Ухвала

Іменем України

05 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 331/1491/16-ц

провадження № 61-43302ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В.С., Пророка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4

на ухвалу Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 28 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 19 червня 2018 року у справі за поданням Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, заінтересовані особи: Прокуратура Запорізької області, Запорізьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів України, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року Жовтневий відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (далі - Жовтневий ВДВС Запорізького МУЮ), заінтересовані особи: Прокуратура Запорізької області, Запорізьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів України, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Подання мотивоване тим, що виконанні Жовтневого ВДВС Запорізького МУЮ знаходиться виконавче провадження № 47306828 з примусового виконання виконавчого листа № 2/331/22/13, виданого 11 квітня 2015 року Жовтневим районним судом міста Запоріжжя у справі за позовом заступника прокурора Запорізької області в інтересах Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів України до ОСОБА_4 про стягнення заподіяної майнової шкоди у розмірі 1 570 584 грн.

У зв'язку з тим, що боржником в самостійному порядку рішення суду не виконано, 06 травня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

19 червня 2015 року з метою задоволення вимог стягувача державним виконавцем складено акт опису та арешту нерухомого майна - земельної ділянки площею 0,0581 га для ведення садівництва на вулиці Виробничій у Садовому товаристві «Абразивщик-1» (далі - СТ «Абразивщик-1») у місті Запоріжжі, яку оцінено у 14 525 грн, а реалізовано за 18 555 грн.

15 січня 2016 року державним виконавцем складено акт опису та арешту рухомого майна за місцем проживанням боржника, вартість якого складає 19 885,09 грн.

Згідно з відповіддю Управління Пенсійного фонду України (далі - УПФУ) боржник отримує пенсію у Жовтневому районі міста Запоріжжя, у зв'язку з чим 10 серпня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на пенсію боржника та направлено до УПФУ у Жовтневому районі міста Запоріжжя для здійснення утримання.

Разом з тим, відповідно до інформації Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (далі - Шевченківський ВДРАЦС Запорізького МУЮ) з 01 липня 1983 року ОСОБА_4 перебуває у шлюбі з ОСОБА_5, за якою згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно зареєстровано право власності на 2/3 частки у квартирі АДРЕСА_1, яка належить їй на праві власності спільно з ОСОБА_6

На підставі вищевказаного Олександрівський відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції

у Запорізькій області (далі - Олександрівський ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області (колишній - Жовтневий ВДВС Запорізького МУЮ)),

з урахування уточнень, просив суд визначити з 2/3 частин квартири АДРЕСА_1, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5, частку ОСОБА_4 у розмірі ? від них, що складає 1/3 частину вказаної квартири.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 28 листопада 2017 року подання Олександрівського ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області задоволено.

Визначено з 2/3 частин квартири АДРЕСА_1, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5, частку ОСОБА_4

у розмірі ? від них, що складає 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 19 червня 2018 року ухвалу Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 28 листопада

2017 року залишено без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що боржником у самостійному порядку рішення суду не виконано, державним виконавцем були вжиті відповідні заходи, передбачені чинним законодавством, щодо примусового виконання виконавчого листа, тому наявні підстави для задоволення подання на підставі частини першої статті 73 СК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні подання, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Також у касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст постанови Апеляційного суду Запорізької області від 19 червня 2018 року отримано 24 липня 2018 року, що підтверджується копією конверта апеляційного суду Запорізької області щодо направлення копії постанови від 19 червня 2018 року на його адресу.

Відповідно до частин другої, третьої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, наявні підстави для його поновлення.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до вимог пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України

у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщоправильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суди встановили, що вироком Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 02 грудня 2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_4,

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів України стягнуто майнову шкоду у сумі 1 570 584 грн.

На виконанні Олександрівського ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження № 47306828 з примусовому виконання виконавчого листа № 2/331/22/13, виданого 11 квітня 2015 року Жовтневим районним судом міста Запоріжжя у справі за позовом заступника прокурора Запорізької області в інтересах Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів України до ОСОБА_4 про стягнення заподіяної майнової шкоди в розмірі 1 570 584 грн.

У зв'язку з тим, що боржником в самостійному порядку рішення суду не виконано, 06 травня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до частини другої статті 48 Закону України від 02 червня

2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон України № 1404-VIII) стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Державним виконавцем були вжиті відповідні заходи, передбачені чинним законодавством, щодо примусового виконання вказаного виконавчого листа, але такі дії не призвели до його виконання, так як майно, належне боржнику на праві власності, відсутнє.

19 червня 2015 року з метою задоволення вимог стягувача державним виконавцем складено акт опису та арешту майна - земельної ділянки площею 0,0581 га для ведення садівництва на вулиці Виробничій у СТ «Абразивщик-1» у місті Запоріжжі. Згідно зі звітом про оцінку майна

від 05 травня 2017 року земельну ділянку оцінено у 14 525 грн, а реалізовано за 18 555 грн.

15 січня 2016 року державним виконавцем складено акт опису та арешту рухомого майна за місцем проживання боржника, вартість якого складає 19 885,09 грн.

Згідно з відповіддю УПФУ боржник отримує пенсію у Жовтневому районі міста Запоріжжя.

Відповідно до частин першої, третьої статті 68 Закону України № 1404-VIIIстягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

10 серпня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на пенсію боржника та направлено до УПФУ у Жовтневому районі міста Запоріжжя для здійснення утримання.

Згідно з частиною шостою статті 48 Закону України № 1404-VIII у разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Як установлено судами, відповідно до інформації Шевченківського ВДРАЦС Запорізького МУЮ з 01 липня 1983 року ОСОБА_4 перебуває у шлюбі з ОСОБА_5

Крім того, згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на 2/3 частки у квартирі АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу; за ОСОБА_6 зареєстровано право власності на 1/3 частку у зазначеній квартирі на підставі договору дарування.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Суди встановили, що 2/3 частки у квартирі АДРЕСА_1, які належать на праві власності

ОСОБА_5, є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Відсутність у правовстановлюючих документах на квартиру прізвища боржника не свідчить про відсутність у нього його частки.

Відповідно до частини першої статті 443 ЦПК України (в редакції на час вирішення процесуального питання судом першої інстанції) питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Встановивши, що 2/3 частки у квартирі АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_9 та ОСОБА_4, суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення подання.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтею 390, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження ухвали Жовтневого районного суду міста Запоріжжя

від 28 листопада 2017 року та постанови Апеляційного суду Запорізької області від 19 червня 2018 року.

У відкритті касаційного провадження у справі за поданням Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, заінтересовані особи: Прокуратура Запорізької області, Запорізьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів України, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 28 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 19 червня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В. С. Висоцька

В. В. Пророк