АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3637/18 Справа № 188/267/18 Головуючий у 1 й інстанції - Бурда П. О. Доповідач - Макаров М.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2018 року по справі за скаргою ОСОБА_2, заінтересована особа Петропавлівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_3 на дії, бездіяльність державного виконавця,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області зі скаргою на дії, бездіяльність державного виконавця Петропавлівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - Петропавлівський РВДВС).

Скарга мотивована тим, що з 11 серпня 2015 року на виконанні у Петропавлівському РВДВС перебуває виконавче провадження № 4812719 з примусового виконання виконавчого листа № 188/1/15 Петропавлівського районного суду від 07.08.2015 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь заявника коштів у розмірі 91999,63 грн.

З метою виконання вказаного провадження 17 листопада 2015 року державним виконавцем Петропавлівського РВДВС ОСОБА_4 складено акт опису та арешту майна боржника ОСОБА_3, згідно з яким описано та арештовано наступне майно боржника: мікрохвильова піч LG 4342А, шафа, сервант, стіл письмовий, стілець кухонний, журнальний стіл, всього 1-6 позицій.

06 березня 2018 року заявник отримав постанову про опис та арешт майна боржника ОСОБА_3 від 26 лютого 2018 р. за зведеним виконавчим провадження ЗВП № 55076195.

В постанові про опис та арешт майна боржника ОСОБА_3 від 26.02.2018 р., винесеній державним виконавцем Петропавлівського РВДВС ОСОБА_4 зазначено вже 1 - 49 позицій.

Заявник звертає увагу суду, що як 17.11.2015 року, так і 26.02.2018 року перевірку майнового стану боржника ОСОБА_3 проводила державний виконавець Петропавлівського РВДВС ОСОБА_4; перевірка майнового стану боржника проводилась за однією адресою: АДРЕСА_1.

З викладеного заявник вбачає тотальну фальсифікацію державним виконавцем Петропавлівського РВДВС ОСОБА_4 документів (постанов, актів, запитів та інше) по зведеному виконавчому провадженну ЗВП № 55076195, до якого також входить ВП № 48412719.

Посилаючись на норми ст.ст. 1, 13, 18, 19, 48 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), ст.ст. 262, 447-452 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України заявник просить: зобов'язати Петропавлівський РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровської області надати до суду копію зведеного виконавчого провадження ЗВП № 55076195, завірену належним чином разом з оригіналом; визнати дії державного виконавця Петропавлівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_4 неправомірним; зобов'язати державного виконавця Петропавлівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_4 здійснити необхідні виконавчі дії у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом та Законом України «Про виконавче провадження»; постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця ОСОБА_4 і направити її до органу досудового розслідування за фактом фальсифікації виконавчого провадження; судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покласти на Петропавлівський районний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області.

Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що скарга є необґрунтованою, неконкретною, не містить обґрунтування, в чому полягає фальсифікація і яких саме документів виконавчого провадження, які саме дії державного виконавця, на думку заявника, є протиправними і яким нормам права вони не відповідають.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою його скаргу задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки судове рішення ґрунтується на недоведених та не повно з'ясованих обставинах, які суд безпідставно визнав встановленими, висновки суду не відповідають матеріалам справи і таке судове рішення підлягає безумовному скасуванню.

Відповідно до п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Статтею 351 ЦПК України передбачено, що апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

А згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Згідно частин 2,3 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Отже за змістом вказаних норм закону, обов'язковою умовою для задоволення скарги сторони виконавчого провадження є встановлення факту порушення прав заявника.

Відмовляючи у задоволенні скарги, районний суд обґрунтовано виходив з того, що суд не вбачає доказів обґрунтованості скарги, яка є неконкретною, не містить обґрунтування, в чому полягає фальсифікація і яких саме документів виконавчого провадження, які саме дії державного виконавця, на думку заявника, є протиправними і яким нормам права вони не відповідають.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Як вбачається з матеріалів справи, скаржником не було у повній мірі доведено порушення його прав.

Тоді як, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що всі дії були направлені на виконання рішення суду яке набрало законної сили.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків у рішенні суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів по справі.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене ухвала суду відповідає вимогам матеріального і процесуального права а тому, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.147, п.3 розділом ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

М.Ю. Петешенкова