Справа № 524/1805/18
Провадження № 2/524/1364/18
16.07.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі:
головуючого судді - Кривич Ж.О.,
секретаря судового засідання - Коваль Т.М.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за обєднаними в одне провадження позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-
До суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, просила визнати відповідачів такими, що втратили право на проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1.
Ухвалою судді від 16.04.2018 року відкрито провадження у справі.
Ухвалою суду від 14.05.2018 року здійснено виклик відповідачів по справі через оголошення на сайті судової влади України.
Ухвалою суду від 30.05.2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє вимоги щодо предмету спору ОСОБА_4 та обєднано в одне провадження цивільну справу № 524/1805/18, провадження № 2/524/1364/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом зі справою № 524/3826/18, провадження № 2/524/1727/18 за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.
ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, справу слухати без її участі.
ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, справу слухати без її участі.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, про дату розгляду справи повідомлялися належним чином, письмово про причини неявки суд не повідомляли, відзиву на позов до суду не направили.
Представники третіх осіб Управління державної міграційної служби України в Полтавській області та Відділу ведення реєстру територіальної громади Автозаводської районної аміністрації виконкому Кременчуцької міської ради у судове засідання не зявилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомляли, пояснень на позов суду не направили.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Керуючись ст. 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.
На день звернення до суду з позовом ОСОБА_1 вже не була власником будинку № 121/3 по пров. Солдатському у м. Кременчуці.
Як стало відомо згодом, у вказаному будинку залишилось зареєстроване місце проживання родичів колишнього власника будинку, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3
Місцезнаходження відповідачів наразі невідомо.
Відповідно до акту ТОВ «Житлорембудсервіс» № 1419 від 18.10.2017 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають у будинку по пров. Солдатському, 121/3 у м. Кременчуці з 2013 року та 2008 року відповідно (а.с. 14).
Отже, на теперішній час відповідачі в зазначеному помешканні не проживають, не сплачують за комунальні послуги та не несуть інших витрат по утриманню будинку, їх особистих речей у помешканні не має.
Внаслідок реєстрації місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позивач зобовязана нести додаткові витрати на утримання житла та сплату комунальних послуг.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. У відповідності до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.
Суд, аналізуючи отримані докази та вказані норми законодавчих актів, приходить до висновку, що відповідачі втратили право користування спірним житловим приміщенням, не проживаючи в ньому понад один рік, без поважних причин.
При цьому, суд враховує, що відповідачі, продовжуючи бути зареєстрованими у спірному житловому приміщенні, фактично чинять перешкоди власнику цього приміщення, оскільки нарахування вартості житлово комунальних послуг здійснюється з урахуванням кількості зареєстрованих осіб.
Згідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Постановою Верховного суду України № № 6-709цс16 від 16.11.2016 року визначено, що відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сімї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сімї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік.
П. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02 березня 2016 року за № 207, передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 як власника домоволодіння підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
У своїй позовній ОСОБА_4 відмовляється від стягнення на її користь судових витрат.
Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Позовні вимоги ОСОБА_4 - задовольнити .
Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса: Полтавська обл., м. Кременчук, пров. Солдатський, 121/3) та ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, адреса: Полтавська обл., м. Кременчук, пров. Солдатський, 121/3) такими, що втратили право користування, житловим приміщенням, а саме: будинком № 121/3 по пров. Солдатському в місті Кременчуці Полтавської області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Автозаводський районний суд м. Кременчука.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя