Справа № 449/935/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2018 р. м. Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді: Борняк Р.О.,

з участю секретаря судових засідань: Баран П.Д.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника служби у справах дітей районної

державної адміністрації: Кінаш Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Перемишляни цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Третьої особи: органу опіки та піклування Перемишлянської РДА про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_5 батьківських прав щодо малолітньої дитини: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

В обґрунтування позову покликається на те, що вона являється матір'ю малолітньої дитини: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

Батьком доньки являється ОСОБА_5, з яким вона не перебуває у зареєстрованому шлюбі.

Зазначає, що відповідач під час її вагітності та після народження доньки не визнавав себе батьком, не бажав із нею укласти шлюб, а лише через 6 місяців після народження дитини у вересні 2016 року, виявив бажання офіційно стати її батьком, виключно з своїх меркантильних інтересів, оскільки щодо нього було порушене кримінальне провадження і наявність малолітньої дитини, була необхідна для пом'якшення покарання за вчинене кримінальне правопорушення. Вона не заперечувала щодо визнання батьківства, оскільки хотіла, щоб у доньки був батько. Після чого вони впродовж 10 місяців проживали разом, але відповідач не забезпечував дитину матеріально, не займався її вихованням, зневажливо ставився до неї як до матері їхньої дитини, що змусило її забрати дитину і переїхати проживати до своєї родини. Після чого відповідач припинив з ними спілкування, не цікавиться донькою, відповідно не займається її вихоанням, не провідує, не цікавиться її здоров'ям, не проводить з нею свій вільний час, фактично обмежив її в батьківській турботі, любові й піклуванні, тобто вважається лише формальним батьком.

На даний час дитина перебуває на її утриманні, оскільки відповідач не надає жодної матеріальної допомоги, не враховує те, що донька потребує матеріальної підтримки та батьківської турботи. Відповідач повністю самоусунувся від виховання доньки.

Дитина проживає разом із нею, вона піклується про її розвиток, здоров'я, фізичний стан, оскільки відповідач втратив з ними будь-який контакт.

На обґрунтування позову покликається на вимоги ст.ст. 164-166 СК України та просить задовольнити позов.

В судове засідання позивач не з'явилася, однак від неї надійшла заява, відповідно до якої, остання позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить проводити судове засідання без її участі.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоч про дати судових засідань був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення повісток, які знаходяться в матеріалах справи.

Окрім цього, згідно ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач також викликався в суд через оголошення на офіційному веб-порталі «Судової влади України». Згідно інформації, опублікованої на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в розділі «Оголошення про виклик до суду», відповідач був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, але у судове засідання так і не з'явився.

Представник третьої особи - служби в справах дітей Перемишлянської районної державної адміністрації в судове засідання з'явилася, проти задоволення позову не заперечувала.

Представник позивача - ОСОБА_2, в судове засідання з'явилася та просила даний позов задовольнити з підстав зазначених у ньому.

Дослідивши обставини справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася: ОСОБА_6, батьками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_1 від 06.09.2016 року.

Згідно довідки виданої Управлінням соціального захисту населення Перемишлянської районної державної адміністрації Львівської області від 26.07.2018 року №1955, ОСОБА_4 отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини.

З письмових пояснень гр. ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, вбачається, що ОСОБА_5, не спілкується із своєю донькою з кінця 2017 року, не забезпечує її матеріально, не проводить їз нею дозвілля, тобто не виконує батьківського обов'язку відносно своєї дитини.

Згідно Рішення Перемишлянської районної державної адміністрації № 47 від 05.12.2018 р., комісія з питань захисту прав дитини, вважає за можливе позбавити батьківських прав ОСОБА_5, жителя АДРЕСА_1, відносно малолітньої - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно зі ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.3 ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток; поважати дитину; забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 152 Сімейного кодексу України закріплено право дитини на належне батьківське виховання.

Згідно п. 2 ч. 1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007р. № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Виходячи з вищевикладеного, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до переконання, що ОСОБА_5 протягом тривалого часу умисно ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд , -

ухвалив :

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно його малолітньої дитини: доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4,704,80 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Перемишлянський районний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Борняк Р.О.