Справа № 392/1625/17
Провадження № 2/392/170/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2018 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Березія Ю.А.,

при секретарі Красній Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Маловисківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 22.03.2017 року, зареєстрований в реєстрі за номером 2340 про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (надалі ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в сумі 49210 гривень 03 копійки.

Позовна заява мотивована тим, що при отриманні заробітної плати на приватному підприємстві ВК «Технополь» позивачеві стало відомо про те, що з його доходів здійснюється відрахування у розмірі 20% заробітної плати на підставі постанови державного виконавця ВП № 54325710 від 27.07.2017 року щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 2340 від 22.03.2017 року про стягнення на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в сумі 49210 гривень 03 копійки. Позивач вважає, що вищезазначений виконавчий напис вчинено з такими порушеннями чинного законодавства: 1) виконавчий напис вчинено за шість років один місяць і двадцять один день, додано анкету-заяву про бажаний ліміт на суму 500 гривень. Позивач вважає, що банк бажає стягнути з позичальника більшу суму, ніж надав; 2) в анкеті-заяві відсутні відомості щодо процентної ставки за користування кредитом, позивача ніхто не ознайомлював з Умовами та Правилами надання банківських послуг; 3) 31 серпня 2016 року до Маловисківського районного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за вищезазначеним кредитом, про те, ухвалою суду від 19 вересня 2016 року позовна заява була повернута банку; 4) вчинення виконавчого напису нотаріуса в безспірному порядку по кредитному договору не передбачено переліком, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріусів» від 29.06.1999 року; 5) позивач вважає, що заборгованість за кредитним договором не є безспірною.

26 жовтня 2017 року ухвалою суду відкрито провадження у справі (а.с. 18).

В запереченні на позовну заяву відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

Заперечення мотивоване тим, що чинним порядком вчинення виконавчих дій не передбачено обовязкове надання нотаріусу для вчинення виконавчого напису за кредитним договором будь-яких інших, не передбачених статтею 87 Закону України «Про нотаріат», постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 та пунктом 2.1 глави 16 наказу Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, так само як і обовязкове витребування нотаріусом таких документів або пояснень сторін; нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку; відповідач вважає помилковим посилання на пропуск строків.

В поясненні на позов третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 просить ухвалити законне і справедливе рішення, мотивуючи тим, що позивач не наводить у своїй заяві жодних доказів відсутності або зменшення його боргу, здійснення ним заходів щодо погашення боргу перед відповідачем. Про будь-які спори, непорозуміння з боржником щодо розміру заборгованості за даним кредитним договором або винесені з приводу нього судові чи інші рішення кредитор не повідомляв, а присутність боржника під час вчинення виконавчого напису не передбачена чинним законодавством. Щодо питання безспірності вимог кредитора нотаріус посилається на статтю 18 ЦК України, статті 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та висновок науково-правової експертизи. З питань строків вчинення виконавчого напису нотаріус зазначила, що у разі коли законом чи договором передбачена сплата боржником кредитору процентів, комісії, неустойки та/або інших додаткових платежів і відбувається відповідне оновлення, збільшення чи зменшення суми заборгованості, відрахування строку вчинення нотаріального напису може здійснюватись з дня, наступного за днем направлення кредитором боржнику останньої за хронологією вимоги, за умови, що визначені суми заборгованості відрізняються від розміру вимог, раніше направлених тим же кредитором тому ж боржнику за тим же правочином.

Позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Пунктом 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 3.1-3.2, 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Пунктами 1, 2 зазначеного переліку документів передбачено, що такими документами є: 1) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання; 2) кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Судом встановлено, що 10 грудня 2010 року між позивачем ОСОБА_1 і публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» укладено кредитний договір шляхом встановлення кредитного ліміту в сумі 500 гривень за платіжною карткою Кредитка «Універсальна»/GOLD (а.с. 123).

Відповідно до виписки з рахунку боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від 10 грудня 2010 року, станом на 31 січня 2017 року кредитна заборгованість складала 46710 гривень 3 копійки, яка включала: 2499 гривень 86 копійок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту); 37466 гривень 72 копійки заборгованості за відсотками; 4042 гривні 97 копійок заборгованості за пенею та комісією; 500 гривень штрафу (фіксована частина); 2200 гривень 48 копійок штрафу (відсоток від суми заборгованості) (а.с. 7-8, 98-99, 101-102, 125-126).

