Справа № 505/3727/18
Провадження № 2/505/1733/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2018 року Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої судді - Павловської Г. В.

при секретарі - Шевчук С. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Подільську Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 16 листопада 2018 року звернулась в суд з цим позовом, вказуючи, що є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. У будинку крім неї зареєстрований відповідач, який є її сином. Відповідач не проживає у будинку понад шість місяців, у витратах на утримання будинку участі не бере, добровільно знятися з реєстрації відмовляється.

Реєстрація відповідача створює перешкоди у належному їй праві володіння, користування та розпорядження житловим будинком, заважає отримати субсидію та пільги на сплату житлово-комунальних послуг.

Позивачка просила суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не з"явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився. Згідно положень ч.11 ст.128 ЦПК України, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, що є належним повідомленням про дату, час та місце проведення судового засідання.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок /частину будинку/, квартиру, користуються ним /нею/ для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору дарування, посвідченого 22 серпня 1984 року державним нотаріусом Котовської державної нотаріальної контори Одеської області, зареєстровано у реєстрі за №4048.

В цьому будинку на постійне місце проживання зареєстрований з 01.10.2002року відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ст. 71 ЖК жиле приміщення зберігається за відсутньою особою шість місяців.

Стаття 72 ЖК дозволяє суду визнавати особу, яка відсутня понад шість місяців на відповідній жилплощі будинку такою, що втратила право на користування цією житловою площею.

Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Факт того, що відповідач у вказаному будинку не проживає підтверджується довідкою голови квартального комітету за вих.№47/18 від 22.10.2018 року, з якої слідує, що відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, проте там не проживає з 2012 року.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Відповідно до цієї норми закону відповідач зобов'язаний був зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання.

Тому суд вважає, що реєстрація постійного місця проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1, є формальною, без наміру його фактичного проживання в цьому будинку. Відповідно він втратив право на користування цим будинком, оскільки добровільно припинив користування вказаним будинком та переселився на інше місце свого проживання.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно із статтею 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки відповідач не проживає у будинку понад один рік без поважних причин, він має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Отже, рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням і є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за місцем реєстрації.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст.72,150,191 ЖК України, ст.391, 405 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1, належним ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1, на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Су д д я -

Повне судове рішення складено 26.12.2018 року.