ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/516/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2018 р. смт Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Іщенко І.М., за участю секретаря судового засідання Столяренко Н.П., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над малолітньою та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В

26.04.2018 року до суду звернувся ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення останнього батьківських прав по відношенню до його малолітньої дитини ОСОБА_2 та одночасно просить призначити його опікуном та стягнути аліменти.

Свої вимоги мотивує тим, що його донька ОСОБА_4 перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 Від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у нього народилася онука ОСОБА_2 Сімейне життя дітей не склалося, а тому рішенням Петриківського районного суду від 27.11.2014 року шлюб між ними розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_5 його донька ОСОБА_4 померла, про що Петриківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області видане свідоцтво про смерть. Його онука як за життя своєї матері так і після її смерті проживає з ним, після смерті доньки, вони разом з дружиною займаються її вихованням, самостійно утримує дитину за власні кошти, про що свідчить довідка з Хутірської сільської ради від 04.10.2017, Акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 04.10.2017, про те опіку встановити над онукою не може.

Батько ОСОБА_3 після розлучення з його донькою не цікавиться життям дитини, онука взагалі його не знає при випадкових зустрічах називає «дядею». Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області, справа № 187/716/15-ц від 10.07.2015 стягнуто аліменти з ОСОБА_3 в розмірі ? частини із усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця на утримання доньки ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 (доньки). Проте, у зв'язку зі смертю стягувача виконавче провадження було закінчено. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не цікавиться життям останньої, відвідував доньку вдома лише три рази за весь період, жодного разу не з'являвся в дошкільний заклад. Після смерті доньки він звернувся до відповідача з приводу, де надалі буде проживати онука, на що ОСОБА_3 надав заяву про вільну і безумовну згоду на позбавлення його батьківських прав.

У зв'язку з тим, що мати ОСОБА_4 померла, то переважне право стати опікуном малолітньої ОСОБА_2 та повністю відповідати за її виховання має він, як дідусь. Оскільки він повністю опікується внучкою, займається вихованням, проявляє турботу про фізичний та духовний розвиток дитини, купує одяг, взуття інші необхідні речі. Будинок, в якому мешкає його сім'я, належить йому на підставі свідоцтва про право власності. Онука має в будинку окрему кімнату, ліжко, окремий куточок для навчання , всі необхідні речі для життя, виховання та розвитку. Після позбавлення відповідача батьківських прав, онука буде мати право на встановлення їй статусу дитини, що позбавлена батьківського піклування і на призначення опікуна.

Також вважає, що з відповідача на утримання малолітньої доньки ОСОБА_2 належить стягнути на його користь, як на користь опікуна дитини, аліменти , оскільки в добровільному порядку відповідач не надає допомоги на утримання своєї дитини.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позов, просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у підготовче засідання надав заяву відповідно до якої позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав визнав, просив розглянути справу у його відсутність. Зокрема, склав заяву про згоду на позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка посвідчена нотаріально і приєднана до справи (а.с.23, ). З огляду на що, суд визнав можливим розглянути справу в підготовчому засіданні відповідно до приписів статті 200 ЦПК України.

Представник третьої особи Гречанов О.І. в судове засідання надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти позову не заперечують.

Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у підготовчому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, відповідач з 19.10.2012 по 27.11.2014 перебував у шлюбі з ОСОБА_4. Під час шлюбу у них народилася донька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно свідоцтва про народження дитини, її батьками записано: батько - відповідач, матір - ОСОБА_4 (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_4, матір малолітньої дитини, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.15).

Під час розгляду справи, встановлено, що підставі рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 16.06.2015 у справі № 187/716/15-ц , задоволені позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення з відповідача аліментів в розмірі ? частини на утримання доньки - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_4 10.07.2015 у справі видано виконавчий лист.

Однак, постановою державного виконавця Петриківського районного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області від 20.09.2017 закінчено виконавче провадження (ВП № 48178886) про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у вищезазначеному розмірі, так як стягувач померла (а.с. 24).

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України ''Про виконавче провадження'', виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, станом на день розгляду справи аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_2 з відповідача не стягуються.

Згідно висновків органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав та призначення опікуном позивача, малолітня ОСОБА_2 на даний час перебуває на вихованні у дідуся ОСОБА_1 та проживає разом з ним по вул. Амурська, буд. 49 в с. Хутірське Петриківського району Дніпропетровської області, після смерті матері ОСОБА_4 Після смерті останньої батько дитини самоусунувся від виховання доньки. Він ухиляється від виконання батьківських прав, не цікавиться життям дитини, не відвідує її. Написав нотаріально завірену відмову від своєї доньки. При цьому відповідач не виявляє бажання спілкуватися з дитиною, піклуватися про її фізичний та духовний розвиток, навчання, не забезпечує необхідне харчування, лікування, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та не створює умов для отримання дитиною освіти. При обстеженні умов проживання дитини було встановлено, що дідусь, ОСОБА_1 повністю займається вихованням онуки. Дівчинка має окрему кімнату, ліжко, окремий куточок для виховання та розвитку, тобто умови для проживання та розвитку дитини створені належно.

Викладені обставини у висновках органу опіки та піклування підтверджуються матеріалами справи, зокрема відповідною довідкою від 20.03.2018 про склад сім'ї (а.с. 16), Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання за місцем мешкання позивача від 04.10.2017 (а.с. 17), довідками про отримання ОСОБА_1 пенсії за віком від 10.04.2018 та про місце роботи, отриманням заробітної плати від 11.04.2018 (а.с.18-19), довідкою від 23.03.2018 виданою ТОВ ''АФ''Агро-Партнер'' про перебування майна позивача в оренді, від якого має дохід (а.с. 20), інформацією Хутірського навчально-виховного комплексу ''ЗНЗ -ДНЗ'' від 20.10.2017 щодо відсутності приймання участі у вихованні доньки батьком ОСОБА_3 (а.с. 22), заявою відповідача від 22.09.2017, нотаріально засвідченою про згоду на позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.23).

Окрім цього у вказаних висновках зазначено, що позивач до кримінальної відповідальності не притягувався, засудженим за кримінальними справами не значиться та в розшуку не перебуває. Згідно довідки - характеристики компрометуючими матеріалами на ОСОБА_1 виконавчий комітет Хутірської сільської ради не володіє. Згідно з довідкою ТОВ ''АФ''Агро-Партнер'' ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_7 мають паї, від яких мають дохід. У приватній розмові з дитиною ОСОБА_2 працівниками служби у справах дітей райдержадміністрації було встановлено, що дитина не заперечує проживати з дідусем ОСОБА_1, який піклується про неї.

Суд зауважує, що в Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН з прав дитини (1959 р.), Конвенції ООН про права дитини (1989 р.), міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно - правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Як зазначено в Декларації ООН з прав дитини (1959 р.) "дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любов і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості".

Закон України "Про охорону дитинства" передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи які їх заміняють, мають право і зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У статті 150 Сімейного кодексу України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.

За змістом ст. 155 ч.4 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом, зокрема позбавлення батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей.

Суд зазначає, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені факти, як кожний окремо, та і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем під час судового розгляду не було надано жодного доказу у підтвердження того, що він протягом значного періоду часу не виконував своїх батьківських обов'язків з поважних причин.

Судом не встановлено, що відповідачу перешкоджали належним чином виконувати свої батьківські обов'язки, так як доказів на підтвердження цих обставинам надано також не було.

Окрім цього в матеріалах справи мається заява відповідача від 29.05.2018 про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав.

За таких обставин, надавши оцінку дослідженим доказам, суд дійшов висновку, так як відповідач злісно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, передбачених законодавством України та нехтує загальновстановленими нормами моралі суспільства, він підлягає позбавленню батьківських прав відносно малолітньої дитини.

При обставинах встановлених судом, позбавлення відповідача батьківських прав, в першу чергу буде відповідати інтересам дитини.

Вирішуючи питання про встановлення опіки над ОСОБА_2, у зв'язку з позбавленням останньої батьківського піклування, та призначення опікуном позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 63 ЦК України опікуном може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном лише за її письмовою заявою. Опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється дідусем ОСОБА_2, який після смерті своєї доньки та матері дитини займається її вихованням, утримує, створює дитині всі належні умови для нормального розвитку та виховання, піклується про стан здоров'я дитини, сприяє її інтелектуальному розвитку та навчанню.

Як зазначено вище позивач позитивно характеризується, до кримінальної відповідальності не притягувався, отримує пенсію за віком, має з дружиною паї, від яких отримують постійний дохід, є позитивний висновок органу опіки та піклування про доцільність призначення його опікуном, доказів, які б свідчили, що позивач відноситься до осіб визначених ст. 212 СК України матеріали справи не містять, тому суд вважає за можливе встановити над малолітньою дитиною опіку та призначити опікуном ОСОБА_1.

Щодо стягнення аліментів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Виходячи з положень статей 180, 191 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Частиною 2 ст. 182, ст. 183 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 ''Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав'' одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ч. 2 ст. 182, ч. 2 ст. 183 СК України, приймає до уваги майновий стан відповідача, який є працездатною особою, не має жодних перешкод для працевлаштування та отримання грошових коштів для утримання своєї доньки, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку про можливість стягнення з ОСОБА_3 на утримання його малолітньої доньки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подачі позову, а саме, з 26.04.2018 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивач звільнений від його сплати положеннями Закону України ''Про судовий збір'', тому відповідно до положень ст. 141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 150, 155, 166, 180, 182-183, 191, СК України, ст. ст. 60, 63 ЦК України, Закону України '''Про охорону дитинства'', Декларацією прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 ''Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав'', ст.ст. 12, 81, 141, 200, 206, 258, 259, 264, 265, 273, 352, 354, 430 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 - задовольнити в повному обсязі.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІН НОМЕР_1) відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_4 від 08 лютого 2013 року видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петриківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області).

Призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 опікуном відносно малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягувати з ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно на утримання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 до її повноліття але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІН НОМЕР_2), починаючи з 26 квітня 2018 року.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІН НОМЕР_1) судовий збір по справі в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. на користь держави.

Відповідно до ч.5 ст.164 СК України, копію рішення суду, після набрання законної сили, надіслати до Петриківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І. М. Іщенко