РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/17613/15-ц

Провадження № 2/643/2329/18

10.12.2018 року Московський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді Ференчук О.В.,

при секретарі Сиротенко О.Є.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері» про відшкодування матеріальних збитків,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері» (далі - ТОВ «Делівері»). Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.09.2015 року мін ним та відповідачем був укладений договір транспортного експедирування на доставку вантажу. Згідно зазначеного Договору ОСОБА_1 замовив доставку меду вагою 1600 кг, цінністю 70000,00 грн., у період часу з 15.09.2015 по 18.09.2015 року зі складу відповідача Харків-1, вул. Роганська, 147, на склад відповідача по вул. Вознесенська, 52-Б у м. Первомайське Миколаївської області. Оскільки він не отримав передплату за вказаний вантаж, то замовив послугу заборона видачі вантажу за додаткову плату 20 грн. За доставку вантажу ОСОБА_1 сплатив 2241,00 грн., з яких: 1550 грн. - вартість склад-склад, 6 грн. - оформлення вантажу, 140 грн. - забір вантажу , 245 грн. - пакувальні матеріали, 20 грн. - заборона видачі, 280 грн. - страхування вантажу.

В порушення зобовязань, відповідач видав вантаж одержувачу без зняття заборони на видачу, що полягала в отриманні від ОСОБА_1 письмової згоди, чим були порушені умови договору та спричинені збитки позивачу. На звернення ОСОБА_1 перевізник не відповів.

Тому з урахуванням уточнених вимог позивач просить: стягнути із відповідача на його користь вартості доставки в розмірі 2241,00 грн., вартість вантажу в розмірі 70000,00 грн., 3% річних в розмірі 67,23 грн., інфляційні витрати в розмірі 3248,00 грн., вартість правових послуг в розмірі 4900,00 грн., а всього 80456,23 грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 і представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що дійсно, вантаж був виданий особі - ОСОБА_4 без зняття заборони. Докази сплати ОСОБА_4 за вантаж (1600 кг меду) та дані про його особу відсутні. Просить відмовити у позові у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до квитанції про прийом вантажу № від 15.09.2015 року ОСОБА_1 замовив ТОВ «Делівері» доставку меду вагою 1600 кг, цінністю 70000 грн., у період часу з 15.09.2015 по 18.09.2015 року зі складу відповідача Харків-1, вул. Роганська, 147, на склад відповідача по вул. Вознесенська, 52-Б у м. Первомайське Миколаївської області, отримувач ОСОБА_4, із забороною видачі НОМЕР_1. Остаточна сума за послуги доставки 2241 грн. ( Т.1 а.с. 3-6).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України Про транспортно-експедиторську діяльність від 01.07.2004 р. № 1955-IV (далі Закон № 1955-IV) за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Згідно із ст.11 Закону № 1955-IV експедитор зобов'язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку. Договором транспортного експедирування можуть бути передбачені й інші обов'язки експедитора.

Статтею 14 Закону № 1955-IV передбачено, що за невиконання або неналежне виконання обов'язків, які передбачені договором транспортного експедирування і цим Законом, експедитор і клієнт несуть відповідальність згідно з Цивільним кодексом України, іншими законами та договором транспортного експедирування. Експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

Згідно із ст. 929 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора забезпечити одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 934 ЦК передбачено, що за порушення обов'язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу.

Так, главою 51 ст. 610 ЦК встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків (ст. 611 ЦК).

На підставі наведеного, судом встановлено порушення умов договору перевезення вантажу відповідачем, яким не була дотримана додаткова умова про заборону видачі вантажу без письмової згоди відправника, у звязку із чим останньому були завдані збитки, що складаються із вартості доставки в розмірі 2241,00 грн. та вартості вантажу в розмірі 70000,00 грн., тобто сум, які визначені у квитанції про прийом вантажу № НОМЕР_2 від 15.09.2015 року, що підписана позивачем та уповноваженою особою ТОВ «Делівері».

Згідно із статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення трьох процентів річних, що визначені від вартості доставки вантажу 2241х3%=67,23; інфляційних витрат від вартості вантажу в розмірі 3248,00 грн.

Згідно із позицією ВССУ, що викладена у листі від 16.01.2013 року №10-74/0/4-13:

Відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності.

Таким чином, дія частини другої статті 625 ЦК про обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди.

На підставі викладеного, суд відмовляє у стягненні з відповідача 3% річних і інфляційних витрат.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених цим Законом.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 4900,00 грн., які підтверджені договором про надання правової допомоги адвоката та розрахунком, тому суд вважає можливим задовольнити заявлені вимоги.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати в розмірі 722,41 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 209, 141, 264 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері» про відшкодування матеріальних збитків -задовольнити частково .

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 72241, 00 грн. ( з яких вартість вантажу 70000,00 грн., вартість доставки - 2241,00 грн.), витрати на правничу допомогу в розмірі 4900,00 грн.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері» на користь держави судовий збір в розмірі 771,41 грн.

На вказане рішення позивачем може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Харківської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ференчук О.В.