Ухвала

31 липня 2018 року

м. Київ

справа № 465/647/11

провадження № 61-19738св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О.,

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивачі: кредитна спілка «Християнська злагода», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

відповідачі: ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Апеляційного суду Львівської області від 19 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Копняк С. М., Бойко С. М., Ніткевич А. В.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2010 року кредитна спілка «Християнська злагода» (далі - КС «Християнська злагода»), ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення коштів шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Свої позовні вимоги позивачіобґрунтовували тим, що між КС «Християнська злагода» та ОСОБА_7 укладені договори про надання кредиту, а саме: 12 березня 2007 року № 103/07, 07 травня 2007 року № 173/07/02 та 09 липня 2007 року № 228/07-01, за умовами яких остання одержала кредити на загальну суму 1 023 478,74 грн. Із метою забезпечення виконання зобов'язань за договорами кредиту між КС «Християнська злагода» та ОСОБА_8 укладені договори поруки. Крім того, кредитні зобов'язання також забезпечені іпотекою - нежитловими приміщеннями загальною площею 214,5 кв. м, що розташовані по АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що позичальник не виконує зобов'язання за зазначеними кредитними договорами, у зв'язку із чим утворилася заборгованість, позивачі просили стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за договорами про надання кредиту на користь КС «Християнська злагода» у розмірі 314 960,00 грн, на користь ОСОБА_3 у розмірі 123 546,00 грн, на користь ОСОБА_4 у розмірі 29 004,00 грн, на користь ОСОБА_6 у розмірі 400 000,00 грн, шляхом звернення стягнення на майно, що передане в іпотеку: нежитлові приміщення загальною площею 214,5 кв. м, розташовані по АДРЕСА_1.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 12 вересня 2011 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь КС «Християнська злагода» заборгованість у розмірі 314 960,00 грн, на користь ОСОБА_3 у розмірі 123 546,00 грн, на користь ОСОБА_4 у розмірі 29 004,00 грн, на користь ОСОБА_6 у розмірі 400 000,00 грн, шляхом звернення стягнення на майно, що передане в іпотеку: нежитлові приміщення загальною площею 214,5 кв. м, розташовані по АДРЕСА_1 та позначені на технічному плані літерами від «64-1» по «64-4». Вирішено питання судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки суд установив наявність заборгованості, яка утворилась внаслідок неналежного виконання кредитних зобов'язань.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 19 грудня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що оскільки спірні зобов'язання випливають з договорів про надання кредиту, укладених КС «Християнська злагода» з ОСОБА_7, а надання кредитних коштів здійснено за рахунок об'єднання грошових внесків членів такої спілки, то такі зобов'язання тісно пов'язані з особою кредитора і, в силу положень статті 515 ЦК України, заміна кредитора у таких зобов'язаннях не допускається. Стягнення заборгованості з відповідачів шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки виключно на користь КС «Християнська злагода», є неможливим, оскільки вимоги пред'явленні солідарно з іншими позивачами.

У січні 2017 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 подали до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Львівської області від 19 грудня 2016 року, в якій просять скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказують на те, що вони є кредиторами КС «Християнська злагода», що підтверджується судовими рішеннями Галицького районного суду м. Львова від 30 квітня 2009 року, 18 грудня 2009 року, 21 травня 2010 року. Проте кредитна спілка не має можливості виконати свої зобов'язання перед ними через невиконання своїх зобов'язань відповідачами. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 06 березня 2014 року у справі № 450/4349/13-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 25 червня 2014 року та ухвалою від 26 листопада 2014 року Вищого спеціалізованого суду України, в задоволенні позовних вимог про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги - відмовлено. Тобто укладені договори визнано правомірними, а тому відступлення права вимоги було обумовлено судовими рішеннями, які набрали законної сили. Позиція Верховного Суду України висловлена у справах № 6-667цс15 та №6-59цс15 на підставі укладених кредитними спілками договорів відступлення права вимоги - договорів факторингу з фізичними особами, які не є підприємцями, що суперечить статтям 1077-1079 ЦК України і які не є кредиторами щодо кредитної спілки.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

У квітні 2017 року ОСОБА_7 подала заперечення на касаційну скаргу згідно з якими апеляційна інстанція у своєму рішенні правильно визначила правові позиції щодо особливостей правового статусу кредитної спілки, яка не має права відступати право вимоги за кредитним договором, оскільки такі повноваження Законом не передбачені.

У травні 2017 року КС «Християнська злагода» подало заперечення на касаційну скаргу згідно з якими спірні зобов'язання випливають з договорів про надання кредиту, укладених КС «Християнська злагода» з ОСОБА_7, а надання кредитних коштів здійснено за рахунок об'єднання грошових внесків членів такої спілки, то такі зобов'язання тісно пов'язані з особою кредитора і, в силу положень статті 515 ЦК України, заміна кредитора у таких зобов'язаннях не допускається. Відступлення права вимоги у цьому випадку не спричиняє жодних правових наслідків щодо іпотечного договору та майна переданого в іпотеку.

Ухвалою від 09 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену справу передано до Верховного Суду.

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов'язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 465/646/11 за позовом КС «Християнська злагода», ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_13 про стягнення коштів.

Постановляючи вказану ухвалу, Верховний Суд виходив із того, що є очевидна необхідність формування єдиної правозастосовчої практики у спорах щодо відступлення права вимоги за кредитними договорами за участю кредитних спілок, для забезпечення розумної передбачуваності судових рішень, а тому справа містить виключну правову проблему і її вирішення необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Враховуючи зазначене, вбачається, що оскаржуване судове рішення у цій справі та оскаржувані рішення, які передані на розгляд Великої Палати Верховного Суду, постановлені у подібних правовідносинах.

За змістом пункту десятого частини першої статті 252 ЦПК України суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 465/646/11.

Керуючись статтями 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 465/647/11 за позовом кредитної спілки «Християнська злагода», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, за касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Апеляційного суду Львівської області від 19 грудня 2016 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 465/646/11.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г. І.Усик