Справа № 466/7524/13 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/811/1211/18 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

про забезпечення позову

28 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

cекретар - Юзефович Ю.І.,

з участю апелянта ОСОБА_2, представника апелянта ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові заяву представника правонаступника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про забезпечення позову у справі за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 січня 2016 року, постановлене в складі головуючого судді Білінської Г.Б., у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, третіх осіб: приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у м. Львові Львівського міського управління юстиції про визнання недійсним договору, визнання недійсною реєстрації, визнання права власності на майно,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 25 січня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_2, третіх осіб: приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у м. Львові Львівського міського управління юстиції про визнання недійсним договору дарування, визнання недійсною реєстрації, визнання права власності на майно задоволено частково.

Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельничук О.В. 01.12.2010 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_2, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що при ухваленні вищезазначеного рішення місцевим судом були допущені порушення норм матеріального та процесуального права, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи. Тому просить рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 січня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач ОСОБА_6 29 березня 2018 року помер і до участі в справі залучено його правонаступника ОСОБА_4. Від її представника ОСОБА_5 надійшла заява про забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що 01 грудня 2010 року дружина батька ОСОБА_6 - ОСОБА_7 уклала договір дарування квартири АДРЕСА_1. При цьому вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними внаслідок органічної деменції. Первинно, договір дарування оспорювався батьком правонаступника ОСОБА_6, а після його смерті його правонаступником є ОСОБА_4 Станом на сьогоднішній день відповідач ОСОБА_2 є єдиним власником спірної квартири, а відтак вважає, необхідним клопотати перед судом про вжиття заходів забезпечення позову. Виходячи з предмету заявленого позову, вважає достатнім та співрозмірним заявленим позовним вимогам способом забезпечення позову - накладення арешту на спірну квартиру. У випадку набрання законної сили рішенням про задоволення позову, позивач матиме можливість ефективно здійснити захист своїх прав.

Просить вжити заходів забезпечення позову правонаступника позивача ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 до вступу рішення в законну силу.

За приписами ч. ст. 153 ЦПК України заява про забезпечнення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, які з»явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заяву про забезпечення позову слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 цього Закону судова влада в Україні здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом, і реалізується шляхом здійснення суддями правосуддя в рамках відповідних судових процедур та у межах наданих повноважень.

Стаття 7 цього Закону гарантує кожному захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов'язків цивільного характеру передбачено і п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. ст. 2, 8 ЦПК України.

У розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін «суд встановлений законом» поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року та «Лавентс проти Латвії» від 7 листопада 2002 року).

Повноваження суду апеляційної інстанції при вирішенні цивільних справ визначені Цивільним процесуальним кодексом України, у тому числі повноваження щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 150, ч. 3 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

При розгляді заяв про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, їх співмірність та чи невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист. При цьому суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

По суті забезпечення позову є встановленням судом тимчасових обмежень суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

Таким чином, забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив про визнання недійсним договору дарування, визнання недійсною реєстрації, визнання права власності на майно.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 25 січня 2016 року визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельничук О.В. 01.12.2010 року.

Рішення рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 25 січня 2016 року оскаржила відповідач ОСОБА_2, просила таке скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Таким чином, судом з»ясовано, що між сторонами дійсно виник спір, і квартира, на яку позивач просить накласти арешт, є предметом спору. Зважаючи на те, що спір стосується нерухомого майна, яке було предметом договору дарування, що був судом першої інстанції визнаний недійсним, вид забезпечення позову, який просить застосувати представник позивача відповідає позовним вимогам та є співмірним з таким, незастосування заходів забезпечення позову може призвести до невиконання чи утруднення виконання можливого судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, належну ОСОБА_2.

Керуючись ст. ст. 153, 258, 259, 260, 268, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Заяву представника позивача ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, прож. АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт НОМЕР_3) - ОСОБА_5 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, належну ОСОБА_2, (1978 року народження, прож. АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_2).

Копію ухвали направити до відома учасникам справи та до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області - для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню, оскарження такої не зупиняє її виконання.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 28 грудня 2018 року

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.