Постанова

Іменем України

26 грудня 2018 року

місто Київ

справа № 344/5342/16-ц

провадження № 61-4816св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

заінтересована особа - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Пнівчук О. В., Беркій О. Ю., Горейко М. Д.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2009 року Акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - АТ «ОТП Банк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 07 квітня 2008 року.

Під час розгляду справи позивача замінено правонаступником у спірних правовідносинах - Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг»).

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 вересня 2010 року у справі № 2-1525/2010 стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 683 383, 00 грн.

01 лютого 2011 року судом видано виконавчий лист, який 13 квітня 2011 року пред'явлений до виконання до Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції (далі - ВДВС Івано-Франківського МУЮ).

У квітні 2016 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа у справі № 2-1525/2010, посилаючись на те, що оригінал виконавчого листа втрачено під час пересилання.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області

від 01 червня 2016 року заяву задоволено. Судом видано дублікат виконавчого листа № 2-1525/2010, первинно виданого на виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 вересня 2010 року.

Ухвалюючи рішення про видачу дубліката згаданого виконавчого листа, суд першої інстанції виходив з того, що заява ТОВ «ОТП Факторинг Україна» обґрунтована належними правовими підставами, а тому вона підлягає задоволенню.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2016 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду обґрунтовувалась тим, що посилання ОСОБА_4 на відсутність доказів надсилання поштової кореспонденції державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського МУЮ стягувачеві у встановлений законодавством спосіб та можливе подвійне стягнення суми заборгованості за кредитним договором не заслуговують на увагу, оскільки будь-які виконавчі дії з виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором після повернення виконавчого документа стягувачеві не проводяться.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просив скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий апеляційний розгляд.

На обґрунтування касаційної скарги заявник посилається на порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції.

Касаційна скарга обґрунтовувалась тим, що ВДВС Івано-Франківського МУЮ не виконав вимоги ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області

від 09 серпня 2016 року, не надав суду матеріали виконавчого провадження, не забезпечив явки свого представника в судове засідання. Оскільки поштове пересилання документів рекомендованим листом з повідомленням про вручення є спеціальним способом поштового пересилання, що дає можливість відслідковувати весь шлях поштового відправлення, то існує реальна можливість встановити час і місце втрати документа.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2016 року відкрито провадження у справі.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII), що набрав чинності 15 грудня 2017 року, судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справу разом з матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду у лютому 2018 року.

За змістом правил частини першої та третьої статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи проводиться колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають до застосування правила статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначено за правилами статті 213 ЦПК України 2004 року, згідно з якими рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Верховний Суд вислухав суддю-доповідача, перевірив доводи касаційної скарги та матеріали цивільної справи, за результатами чого зробив висновок, що оскаржувані судові рішення відповідають вимогам законності та обґрунтованості, визначеним у статті 213 ЦПК України 2004 року, касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 вересня 2010 року задоволено позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна», стягнуто з ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 1 683 383, 00 грн та судові витрати.

На виконання зазначеного рішення Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 01 лютого 2011 року видано виконавчий лист

№ 2-1525/2010.

15 квітня 2011 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1525/2010.

Згідно з листом Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 12 квітня 2016 року державним виконавцем на підставі постанови повернуто виконавчий документ стягувачеві на підставі пункту 8 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» з виконання рішення суду

№ 2-1525/2010, що виданий 01 лютого 2011 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 1 683 383, 00 грн заборгованості, 42 085, 82 грн штрафних санкцій, 1 700, 00 грн судового збору, 120, 00 грн витрат на ІТЗ. Виконавчий документ повернуто, оскільки відповідно до протоколу від 16 вересня 2013 року № 0913095 про проведення прилюдних торгів, нежитлові приміщення, загальною площею 112, 10 кв. м за адресою:

АДРЕСА_1, реалізовано. Загальна сума реалізації склала 384 727, 50 грн. Оскільки виконавчий документ на виконанні не перебуває, виконавчі дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження» не вчиняються, заявнику рекомендовано звернутися до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа.

Відповідно до частини першої статті 370 ЦПК України 2004 року замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

За правилами частини першої статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Таким чином, належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом з направленням його оригіналу є виключно рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення стягувачу.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 2515/739/2012 (провадження

№ 61-2884св18), від 12 березня 2018 року у справі № 583/1828/17-ц (провадження № 61-894св17), від 21 березня 2018 року № 6-676/10 (провадження № 61-5166св18), від 24 квітня 2018 року № 161/1441/14-ц (провадження № 61-835св18), від 15 серпня 2018 року № 2-1976/10 (провадження № 61-22036св18).

На виконання ухвали апеляційного суду від 09 серпня 2016 року про витребування виконавчого провадження ВП № 26014843З начальником Івано-Франківського міського відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Пахолік Р. В. надіслано копії матеріалів зазначеного виконавчого провадження.

Апеляційним судом встановлено, що згідно з постановою старшого державного виконавця ВДВС Івано-Франківського МУЮ від 14 квітня 2014 року - відповідно до протоколу від 16 вересня 2013 року № 0913095 про проведення прилюдних торгів, нежитлові приміщення, загальною площею 112, 10 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1, реалізовано. Загальна сума реалізації - 384 727, 50 грн; виконавчий документ - постанова Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2011 року № 2-1525/2010 про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором повернуто стягувачу ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Також повідомлено, що виконавчий лист № 2-1525/2010 втрачено при пересилці ТОВ ОТП «Факторинг Україна» у 2014 році після завершення виконавчого провадження.

Доказів направлення (вручення) виконавчого листа стягувачу не надано.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судами встановлено, що виконавчий лист звернуто до виконання, згодом державним виконавцем прийнято рішення про його повернення, в силу чого оригінал виконавчого листа мав бути вручений стягувачу у спосіб і порядок, визначений Законом.

Законом України «Про виконавче провадження» визначено спосіб і порядок вручення державним виконавцем оригіналу виконавчого листа стягувачу, зокрема направлення рекомендованим листом про вручення поштового відправлення. Державний виконавець не виконав наведених вимог Закону, за таких умов на стягувача не може бути покладено негативні наслідки невиконання суб'єктом владних повноважень своїх обов'язків.

Зважаючи на наведене, відсутність у відповідному виконавчому провадженні доказів направлення та зворотного рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, Верховний Суд погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про обґрунтованість вимог заяви про видачу дубліката виконавчого листа стягувачу, оскільки відсутні відомості про отримання ТОВ «ОТП Факторинг Україна» виконавчих документів.

Верховний Суд не встановив порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Оскаржувані ухвали судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм процесуального права, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Доводи касаційної скарги зводяться до фактичної переоцінки доказів, що є неприпустимим під час розгляду справи в касаційному порядку.

З огляду на наведене, Верховний Суд визнає касаційну скаргу очевидно необґрунтованою, оскільки правильне застосовування норми права є беззаперечним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

У частині першій статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик