АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 серпня 2018 року

м. Харків

справа № 646/8916/17

провадження № 22ц/790/2753/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Коваленко І.П., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря - Дмитренко А.Ю.,

ім'я (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_2 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2018 року в складі судді Єжова В.А.,

у с т а н о в и в:

28 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Шуть Олена Геннадіївна, про визнання недійсним Договору дарування квартири АДРЕСА_1, укладеного 15 квітня 2010 року між нею та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шуть О.Г.

Позов мотивовано тим, що їй на праві власності належала квартира АДРЕСА_1. Вона є особою похилого віку, має ряд хронічних захворювань, матеріально не забезпечена, перебуває у складних життєвих умовах, тому потребує стороннього догляду та матеріальної допомоги. 15 квітня 2010 року між нею та відповідачем був укладений Договір довічного утримання. Проте відповідач останнім часом не виконував взятих на себе обов'язків і не надавав їй матеріальної допомоги. Вона звернулася до нотаріуса із наміром розірвати Договір довічного утримання, однак отримала відмову з посиланням на те, що 15 квітня 2010 року між сторонами було укладено Договір дарування.

Зазначає, що оспорюваний правочин не відповідає її інтересам, іншого майна вона не має і дарувати єдине житло не бажала. Фактична передача спірного нерухомого майна за оскаржуваним договором не відбулась. Вона продовжує проживати у вказаній квартирі та самостійно сплачує комунальні послуги.

В поданій 05 лютого 2018 року заяві ОСОБА_5 просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Заява мотивована тим, що відповідач на підставі Договору дарування є власником квартири АДРЕСА_1. На даний час ОСОБА_1 продовжує проживати у вказаній квартирі. 30 січня 2018 року до неї за її адресою навідалися незнайомі люди та повідомили, що вони прийшли, довідавшись про продаж житла за оголошенням в газеті ПреМьер єкспрес від 23 січня 2018 року № 19. Незабезпечення позову шляхом накладення арешту на майно призведе до подальшого відчуження квартири, позбавить ОСОБА_1 можливості на належне виконання рішення та повернення її житла.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2018 року заяву задоволено.

Накладено заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження майна утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

03 квітня 2018 року ОСОБА_3 - представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що обґрунтування позивача про застосування заходів забезпечення позову та подані докази не підтверджують наявність обставин, за яких необхідно забезпечити позов; суд першої інстанції з власної ініціативи не може застосовувати інший вид забезпечення позову, ніж той про застосування якого просить учасник судового розгляду. Однак, суд першої інстанції вийшов за межі вимог ОСОБА_1 та наклав заборону відчуження квартири, в той час, як позивач просила накласти арешт на вказане майно.

ОСОБА_1 ухвалу суду першої інстанції не оскаржила, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктами 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття певних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

Крім того, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову, суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Види забезпечення позову передбачені статтею 150 ЦПК України.

Матеріали справи свідчать, що спірною є квартира АДРЕСА_1.

Вказане майно є предметом Договору дарування, укладеного 15 квітня 2010 року між сторонами, про визнання недійсним якого просить позивач.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність забезпечення позову, оскільки невжиття таких заходів може призвести до подальшого відчуження майна, що в свою чергу ускладнить виконання можливого рішення суду. Обраний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами. Не порушує право власників на користування майном, а лише обмежує право відчуження на час розгляду справи задля збереження майна у власності встановлених осіб.

Ухвала Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2018 року є законною, постановленою з дотриманням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 149, 150, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 08 серпня 2018 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді І.П. Коваленко

Р.М. Піддубний