 відсотків вартості цього навчання у розмірі 10285 грн., як додаткові витрати за перший курс навчання в коледжі. На даний час вона працює медсестрою у хірургічному відділенні Березівської ЦРЛ та, крім заробітної плати, інших доходів не має, однак відповідач, який має нерухоме майно та працює слюсарем Березівського управління газового господарства, отримує щомісячно заробітну плату та добровільно не бажає відшкодувати додаткові витрати на сина. У зв'язку з вищевикладеним просить стягнути з відповідача на її користь грошову суму в розмірі 10285 грн. як половину фактичного покриття витрат, понесених за оплату навчання дитини на першому курсі вказаного навчального закладу.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених в позовній заяві, та просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

10 квітня 2018 року представник відповідача, скористувавшись правом, передбаченим ст.178 ЦПК України, подав суду відзив, в якому зазначив, що останній з дня розлучення регулярно та вчасно сплачує в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму аліменти на дітей; заробітну плату за місцем роботи йому доводиться витрачати на погашення сімейних кредитів, крім того, ніякого рухомого й нерухомого майна у нього немає, у звязку з цим, можливості сплачувати позивачці кошти на навчання неповнолітнього ОСОБА_3 немає, це по-перше, а по-друге, він не зобовязаний нести окремо від аліментних зобовязань вказані додаткові витрати, так як це не передбачено законом. Він також вказує, що навчання сина не може вважатись особливою обставиною у розумінні ст.185 СК України, тому просить відмовити в предявленому до його довірителя позові.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав повністю та вказав, що на даний час у нього відсутні кошти на оплату додаткових витрат, повязаних з навчанням сина, крім того, зазначив, що він утворив іншу іншу сімю та проживає разом з співмешканкою, її двома малолітніми дітьми та своєю матірю, утримує їх та сплачує всі комунальні послуги й кредити, отриманні під час шлюбу з позивачкою.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Судом встановлено та не заперечувалось учасниками справи, що сторони перебували у шлюбу з 30 листопада 1999 року, який 3 ківтня 2018 року було розірвано (а.с.4,67).

Також встановлено, що сторони являються батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження (а.с.5,6).

15 серпня 2017 року між НУ «Одеська юридична академія» та контрактником ОСОБА_3 і платником ОСОБА_1 укладений індивідуальний договір про підготовку фахівця №2017-О-001853-120, відповідно до умов якого останні зобовязуються відшкодувати Університету витрати на підготовку контрактника за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодшого спеціаліста за спеціальністю «Право» за кожний рік навчання до здобуття ним цього освітньо-кваліфікаційного рівня у сумі 20570 грн. (а.с.9).

Згідно наданої суду квитанції до прибуткового касового ордера від 24 липня 2017 року ОСОБА_1 оплатила навчання сина ОСОБА_5 за перший курс юридичного коледжу відповідно до вказаного договору в сумі 20570 грн. (а.с.10).

Судовим рішенням Березівського районного суду Одеської області від 15 березня 2018 року стягнуто з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання двох синів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 13 березня 2018 року (а.с.34).

Відповідач визначені судом аліменти сплачує вчасно та у встановленому розмірі (а.с.69-71).

Відповідно до довідки від 27 лютого 2018 року, виданої КЗ «Березівська центральна района лікарня», за період з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року позивачка отримала дохід від заробітної плати в розмірі 75809-59 грн. (а.с.8).

Відповідач у свою чергу працює слюсарем з експлуатації та ремонту підземних газопроводів 3 розряду Березівської дільниці Березівського управління експлуатації газового господарства та, починаючи з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року, отримав заробітну плату у загальному розмірі 29813-16 грн. та, крім того, має заборгованість по кредитним зобовязанням, згідно кредитних договорів, укладених з АТ КБ «ПриватБанк» і філією Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» ТВБВ №10015/0404, на загальну суму 18345-21 грн. (а.с.24,73,78).

До складу сімї відповідача, згідно довідки виконавчого комітету Березівської міської ради Одеської області №2331 від 1 серпня 2018 року, входять його мати, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та співмешканка ОСОБА_7 з двома малотініми дітьми (а.с.72).

Статтею 180 та ч.ч.1-3 ст.181 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями ст.ст.180,183,185,193,198,199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов'язку, зокрема, утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі; участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо; утримання дитини, яка перебуває в навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах; батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення

ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу.

Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків; притягнення батиків до участі у додаткових витратах на дитину, а не до додаткового стягнення коштів на утримання, ставить їх обох в однакове становище, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Особливими обставинами можуть бути несподіване тяжке захворювання, для лікування якого необхідна велика сума грошей, наприклад, на оплату операції, на проїзд до місця лікування, проживання, харчування, післяопераційне видужування в санаторії, або нещасний випадок дитина потрапила в ДТП і була тяжко травмована тощо.

Законодавець до особливих обставин відносить і позитивни чинники, а саме розвиток здібностей дитини і, як приклад, наводять схильність дитини до музики, що викликало додаткові витрати з боку того батька, з ким проживає дитина, в необхідності придбати музичний інструмент. Схильність дитини може бути виявлена в спорті витрати на оплату тренера, спортивного інвентарю, оренди залу, басейна тощо.

Таким чином, у витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обовязковою.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснюється, що до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Передбачено, що аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Декларація прав дитини, яка знайшла своє відображення в Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Вказаною Декларацією прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Також, відповідно до положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Виходячи з аналізу ст.185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, чи творчих нахилів, або у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

До особливих обставин, з якими законодавець пов'язує стягнення додаткових витрат на дитину, як це зазначається вище, відносяться ті обставини, що пов'язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом.

Проте, всупереч вимогам ст.81 ЦПК України, позивачка не надала доказів про наявність обставин, з якими законодавець повязує можливість стягнення додаткових витрат: розвиток здібностей, хвороба чи каліцтво. Тому, саме по собі, навчання дитини не може безумовно свідчити, що витрати, пов'язані з цим, викликані особливими обставинами.

Статтею 76 ЦПК України закріплено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ст.89 ЦПК України).

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачкою неправильно обрано спосіб захисту права, зокрема, суд звертає увагу на можливість вирішення спору шляхом збільшенням розміру стягуваних аліментів в разі зміни матеріального стану ( ст. 192 СК України).

У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінет Міністрів України.

Таким чином, оскільки судом не встановлено інших осіб, які понесли судові витрати, судовий збір компенсується за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.12,81,89,264,265,268 ЦПК України, ст.185 СК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат, повязаних з навчанням неповнолітнього сина, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків,зазначених у частині другій статті 358 цього кодексу.

Згідно п.15 та підпункту 15.5 Розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження

або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, м.Березівка Одеської області вул.Больнична,6а/6.

Відповідач: ОСОБА_2, м.Березівка Одеської області вул.Свято-Миколаївська,14а/11.

Суддя: