АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2018 року

м. Рівне

Справа № 569/8754/18

Провадження № 22-ц/787/1229/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Боймиструка С.В., Хилевича С. В.

секретар судового засідання - Шептицька С. С.

учасники справи:

апелянт - ОСОБА_1;

позивач - ОСОБА_2;

відповідач - Рівненський міський відділ державної виконавчої служби

Головного територіального управління юстиції у Рівненькій області;

відповідач - ДП «Сетам» Рівненська філія;

третя особа на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Кредобанк»

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 16 травня 2018 року у складі судді Ковальова І.М., постановленої в м. Рівне,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненькій області, ДП «Сетам» Рівненська філія, третя особа на стороні відповідача - ПАТ «Кредобанк» про визнання недійсними електронних торгів, визнання недійсним протоколу по проведенню електронних торгів, визнання недійсним акту про проведення електронних торгів, визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, визнання незаконними дій Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, а також подав заяву про забезпечення позову по даній цивільній справі.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 16 травня 2018 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на земельну ділянку, загальною площею 0,1026 га, кадастровий номер: НОМЕР_3, свідоцтво про право власності НОМЕР_2 від 30 вересня 2015 року, що знаходиться за адресою м.Рівне (в районі вул.Київська, ділянка НОМЕР_4) та належить ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Заборонено будь-яким особам вчиняти дії щодо відчуження земельної ділянки, загальною площею 0,1026 га, кадастровий номер: НОМЕР_3, свідоцтво про право власності НОМЕР_2 від 30 вересня 2015 року, що знаходиться за адресою м.Рівне (в районі вул.Київська, ділянка НОМЕР_4) та належить ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 - до набрання рішенням суду у даній справі законної сили.

Зупинено реалізацію арештованого майна, а саме: земельної ділянки, загальною площею 0,1026 га, кадастровий номер: НОМЕР_3, свідоцтво про право власності НОМЕР_2 від 30 вересня 2015 року, що знаходиться за адресою м.Рівне (в районі вул.Київська, ділянка НОМЕР_4) та належить ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 - до набрання рішенням суду у даній справі законної сили.

Заборонено Рівненському міському відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області видавати акт про проведені електронні торги з реалізації земельної ділянки, загальною площею 0,1026 га, кадастровий номер: НОМЕР_3, реєстраційний номер лота 275042, місцезнаходження майна Рівненська область м.Рівне (в районі вул.Київська, НОМЕР_4), належної ОСОБА_2, за результатами електронних торгів, проведених 07 травня 2018 року РФ ТзОВ «Сетам» протокол №331217 - до набрання рішенням суду у даній справі законної сили.

Зобов'язано Рівненський міський відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області зупинити виконавче провадження з виконання виконавчого листа Рівненського міського суду №2-10806 від 24 червня 2011 року в частині зупинення виконавчих дій щодо видачі акту про проведені електронні торги - реєстраційний номер лота 275042 до набрання рішенням суду у даній справі законної сили.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_2, зловживаючи процесуальними правами, в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 44 ЦПК України, умисно не повідомив суду про нього (ОСОБА_1) як про особу яка має бути залучена до участі в справі. Стверджує, що позивач свідомо надав суду неповну та недостовірну інформацію щодо предмета спору та обставин справи. Зазначає, що він є власником земельної ділянки, яка знаходиться в м. Рівне (в районі вул. Київська, ділянка НОМЕР_4), загальною площею 0,1026 га, кадастровий номер НОМЕР_3, свідоцтво про право власності НОМЕР_5 від 16.05.2018 року, а тому накладення арешту на вищевказану земельну ділянку грубо порушує його права власника, оскільки право приватної власності є непорушним і гарантованим ст. 41 Конституції України. Вказує, що сплативши за дану земельну ділянку 310499,00 грн., він через дії позивача обмежений у своїх правах як власник. З наведених підстав просить скасувати ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 16 травня 2018 року, судові витрати покласти на позивача.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала місцевого суду - залишенню без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що предметом позову у даній справі є визнання недійсними електронних торгів, протоколу та акту по їх проведенню, визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, а також визнання незаконними дій Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Нерухомим майном, щодо якого заявлено вищевказані позовні вимоги, є земельною ділянкою, загальною площею 0,1026 га, кадастровий номер: НОМЕР_3, що знаходиться за адресою м.Рівне (в районі вул.Київська, ділянка НОМЕР_4), та належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 30 вересня 2015 року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Цивільно-процесуальним законодавством України передбачено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Поруч із цим, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання постанови державного виконавця щодо виконання виконавчого листа Рівненського міського суду Рівненської області № 2-10806 від 24.06.2011р. вищевказана ділянка була продана з електронних торгів 07 травня 2018 року без відома власника - ОСОБА_2, що і стало причиною його звернення до суду.

Апеляційний суд приходить до переконання, що існує реальна загроза переходу права власності на зазначену вище земельну ділянку до нового власника, що унеможливить виконання рішення у даній справі у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.5 ст.153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Наведені у заяві про забезпечення позову доводи про необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно вказують на реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Припущення про можливе невиконання чи утруднення виконання рішення суду є достатньо обґрунтованим, а тому апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 16 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 серпня 2018 року.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н. М.

Судді: підпис Боймиструк С. В.

підпис Хилевич С. В.

Копія вірна: суддя-доповідач Ковальчук Н. М.