Єдиний унікальний номер 229/1562/14-ц Номер провадження 22-ц/775/1233/2018
Головуючий у 1 інстанції Сєрікова О.О. Єдиний унікальний номер 229/1562/14-ц
Доповідач Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/775/1233/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2018 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Папоян В.В.

суддів Канурної О.Д., Халаджи О.В.

розглянувши у приміщенні суду в місті Бахмуті Донецької області за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 27 червня 2018 року цивільну справу № 229/1562/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас-Північний» про усунення порушення прав споживача (суддя Сєрікова О.О.),

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 16 червня 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас-Північний» про усунення допущенного порушення перед позивачем відмовлено.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 27 серпня 2015 року з урахуванням додаткового рішення того ж суду від 01.10.2015 року) втрачене судове провадження по цивільній справі відновлено повністю, у тому числі рішення суду від 16.06.2014р.

22 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення Дружківського міського суду Донецької області від 16 червня 2014 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 27 червня 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами було визнано неподаною та повернуто.

Не погодившись з вказаною ухвалою, заявник подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, та ухвалити судове рішення по суті поданої ним заяви. В обґрунтування вимог скарги зазначав, що суд безпідставно визнав неподатною і повернув його заяву про перегляд судового рішення з тих підстав, що ним не сплачений судовий збір та залишив поза увагою, що ним надавалося клопотання про звільнення його від сплати судового збору у зв'язку з тяжким матеріальним становищем.

Представник ПАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас-Північний» подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив вирішити питання на розсуд суду та розгляд справи провести без їх участі.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 08 серпня 2018 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ст. 368 та ч.ч.2, 3 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні без повідомленням учасників справи.

Оскільки апеляційним судом не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі та, зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є ухвала суду про повернення заяви, розгляд якої відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України здійснюється без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), то відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала суду скасуванню, виходячи з наступного.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (ст.. 379 ЦПК).

Відповідно до ч.3 ст.427 ЦПК України, до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 426 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Згідно із ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи убачається, що 22 травня 2018 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення Дружківського міського суду Донецької області від 16 червня 2014 року у справі № 229/1562/14-ц у зв'язку з нововиявленими обставинами. У заяві, крім того, зазначив клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв'язку з тяжкими життєвими обставинами, посилаючись на довідку з центру зайнятості та повідомлення з УСЗН Дружківської міської ради, які вказані у додатку до заяви. Також зазначив, що відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» споживач звільнений від сплати судового збору за позовами, пов'язаними з порушенням їх прав.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 29 травня 2018 року заява ОСОБА_1 була залишена без руху у зв'язку з несплатою судового збору та на заявника було покладено зобов'язання сплатити судовий збір за подання заяви про перегляд судового рішення. Відповідно до супровідного листа того ж дня копія ухвали була направлена заявнику.

На виконання ухвали суду 26 червня 2018 року ОСОБА_1 надав заяву про усунення недоліків у справі, до якої додав заяву про скасування судового збору, у якому повторно прохав звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на ст.8 ЗУ «Про судовий збір» та обґрунтовуючи клопотання важкими життєвими обставинами та тим, що йому надається державна допомога у розмірі 277,52 грн. з січня по червень 2018 року, посилаючись на довідку з центру зайнятості та повідомлення УСЗН, які додавав до заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Ухвалою від 27 червня 2018 року Заяву ОСОБА_1 було визнано неподаною та повернуто з тих підстав, що заявником не було усунуто недоліки заяви, а саме не надано документу, що підтверджує сплату судового збору.

Проте такі висновки є помилковими, оскільки зроблені судом першої інстанції з порушенням встановленого порядку.

Зі змісту ст. 136 ЦПК України та ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір» убачається, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Як роз'яснено у постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року N 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя N R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

З матеріалів справи убачається, що заявник як у своїй заяві про перегляд судового рішення від 22 травня 2018 року та у заяві, поданої ним на усунення недоліків 26 червня 2018 року заявляв клопотання про звільнення від сплати судового збору та зазначив підстави, з яких він підлягає звільненню від сплати судового збору. Проте судом зазначені клопотання не розглядалися, не з'ясовувалися підстави та можливість звільнення заявника від сплати судового збору, не перевірялися обставини, які підлягають з'ясуванню, та у встановленому законом порядку з цього питання відповідне рішення не приймалося. В матеріалах справи відсутній відповідний процесуальний документ. За таких обставин вирішення питання про повернення заяви було передчасним. Тому ухвала суду про визнання неподаною та повернення заяви з тих підстав, що заявником не було усунуто недоліки заяви, а саме не сплачено судовий збір підлягає скасуванню.

Щодо вимоги апелянта про ухвалення рішення по суті поданої ним заяви, то апеляційний суд зазначає, що вирішення даного питання відноситься до компетенції суду першої інстанції на стадії відкриття провадження за нововиявленими обставинами. Щодо вимоги про стягнення судового збору з відповідача, то відповідно до п.37 Постанови Пленуму ВССУ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом апеляційної скарги на ухвали суду першої інстанції, у тому числі про повернення заяви, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи.

Оскільки суд першої інстанції порушив порядок встановлений для вирішення питання, визнав неподаною та повернув заяву не визначившись з питанням про звільнення від сплати судового збору, та не зробивши з цього приводу висновків, і ці недоліки не можуть бути усунені постановленням додаткового рішення, то за таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 27 червня 2018 року задовольнити частково.

Ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 27 червня 2018 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді: В.В. Папоян

О.Д. Канурна

О.В.Халаджи