П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2018 року м. Рівне

справа № 1715/13426/12

провадження № 22-ц/787/1331/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Гордійчук С.О., Боймиструка С.В.,

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

за участю представників сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області в складі судді Харечка С.П. від 5 червня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 5 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування.

Залишено рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 жовтня 2012 року у цивільній справі №1715/13426/12 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про усунення від права спадкування в силі.

В поданій на вказану ухвалу суду апеляційній скарзі представник відповідача - ОСОБА_5 вказує, що підставою для прийняття оскаржуваної ухвали суду стала постанова Верховного Суду від 21 березня 2018 року, згідно якої сам по собі факт смерті ОСОБА_7, як чоловіка ОСОБА_4 у раніше зареєстрованому шлюбі не має правового значення у даній справі, оскільки не впливає на дійсність (недійсність) пізніше зареєстрованого її шлюбу з ОСОБА_8, отже факт смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 року не є нововиявленою обставиною у розумінні пункту 1 частини 2 статті 423 ЦПК України.

Вважає, що така позиція Верховного Суду суперечить позиції Вищого спеціалізованою суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у даній справі, викладеній в ухвалі від 24 квітня 2013 року, згідно якої за положеннями ч.1 ст.46 КпШС України, якщо обставини, які свідчили про недійсність шлюбу відпали, інший шлюб вважається дійсним, а тому висновки апеляційного суду про те, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 був недійсним також після розірвання шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 не відповідає нормам матеріального права.

Звертає увагу на те, що Апеляційним судом Рівненської області у рішенні від 10.12.2012 року правильно встановлено, що ОСОБА_7 укладаючи шлюб з ОСОБА_4 17.07.1957 року, уже перебував у зареєстрованому 14.04.1952 року шлюбі з ОСОБА_9 тому відповідно до ст.ст. 111, 114 діючого на той час Кодексу законів про сім'ю, опіку, шлюб та акти громадянського стану (1926 року) його шлюб з ОСОБА_4 був недійсним з моменту його реєстрації.

Недійсний шлюб не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований прав та обов'язків подружжя та не позбавляв ОСОБА_4 права на укладення шлюбу з іншою особою та не тягнув недійсність такого шлюбу.

З врахуванням позиції ВССУ, викладеній в ухвалі віл 24.04.2013 року посиланням на ст.46 КпШС України, факт смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 року має правове значення, оскільки в силу закону шлюб між ним та ОСОБА_4 був припинений, у зв'язку з чим відпали підстави для недійсності її шлюбу з ОСОБА_8

Вказана обставина є нововиявленою, оскільки ОСОБА_4 на дату прийняття Рівненським міським судом рішення від 18.10.2012 року про смерть ОСОБА_7 не знала і з 1957 року не підтримувала з ним жодних стосунків.

З наведених підстав просить ухвалу Рівненського міського суду від 5 червня 2018 року скасувати, заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами задовольнити, рішення Рівненського міського суду від 18 жовтня 2012 року скасувати та відмовити в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначає, що підстави для її задоволення відсутні, оскільки Верховний Суд у своїй постанові від 21 березня 2018 року безспірно констатував, що обставини, викладені ОСОБА_4 в заяві про перегляд рішення суду за ново виявленими обставинами, а саме смерть ОСОБА_7, не є такими, а інших обставин, які б давали можливість переглянути рішення суду за ново виявленими обставинами, в заяві не наведено. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах»ліквідовано Апеляційний суд Рівненської області та утворено Рівненський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Рівненську область, з місцезнаходженням у місті Рівному.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів»апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України(в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Рівненської області.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвала суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстав для її зміни чи скасування немає, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 жовтня 2012 року у цивільній справі №1715/13426/12 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування позовні вимоги задоволено, усунено ОСОБА_4 від права на спадкування спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Вказане рішення суду скасоване рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 10 грудня 2012 року, яким в задоволені позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 квітня 2013 року рішення Апеляційного суду Рівненської області від 10 грудня 2012 року скасовано та залишено рішення суду першої інстанції в силі.

