Справа № 274/5100/18 Провадження № 2/0274/2414/18
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
26.12.18 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглянувши цивільну справу за позовомОСОБА_1
пророзірвання шлюбу та стягнення аліментів,
У вересні 2018 р. ОСОБА_1 звернулась з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2, зареєстрований 14.05.2015 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 213, стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, який народився 16.02.2016 р., у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно, до повноліття сина, стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно, до досягнення сином трьох років, посилаючись на те, що сімейне життя з ОСОБА_2 не склалось, порозуміння відсутнє, примирення є неможливим, син проживає з нею та перебуває на її утриманні, ОСОБА_2 матеріально їм майже не допомагає (позовні вимоги наведені з урахуванням заяви від 26.12.2018 р про зменшення позовних вимог).
ОСОБА_2 позов визнав.
Судом з'ясовано, що між ОСОБА_2 та Вітюк (дошлюбне прізвище Шолохова) ОСОБА_4 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області 14.05.2015 р. зареєстровано шлюб, актовий запис № 213, вони є батьками дитини ОСОБА_3, який народився 16.02.2016 р. та проживає з ОСОБА_1 (а. с. 8, 11, 10).
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Звернення ОСОБА_1 з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з ОСОБА_2 та визнання останнім цієї вимоги свідчить про те, що подальше спільне життя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і збереження шлюбу між ними суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині вимоги про розірвання шлюбу, зареєстрованого з ОСОБА_2.
Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Таким чином ОСОБА_2 зобов'язаний утримувати свого сина до досягнення тим повноліття.
Частинам першою третьою статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Згідно з частиною першою статті 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Зважаючи на звернення ОСОБА_1 з позовом з вимогою про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно, тобто твердій грошовій сумі, з урахування того, що ОСОБА_2 цю вимогу визнав, Суд визначає розмір аліментів у цій (твердій) грошовій сумі.
Частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.
Враховуючи викладене, Суд вважає, що наявні законні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 в частині вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання сина у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно, при цьому аліменти підлягають стягненню, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення сином повноліття.
Частинами другою, четвертою та шостою статті 84 Сімейного кодексу України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Оскільки ОСОБА_2 визнав вимогу про стягнення з нього на утримання ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно, то Суд виходить з того, він може надавати матеріальну допомогу ОСОБА_1 у цьому розмірі (до досягнення сином трьох років).
Частиною першою статті 79 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти (одному з подружжя) присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Зважаючи на наведене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині вимоги про стягнення на її користь з ОСОБА_2 аліментів на її утримання у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно, при цьому аліменти підлягають стягненню, починаючи від дня подання позову та до досягнення сином трьох років.
Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання ОСОБА_2 позову ОСОБА_1 не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Тобто рішення підлягає в частині стягнення аліментів підлягає допуску до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.
На підставі статей 141 та 142 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 50% судового збору (352,40 грн.), сплаченого при поданні позову, інші 50% судового збору (352,40 грн.) підлягають поверненню ОСОБА_1 з державного бюджету.
Крім того, з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 352,40 грн.
Керуючись статтями 141, 200, 206, 258, 259, 263 265, 430 Цивільного процесуального кодексу України,
1. Позов ОСОБА_1 задовольнити.
2. Шлюб між ОСОБА_2 (проживає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП (за даними заяви від 26.12.2018 р. про визнання позову) НОМЕР_1) та Вітюк (дошлюбне прізвище Шолохова) ОСОБА_4 (проживає та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2), зареєстрований 14.05.2015 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 213, розірвати.
3. Стягувати з ОСОБА_2 (проживає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП (за даними заяви від 26.12.2018 р. про визнання позову) НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (проживає та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2) аліменти на утримання сина ОСОБА_3, який народився 16.02.2016 р., у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно, починаючи від 24.09.2018 р. та до досягнення сином повноліття.
4. Стягувати з ОСОБА_2 (проживає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП (за даними заяви від 26.12.2018 р. про визнання позову) НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (проживає та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2)аліменти на її утримання у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно, починаючи від 24.09.2018 р. та до досягнення сином ОСОБА_3, який народився 16.02.2016 р., трьох років.
5. Стягнути з ОСОБА_2 (проживає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП (за даними заяви від 26.12.2018 р. про визнання позову) НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (проживає та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2), витрати зі сплати 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 352,40 грн.
6. Повернути ОСОБА_1 (проживає та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2), з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 352,40 грн.
7. Стягнути з ОСОБА_2 (проживає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП (за даними заяви від 26.12.2018 р. про визнання позову) НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.
8. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення у письмовій формі до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут