Ухвала

01 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 552/8585/17

провадження № 61-39181ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційні скарги Вищого державного навчального закладу України «Українська медична стоматологічна академія» на постанову Апеляційного суду Полтавської області від 18 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 31 травня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Вищого державного навчального закладу України «Українська медична стоматологічна академія» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому посилалася на те, що з 1997 року вона перебувала з відповідачем у трудових відносинах, а з 15 жовтня 2010 року по 01 грудня 2017 року працювала на посаді інспектора загально відділу. Наказом від 29 вересня 2017 року № 244 вона була попереджена про наступне звільнення з 01 грудня 2017 року, а наказом від 22 листопада 2017 року № 297 - звільнена із займаної посади з 30 листопада 2017 року на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України. Вважаючи вказані накази такими, що суперечать чинному законодавству, ОСОБА_1 просила визнати їх незаконним та скасувати, поновити її на посаді інспектора загального відділу структурного підрозділу Вищого державного навчального закладу України «Українська медична стоматологічна академія» (далі - ВДНЗУ «Українська медична стоматологічна академія») та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 грудня 2017 року до дня поновлення на роботі.

Рішенням Київського районного суду міста Полтави від 15 лютого 2018 року в задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 18 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Київського районного суду міста Полтави від 15 лютого 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Визнано незаконним та скасовано наказ ректора ВДНЗУ «Українська медична стоматологічна академія» від 29 вересня 2017 року № 244 з особового складу «Про попередження працівника щодо наступного скорочення посади». Визнано незаконним та скасовано наказ ректора ВДНЗУ «Українська медична стоматологічна академія» від 22 листопада 2017 року № 297 щодо звільнення ОСОБА_1 із займаної посади 30 листопада 2017 року. Поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора загального відділу структурного підрозділу ВДНЗУ «Українська медична стоматологічна академія» з 30 листопада 2017 року.

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 31 травня 2018 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково. Стягнуто з ВДНЗУ «Українська медична стоматологічна академія» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 грудня 2017 року по 18 травня 2018 року в сумі 16 818 грн 42 коп., без утримання податку з доходів, військового збору та інших обов'язкових платежів.

У червні 2018 року ВДНЗУ «Українська медична стоматологічна академія» подав засобами поштового зв'язку касаційні скарги, в яких просив скасувати постанову Апеляційного суду Полтавської області від 18 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 31 травня 2018 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційні скарги, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарги подані на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» передбачено, що у 2018 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2018 року (на час подання касаційної скарги) - 1 762 грн.

Предметом спору в цій справі є стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 16 818 грн 42 коп., що станом на 01 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762 грн х 100=176 200 грн).

Крім того, заявлено вимоги немайнового характеру, а саме про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено передбачених законом підстав для перегляду оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку.

Касаційні скарги не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Судові рішення апеляційного суду ухвалено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Зазначення у постановах Апеляційного суду Полтавської області від 18 травня 2018 року та від 31 травня 2018 року про можливість оскарження цих постанов в касаційному порядку не є підставою для їх розгляду судом касаційної інстанції, оскільки такий розгляд не відповідатиме положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині права особи на розгляд справи судом, встановленим законом.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами Вищого державного навчального закладу України «Українська медична стоматологічна академія» на постанову Апеляційного суду Полтавської області від 18 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 31 травня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Вищого державного навчального закладу України «Українська медична стоматологічна академія» про визнання незаконним та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук