Справа № 495/6471/17
З а о ч н е р і ш е н н я
11 червня 2018 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого - одноособово судді Шевчук Ю.В.
при секретарі - Савенко М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровський Одеської області цивільну справу за позовом КЗ «Білгород-Дністровський дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку» в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, заінтересована особа - орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, заінтересована особа - орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, а саме просить суд: позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути з відповідачів на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. на місяць на дитину, яка підлягає індексації відповідно до закону з кожного відповідача на утримання дитини ОСОБА_1
Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у відсутності представника позивача, вимоги позовної заяви підтримує, просить задовольнити.
Представник третьої особи - Білгород-Дністровська міська рада як орган опіки та піклування надав до суду письмову заяву, відповідно до якої просить розглянути справу у його відсутності, проти задоволення позовної заяви не заперечує.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином, шляхом опублікування оголошення на сайті судової влади, причина неявки суду не відома, заяв про розгляд справи у їх відсутності або про відкладення розгляду справи суду не надавали.
Враховуючи дані обставини, а також позицію представника позивача, на підставі ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підставі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Судом встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 є батьками: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_1, виданим 05 лютого 2010 року виконкомом Біляївської селищної ради Лутугинського району Луганської області про що, 05 лютого 2010 року складено відповідний актовий запис № 6.
Згідно рішення Лутугинського районного суду Луганської області 17.12.2012 року справа №2/1215/1456/12, малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відібрано у батьків без позбавлення їх батьківських прав.
Згідно розпорядження голови Лутугинської райдержадміністрації №1 від 08.01.2013 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.
Згідно наказу Департаменту освіти і науки Одеської облдержадміністрації від 29.08.2014 року № 258/ОД/1 «Про забезпечення навчання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, вихованців шкіл-інтернатів Луганської області» та відповідного наказу КЗ «Білгород-Дністровський дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку» від 28.08.2014 року № 14, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває в Білгород-Дністровському дитячому будинку на повному державному забезпеченні.
Слід зазначити, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на первинному обліку дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування в службі у справах дітей Лутугинської райдержадміністрації, що підтверджується листом від 26.04.2017 року №304.
З 11.03.2015 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває в службі у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради на обліку внутрішньо переміщених дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, що опинилися в складних життєвих обставинах.
Згідно інформації КЗ «Білгород-Дністровський дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку» від 06.12.2016 року №816, з моменту зарахування ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до закладу і по теперішній час батьки жодного разу не зверталися з метою побачення із сином, не телефонували, не цікавилися долею ОСОБА_1.
Згідно листа Міністерства юстиції України від 24.01.2017 року №2513/260- 0-26-17/23, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, за наявними обліковими даними в слідчих ізоляторах та установах виконання покарань не утримуються.
Згідно листа Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 12.01.2017 року №03/50-25, проведено перевірку по архіву Білгород-Дністровського міськрайонного відділу реєстрації іктів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. За результатами перевірки встановлена відсутність актових записів про державну реєстрацію смерті ОСОБА_2 а ОСОБА_3.
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, має рідних сестер ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, які перебувають в Балтській спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті № 1 І-ІІ ступенів.
Згідно відповіді Білокуракинського районного суду Луганської області ід 23.05.2017 року №409/1451/16-ц/896/2017, виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради отримано завірену належним чином копію рішення Лутугинського районного суду Луганської області від 17.12.2012 року, копію рішення суду від 14 липня 2016 року (з відміткою про набрання законноїсили) по справі №409/1451/16-ц, №1215/1456/2012, за заявою Балтської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату №1 І-ІІ ступенів в інтересах вихованців ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі №1215/1456/2012 Лутугинського районного суду Луганської області за позовом прокурора Лутугинського району Луганської області в інтересах малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав.
Заочним рішенням Балтського районного суду Одеської області від 18.01.2017 року №493/1588/16-ц, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5. Рішення суду набрало законної сили 14 лютого 2017 року (лист Балтського районного суду Одеської області від 19.06.2017 року).
Згідно інформації служби у справах дітей Луганської обласної державної адміністрації від 26.04.2017 року №304, до служби у справах дітей батьки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не зверталися з питання повернення дитини до родини.
Комісія з питань захисту прав дитини дійшла висновку, що позбавлення батьків батьківських прав є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, оскільки на даний час ОСОБА_1 позбавлений можливості бути влаштованим в сімейні форми виховання.
З огляду на викладене, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол від 26.06.2017 року) та керуючись ст.ст. 19, 164 Сімейного кодексу України, виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради, як орган опіки і піклування надав висновок від 13.07.2017 року вих. №32/1859 щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ОСОБА_3, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.
Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, установленої законом.
Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину.
У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Згідно із ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
У відповідності до п.16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Згідно із ст.3 "Конвенції про права дитини", прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відповідність позбавлення батьківських прав відповідачів в інтересах дитини ОСОБА_1, а отже вважає позов в цій частині обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківских прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.
Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей.
Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно дост. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів аліменти на утримання малолітніх дітей у судовому порядку.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до Закону України "Пpo Державний бюджeт на 2018 рік" прожитковий мінімум для дитини вiкoм від 6 років до 18 років з 1 січня пo 30 червня становить 1860 гpн.
Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно до ст. 184 СК Україн суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем, оскільки інформації про офіційне прцевлаштування відповідачів у суду немає.
При визначенні величини аліментного платежу суд враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька.
У відповідності до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Суд визначає розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача на утримання дитини, у розмірі 500 грн. щомісячно на дитину з кожного із відповідачів.
Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на дитину є достатнім, не є завищеним та не буде порушувати майнові права дитини.
За таких обставин, суд вважає необхідним позов задовольнити .
Керуючись п.16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ст.3 "Конвенції про права дитини", прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р., ст.ст. 164-166 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 12, 81, 247, 258, 263- 265, 273, 280-283 ЦПК України ЦПК України, суд, -
Позов Комунального Закладу «Білгород-Дністровський дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку» в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, заінтересована особа - орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2, ОСОБА_3 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: