Провадження № 2о/200/175/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.,

за участю секретаря: Сокол І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур виконавчого комітету Дніпровської міської ради, Сьома дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

В С Т А Н О В И В:

23 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

В обґрунтування заяви посилається на те, що йому відповідно до договору купівлі-продажу від 30 березня 1991 року, належить 28/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_3. При оформленні договору була допущена помилка, а саме зі змісту договору вбачається, що його склали сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_1, однак в п.1 даного договору записано прізвище та ініціали заявника як ОСОБА_3, що не збігається із записом його імені в паспорті.

З урахуванням викладеного, заявник просить суд встановити факт належності йому договору купівлі-продажу 28/100 частин домоволодіння в будинку АДРЕСА_1, який посвідчений 30 березня 1991 року за реєстровим № 4-1516 державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Поветкіною Н.Н.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур виконавчого комітету Дніпровської міської ради, Сьома дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, та призначено справудо слухання у відкритому судовому засіданні на 29 листопада 2018 року.

Заявник в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив суд розглянути справу за його відсутності.

Заінтересовані особи у судове засідання не з'явилася, причини не явки не повідомила.

Суд, дослідивши й оцінивши докази в справі в їхній сукупності, доходить висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

В судовому засіданні встановлено, щовідповідно до договору купівлі-продажу від 30 березня 1991 року, який посвідчений 30 березня 1991 року за реєстровим № 4-1516 державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Поветкіною Н.Н., ОСОБА_2, яка діє по дорученню від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_1, склали цей договір про таке: згідно п. 1 договору, ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_3 купив 28/100 частин домоволодіння, розташованого на земельній ділянці розміром 638 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_2

Згідно наявної в матеріалах справи копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2, виданого 15 грудня 2011 року Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, прізвище заявника вказано як «ОСОБА_1».

Таким чином, вбачається розбіжність у написанні ініціалу по-батькові в договорі купівлі-продажу квартири від 30.03.1991 року та у паспорті заявника.

Статтею 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз'яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявнику для реалізації своїх прав власника.

Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви ОСОБА_1, оскільки обставини, на які він посилається в своїй заяві, знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, розбіжність у написанні прізвища заявника у паспорті та у договорі купівлі-продажу від 30.03.1991 року обумовлена помилковим перекладом по-батькові заявника з української на російську мову у договорі-купівлі продажу, а саме у п.1 цього договору, оскільки у вступній частині договору вказано правильно по-батькові заявника - «Олександрович».

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур виконавчого комітету Дніпровської міської ради, Сьома дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, договору купівлі-продажу 28/100 частин домоволодіння в будинку АДРЕСА_1, який посвідчений 30 березня 1991 року за реєстровим № 4-1516 державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Поветкіною Н.Н.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Е.В. Женеску