10.03.2015 року ОСОБА_4 звернулась до Рівненського міського суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 18 жовтня 2012 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування.

Заяву ОСОБА_4 мотивувала тим, що після її численних звернень до різних державних органів вона отримала відповідь відділу ДРАЦС Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області від 20.02.2015 року за №С-121-05.1, згідно якої у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян на прізвище ОСОБА_7 виявлено актовий запис про його смерть №12 від 6.08.1991 року, складений Костянтинівською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області з датою смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Вказана обставина, а саме смерть ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 року не була їй відома, оскільки вона з 1958 року ніяких відомостей про нього не мала. Єдине, що вона змогла дізнатись з відповіді адресного бюро м.Кіровоград та відповіді сільського голови Лікарівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області - про те, що за відомим їй місцем проживання він не зареєстрований і не проживає.

Таким чином, оскільки датою припинення її шлюбу з ОСОБА_7 є дата його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року, то за положеннями ч.1 ст. 46 КпШС України її шлюб з ОСОБА_8 став дійсним з 5.08.1991 року та був дійсним до дня його смерті, в зв'язку з чим відсутні підстави для усунення її від права на спадкування після його смерті.

На підставі викладеного ОСОБА_4 просила скасувати рішення Рівненського міського суду від 18 жовтня 2012 року та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 за їх безпідставністю.

Ухвалою Рівненського міського суду від 2 березня 2016 року у даній справі в якості правонаступника позивача залучена ОСОБА_3

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 2 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 9 серпня 2016 року, заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами задоволено. Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 жовтня 2012 року в справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування скасовано за нововиявленими обставинами. У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування відмовлено.

Вказане рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що зазначена ОСОБА_4 у заяві обставина є нововиявленою, у зв'язку з чим і на підставі частини першої статті 46 Кодексу законів про шлюб та сім'ю, укладений між ОСОБА_4 і ОСОБА_8, шлюб слід вважати дійсним з 5 серпня 1991 року, тобто з наступного дня після дати смерті ОСОБА_7

Постановою Верховного Суду від 21 березня 2018 року рішення Рівненського міського суду від 2 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 9 серпня 2016 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Частиною першою статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не можуть бути визнані нововиявленими нові, тобто такі, що виникли чи змінилися після постановлення рішення обставини, а також обставини, на які посилається особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені судом при вирішенні спору по суті. Також не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що на момент укладення шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 19 червня 1961 року ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому 17 липня 1957 року шлюбі з ОСОБА_7

На момент реєстрації вказаних шлюбів діяв Кодекс законів про сім'ю, про опіку, шлюб та актів громадянського стану УРСР, відповідно до ст.111 якого, не можуть вступати в шлюб особи, з яких хоча б один перебуває у зареєстрованому шлюбі. Шлюб укладений з порушенням ст.111 цього Кодексу є недійсний (ст.114).

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 був недійсним з моменту його реєстрації, а тому сам по собі факт смерті 4 серпня 1991 року ОСОБА_7, як чоловіка ОСОБА_4 у раніше зареєстрованому шлюбі не має правового значення у даній справі та не свідчить про дійсність пізніше зареєстрованого її шлюбу з ОСОБА_10

Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 21 березня 2018 року вданій справі.

Обставини, які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України ( в редакції на час вирішення спору, п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України в ред. від 15.12.2017 р.), не є нововиявленими обставинами.

За наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що факт смерті ОСОБА_7 не є нововиявленою обставиною та не може бути підставою для перегляду рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 жовтня 2012 року.

Покликання представника відповідача на правильність висновків Апеляційного суду Рівненської області у рішенні від 10 грудня 2012 року не заслуговують на увагу, оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 квітня 2013 року вказане рішення скасоване.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вимогам процесуального закону, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду, тому підстав для скасування ухвали не має.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 5 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 2 серпня 2018 року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Гордійчук С.О.

Боймиструк С.В.