Справа № 175/893/18
Провадження № 2/175/293/18
У Х В А Л А

Іменем України

27 грудня 2018 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Новік Л.М.,

за участю секретаря - Єльшиної А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське Дніпропетровського району заяву ОСОБА_1 про відвід судді ОСОБА_7 по цивільній справі №175/893/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дажук Марина Вячеславівна про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку № 518 від 01.03.2017 року недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дажук Марина Вячеславівна про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку № 518 від 01.03.2017 року недійсним.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 16.03.2018 року, дану справу розподілено судді ОСОБА_7

Ухвалою суду від 10.04.2018 року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено до підготовчого засідання.

19.12.2018 року відповідачем ОСОБА_1 було подано заяву про відвід судді ОСОБА_7, та 26.12.2018 року заява про доповнення мотивів до заяви про відвід судді, в обґрунтування яких зазначив, що суддя здійснює провадження у формі та спосіб прийняття судових рішень з грубими порушеннями права на захист відповідача, що свідчить про формальний характер судового розгляду, який не має мети забезпечити об'єктивне вирішення заперечень на позов та прийняття справедливого рішення. Просить задовольнити заяву про відвід на підставі п.п.2,3,5 ч.1 ст. 36, ст.ст. 39,40 ЦПК України.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 заяву про відвід просив задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_5 заперечував проти задоволення заяви про відвід.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 підтримав заяву про відвід судді.

Відповідач ОСОБА_3 підтримав заяву про відвід.

Заслухавши учасників процесу, розглянувши заяву, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч.1 ст.40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до вимог ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Так, з поданої заяви та пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він ставить під сумнів можливість розгляду справи суддею ОСОБА_7, оскільки вважає, що існують підстави передбачені п.п.2,3,5 ст. 36 ЦПК України, а саме: 2) суддя брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі нею було порушений процесуальний порядок розгляду справи; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Статтею 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року №2006/23, передбачено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді, зокрема якщо у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається. Аналогічний принцип відображено в частині 1 статті 15 Кодексу суддівської етики.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п. 1 зазначеної вище статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, зокрема в рішенні «Мироненко і Мартиненко проти України» від 10.03.2010 року, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. За суб'єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Маючи внутрішнє переконання, що я як суддя, яка діє від Імені України, виходячи з принципів верховенства права та рівності учасників процесу, прийшла до висновку, що не повинна приймати рішення і в вищевказаній цивільній справі, так щоб у кожного спостерігача не виникали б сумніви в неупередженості судді та суду в цілому, що є певним принципом поведінки судді при ухваленні судового рішення, які передбаченні Бангалорськими принципами поведінки суддів, які схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року №2006/23.

Тому, керуючись статтями 36, 39 ЦПК України, статтею 15 Кодексу суддівської етики, статтею 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року №2006/23, з метою уникнення безпідставних звинувачень в упередженості як головуючого по справі судді ОСОБА_7, зі сторони відповідачів, з метою недопущення в подальшому подання заяв про відвід судді і з метою недопущення наявності сумнівів у сторін з приводу об'єктивності рішення у справі та запобігання безпідставних скарг, вважаю за необхідне заяву про відвід задовольнити.

Керуючись ст. 36,39,40 ЦПК України, ст. 15 Кодексу суддівської етики, статтею 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року №2006/23, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді ОСОБА_7 задовольнити.

Справу передати до канцелярії Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області для визначення судді в порядку повторного авторозподілу між суддями.

Ухвала суду самостійному апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.М. Новік