Постанова

Іменем України

18 липня 2018 року

м. Київ

справа № 761/621/17

провадження № 61-29256св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4

представники позивача: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

відповідачі: ОСОБА_7, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестиційний Альянс», товариство з обмеженою відповідальністю «Консалтингова фірма «Фінанс Аналіт Сервіс», товариство з обмеженою відповідальністю «Девіза»,

представник ОСОБА_7 - ОСОБА_9,

третя особа - публічне акціонерне товариство «Фідобанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргою представника ОСОБА_7 - ОСОБА_9 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21 червня 2017 року у складі судді Лапчевської О. Ф.,

ВСТАНОВИВ :

У пункті 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У січні 2017 року ОСОБА_10 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7, товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестиційний Альянс», товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингова фірма «Фінанс Аналіт Сервіс», товариства з обмеженою відповідальністю «Девіза», третя особа - публічне акціонерне товариство «Фідобанк», про відшкодування збитків.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року у складі судді Савицького О. А. відкрито провадження у справі за вказаним позовом ОСОБА_10

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_9 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання ухвали апеляційного суду.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 червня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_9 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Апеляційний суд, визнаючи неподаною та повертаючи апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_9, виходив із того, що він не усунув недоліки апеляційної скарги у встановлений судом строк та не звертався до суду із клопотання про продовження строку для усунення недоліків.

У липні 2017 року представник ОСОБА_7 - ОСОБА_9 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_7 не отримував копію ухвали Апеляційного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року про залишення його апеляційної скарги без руху, тому висновок апеляційного суду про те, що він не виконав її вимог у встановлений строк є незаконним.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судом встановлено, що ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_9 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року залишено без руху у зв'язку із несплатою судового збору та невідповідністю форми й змісту апеляційної скарги вимогам статті 295 ЦПК України 2004 року і надано строк для усунення недолік апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання ухвали апеляційного суду.

Копію вказаної ухвали було надіслано ОСОБА_7 у встановленому ЦПК України 2004 року порядку на адресу, яка була вказана ним в апеляційній скарзі (а. с. 72).

Копія ухвали була отримана ОСОБА_7 особисто 10 травня 2017 року, що підтверджується його розпискою на зворотному повідомленні з поштової установи (а. с. 73).

Відповідно до частини другої статті 297 ЦПК України у редакції 2004 року, чинній на час ухвалення оскаржуваного судуого рішення, до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 121 ЦПК України 2004 року якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконав вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, то позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Станом на день постановлення оскаржуваної ухвали - 21 червня 2017 року, вимоги ухвали Апеляційного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року не виконано, тому суд дійшов обґрунтованого висновку про визнання апеляційної скарги неподаною та повернув скаргу особі, яка її подала.

Згідно з положеннями статті 129 Конституції України однією з основоположних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня

2004 року, «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня

2010 року).

Отже, висновки суду апеляційної інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону та узгоджуються з нормами права, які судом правильно застосовані, а посилання касаційної скарги на те, що ОСОБА_7 не отримував копію ухвали Апеляційного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року про залишення апеляційної скарги без руху спростовується матеріалами справи.

Таким чином доводи касаційної скарги є безпідставними, висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 418 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палатиКасаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю. В. Черняк