печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2018 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Батрин О.В.

секретар судового засідання Павленко В.О.,

справа № 757/46015/15-Ц

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

представник позивача ОСОБА_3

представник відповідача ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики. Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами 17 червня 2014 року укладено письмовий договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. за реєстровим № 2184, відповідно до якого відповідач отримав від позивача у позику 11 760 444 грн., що еквівалентно 1 000 000 доларів США зі строком повернення до 31 жовтня 2014 року. Разом з тим, відповідач не виконав взяте на себе зобов'язання, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду та просив стягнути: позичені кошти у розмірі 11 760 444 грн., пеню у розмірі 47 276 984 грн. 88 коп. відповідно до п. 4 договору позики, інфляційні втрати у розмірі 5 461 851 грн. 51 коп., 3% річних у розмірі 388 577 грн. 96 коп., а всього 64 887 858 грн. 35 коп.

18 грудня 2015 року провадження у справі відкрито (а.с. 27).

У зв'язку з неявкою відповідача до судових засідань 29 лютого 2016 року судом ухвалене заочне рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 (а.с. 39, 41).

У жовтні 2017 року відповідачем подано заяву про перегляд заочного рішення (а.с 54-56), на підставі якої заочне рішення ухвалою суду від 22 березня 2018 року скасоване та розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження (а.с. 94).

20 квітня 2018 року представником позивача ОСОБА_6 подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до яких просив стягнути 67 542 550 грн. 16 коп., з яких: по тілу позики - 11 760 444 грн., пеню у розмірі 42 925 620 грн. 60 коп., інфляційні втрати - 11 632 754 грн. 98 коп., 3% річних 1 223 730 грн. 58 коп. (а.с. 104-108), котра прийняття до розгляду у підготовчому судовому засіданні (а.с. 116).

25 червня 2018 року під час судового розгляду представником відповідача ОСОБА_4 заявлене клопотання про призначення у справі судово-економічної експертизи, у задоволення якої ухвалою суду від 25 червня 2018 року відмовлено.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримав позовні вимоги з підстав зазначених в позові та у заяві про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_4 заперечив щодо задоволення позовних вимог, мотивуючи тим, що розмір пені перевищує розмір самого грошового зобов'язання, у зв'язку з чим просив зменшити її розмір.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що на підставі письмового договору позики, посвідченого 17 червня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. за реєстровим № 2184, відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 у позику 11 760 444 грн., що еквівалентно 1 000 000 доларів США зі строком повернення до 31 жовтня 2014 року (а.с. 11).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У визначений договором позики строк відповідач кошти позивачу не повернув.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позову у цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача суму боргу за договором позики у розмірі 11 760 444 грн.

Крім того, відповідно до п. 4 договору позики у випадку неповернення у вказаний у договорі строк грошових коштів, позичальник виплачує позикодавцю пеню у розмірі 1% від суми позики за кожен день прострочення.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Вказане також стверджується правовою позицією Верховного Суду України у справі 6-100цс14.

Враховуючи, що розмір неустойки - 42 925 620 грн. 60 коп. значно більший від розміру боргового зобов'язання - 11 760 444 грн., то суд з урахуванням наведених положень дійшов висновку про застосування до спірних правовідносин норму частини третьої статті 551 ЦК України та зменшення розміру неустойки до розміру суми боргового зобов'язання.

Тому, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в частині позовних вимог про стягнення пені у розмірі 11 760 444 грн. відповідно до п. 4 договору позики та на підстав застосування положень ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням наведеного, відсутності у договорі позики розміру процентів за користування позичковими коштами, суд дійшов висновку і про задоволення позовних вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 1 223 730 грн. 58 коп., розрахунок та період нарахування яких, наведено представником позивача у заяві про збільшення позовних вимог (а.с. 104-108), та з якими суд погоджується.

Крім того, суд бере до уваги, що представником відповідача не спростовано розрахунок 3% річних, здійснений представником позивача.

Відповідно до п. 3 договору позики сторонами визначено, що остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснений в гривнях, за офіційним курсом НБУ на дату повернення позики, в розмірі, що зазначений в п. 1 договору, та еквівалентний 1 000 000 доларів США.

Враховуючи таке положення договору та прив'язку до валюти США, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат, оскільки положення ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо нарахування встановленого індексу інфляції на суму боргу не застосовується до зобов'язань, визначених у валюті, а стосується лише до грошових зобов'язань, виражених в гривневому еквіваленті.

Отже, загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 24 744 618 грн. 58 коп., що складається із суми боргу у розмірі 11 760 444 грн., пені у розмірі 11 760 444 грн., 3% річних у розмірі 1 223 730 грн. 58 коп.

Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову на суму 24 744 618 грн. 58 коп., що становить 36,64% від загального розміру позовних вимог 67 542 550,16 грн), то сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3 227 грн. 98 коп., що становить 36,64% від суми сплаченого судового збору - 8 810 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1049, 625, 551 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 267, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 24 744 618 грн. 58 коп., що складається із суми боргу у розмірі 11 760 444 грн., пені у розмірі 11 760 444 грн., 3% річних у розмірі 1 223 730 грн. 58 коп.

У задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 227 грн. 98 коп.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Апеляційного суду м. Києва або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2

Суддя О.В.Батрин