22 березня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис про стягнення грошових коштів у сумі 49210 гривень 3 копійки з громадянина ОСОБА_1, які є його боргом за кредитним договором від 10 грудня 2010 року, укладеним між ним та публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», яка включає: залишок заборгованості за тілом кредиту 2499 гривень 86 копійок; залишок заборгованості за відсотками 37466 гривень 72 копійки; пеня та комісія 4042 гривні 97 копійок; штраф -2200 гривень 48 копійок, всього 46210 гривень 3 копійки та витрати, повязані із вчиненням виконавчого напису 3000 гривень (а.с. 5, 85, 100, 127, 169, 184).

На підтвердження кредитної заборгованості банк надав нотаріусу копію паспорта позивача, анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, розрахунок заборгованості станом на 31 січня 2017 року та письмову вимогу щодо усунення порушень від 21 лютого 2016 року (а.с. 174-180 182-183 185-186).

Як вбачається з розрахунку кредитної заборгованості станом на 31.01.2017 року останній платіж було вчинено позивачем 1 січня 2014 року (а.с. 182).

В позовній заяві позивач ОСОБА_1 стверджував про наявність спору щодо розміру кредитної заборгованості, яка нарахована в період з 10 грудня 2010 року по 31 січня 2017 року, посилаючись на те, що в анкеті-заяві відсутні відомості щодо процентної ставки за користування кредитом, а також з тим, що позивача не ознайомлювали з Умовами і Правилами надання банківських послуг.

Встановлені судом обставини, які підтверджуються належними і допустимими доказами, підтверджують зазначений факт, оскільки в анкеті-заяві та інших документах, які надані приватним нотаріусом в розпорядження суду, відсутні відомості щодо процентної ставки за користування кредитом та документи, в яких викладені Умови і Правила надання банківських послуг з підписом позивача про ознайомлення.

Крім того, враховуючи, що останній платіж щодо сплати кредиту позивачем був здійснений 1 січня 2014 року, тобто на час вчинення виконавчого напису з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років.

Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу,пені), що передбачено пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15.

Виходячи з підстав позову, судом встановлено, що виконавчий напис вчинено поза межами строків позовної давності про стягнення кредитної заборгованості.

Тому, суд дійшов висновку про те, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню.

Доводи позивача про те, що вчинення виконавчого напису нотаріуса в безспірному порядку по кредитним договорам не передбачено законодавством є помилковим, оскільки стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин передбачено пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, відповідно якому для одержання виконавчого напису подаються кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями.

Суд вважає помилковими твердження третьої особи про те, що заборгованість позивача ОСОБА_1 за кредитним договором від 10 грудня 2010 року є безспірною, оскільки для одержання виконавчого напису відповідачем до оригіналу кредитного договору додано розрахунок заборгованості, в якому не зазначено строків погашення заборгованості.

В наданих матеріалах відповідач надав нотаріусу письмову вимогу щодо усунення порушень від 21 лютого 2016 року, але докази вручення позивачеві даної вимоги в справі відсутні.

Суд також не погоджується з доводами третьої особи про те, що виконавчий напис вчинено в межами строків позовної давності про стягнення кредитної заборгованості, оскільки у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Натомість, як вбачається із заяви публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» щодо вчинення виконавчого напису від 23 березня 2017 року, строк, за який провадиться стягнення 6 років 1 місяць і 21 день, а саме з 10.12.2010 року по 31.01.2017 року (а.с. 86).

Розподіл судових витрат слід провести відповідно до положень частини 1 статті 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 264, 265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 22 березня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» кредитної заборгованості в сумі 49210 гривень 3 копійки.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 640 гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1, вул. Першотравнева, 17 в с. Злинка Маловисківського району Кіровоградської області, паспорт громадянина України ЕВ 081264, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1;

відповідач публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», вул. Грушевського, 1Д в м. Києві, код в ;

треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Маловисківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області,

вул. Центральна, 79 в м. Мала Виска Кіровоградської області;

приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, вул. Центральна, 6/9 в м. Дніпро.

Головуючий

суддя