Справа № 444/3916/18
Провадження № 2/444/1550/2018
УХВАЛА

про самовідвід

28 грудня 2018 року суддя Жовківського районного суду Львівської області Зеліско Р. Й., вивчивши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 (зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1), ОСОБА_2 (зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2), ОСОБА_3 (зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1), ОСОБА_4 (зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3) до Туринківської сільської ради Жовківського району Львівської області (юридична адреса: с. Туринка, вул. Б. Хмельницького, 49, Жовківського району Львівської області) про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися в суд із позовом про визнання права власності на житловий будинок.

Частиною другою ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», встановлено, що судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур.

Враховую те, що однією з позовних вимог, а саме ОСОБА_1 є визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті своєї бабці ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Як вбачається із витягу про реєсторацію в Спадковому реєстрі № 54158821 від 20.11.2018 року спадкова справа № 35/2018 року після смерті ОСОБА_5 заведена приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_6. Нею винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок після смерті ОСОБА_5.

Зазначаю, що головуючий суддя Зеліско Р. Й. перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6., приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Львівської області.

Сам факт перебування в шлюбі між суддею і приватним нотаріусом, якою заведена спадкова справа та відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, внаслідок чого позивач звернувся із позовом про визнання з ним права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за заповітом, може створити враження в сторін, стороннього спостерігача у необ'єктивності та неупередженості судді під час розгляду цивільної справи.

А тому суддею Зеліско Р. Й. заявлено про самовідвід від розгляду даної справи.

Статтями 36-38 ЦПК передбачено чіткий та виключний перелік підстав з яких може бути заявлено самовідвід судді.

Зокрема відповідно до ч. 1, 2 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Одним із елементів довіри суспільства, в тому числі і учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об'єктивного рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Ч. 3 ст. 39 ЦПК України встановлено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 1 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі .

Приймаючи рішення щодо задоволення заяви про самовідвід, зважаю, що відповідно до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Аналогічні висновки містяться в Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України та Рішенні від 28 жовтня 1998 року, у справі «Ветштайн проти Швейцарії», де зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов'язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року в справі Білуха проти України, наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.

Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Україною, і такі обставини знайшли своє підтвердження в ряді рішень Європейського Суду з прав людини, та самі по собі є обов'язкові для врахування судами України.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно ч. 9 ст. 40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Так як спадкову справу заведено, а постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок після смерті ОСОБА_5 винесено ОСОБА_6., приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу з яким суддя Зеліско Р.Й. перебуває в шлюбі, внаслідок чого позивач звернувся в суд із позовом, це може викликати сумніви в неупередженості судді Зеліска Р. Й. під час розгляду справи.

Внаслідок вищевикладеного приходжу до висновку, що є підстави для самовідводу судді Зеліска Р. Й. від розгляду даної цивільної справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 41 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Виходячи з вищенаведеного, на підставі ст.ст. 36, 38, 39, 40, 41, 353 ЦПК України (зі змінами та доповненнями), суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Заяву Зеліска Р. Й. про самовідвід від розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Туринківської сільської ради Жовківського району Львівської області про визнання права власності- задовольнити.

Відвести суддю Зеліска Р. Й. від розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Туринківської сільської ради Жовківського району Львівської області про визнання права власності.

Матеріали справи передати в канцелярію Жовківського районного суду для перерозподілу відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦПК України.

Дана ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає, однак заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на кінцеве рішення суду по даній справі.

Суддя Зеліско Р. Й.