Провадження № 2-о/522/770/18
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

26 грудня 2018 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Бондар В.Я., дослідивши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 за участі зацікавленої особи Приморського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник 10.12.2018 року звернувся до Приморського районного суду міста Одеси з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та просила:

- встановити факт, що має юридичне значення, визначивши національність ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 «полька»;

- внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_2 №1533 від 25.06.1954 року, складеного Одеським міським бюро РАЦС. Змінивши вказану в актовому записі національність батька ОСОБА_2 ОСОБА_3 з «росіянин» на «поляк»;

- внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 №2253 від 24.09.1975 року, зроблений Київським відділом ЗАГС м. Одеси, змінивши вказану в актовому записі національність матері ОСОБА_4 ОСОБА_1 з «росіянка» на «полька»;

- нести зміни до актового запису про народження ОСОБА_5 №664 від 15.04.1991 року, зроблений Іллічівським відділом РАЦС м. Одеси, змінивши вказану в актовому записі національність матері ОСОБА_5 ОСОБА_1 з «росіянка» на «полька».

Ухвалою суду від 14.12.2018 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху, заявнику надано 10-денний термін для усунення недоліків позову.

До суду 22.12.2018 року надійшла заява представника заявника ОСОБА_6 про усунення недоліків позову.

Суд, дослідивши матеріали заява приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України передбачені категорії справи про встановлення факту, які розглядає суд. Частиною 2 цієї статті закріплено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Вказана норма не передбачає можливості розгляду у порядку окремого провадження заяв про встановлення факту національності. Хоча зазначений у частині першій статті 315 ЦПК України 2004 перелік справ, не є вичерпним, проте за змістом вищенаведених норм процесуального права суд може встановлювати факти, які тягнуть для заявника певні правові наслідки.

Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Згідно із пунктом 1.15 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793 (далі Правила), відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Питання зміни національності громадянами України регулювалося Указом Президента України «Про порядок зміни громадянами України національності» від 31 грудня 1991 року № 24, відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності провадилася відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалася також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу. Вказаний Указ втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27 січня 1999 року № 70/99.

В даний час діюче законодавство України не містить вимог про внесення в паспорт громадянина України, у свідоцтво про народження, у свідоцтво про шлюб чи в інші документи відомостей про національність.

Проте, відповідно до статті 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно зі статтею 300 Цивільного кодексу України особа має право на індивідуальність, до якої відноситься і право визначати свою національність. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Стаття 11 Конституції України передбачає, що держава сприяє як консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, так і розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національних меншин в Україні.

Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції держав-членів Ради Європи про захист національних меншин (ратифікована Законом України від 9 грудня 1997 року № 703/97-ВР) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у звязку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Згідно з пунктом 2.13.2 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду. Зміни до актового запису цивільного стану відповідно до пункту 1.7 Правил вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов'язаний з'ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження на підставі частини другої статті 186 ЦПК України.

Враховуючи вимоги діючого законодавства та предмет заяви ОСОБА_1 суд приходить до висновку про відсутність встановлених законом підстав для відкриття провадження по справі, адже вимови ОСОБА_1 не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (зокрема і в порядку окремого провадження).

З листа Приморського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Одеській області від 23.11.2018 року №32/49-117 вбачається, що підтвердити національність ОСОБА_1 «полька» та її батька «поляк» неможливо, а значить немає достатньо правових підстав для внесення змін у актовий запис про народження. Заявниці рекомендовано звернутися до суду.

Суд вважає за можливе розяснити заявнику, що вона не позбавлена права звернутися до суду за правилами адміністративного судочинства з позовом, яким оскаржити відмову субєкта владних повноважень у внесенні змін до актового запису. Разом з цим, заявник не позбавлена можливості захистити своє право в порядку, визначеному положеннями Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186, ст.ст. 258, 260, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження по справі за заявою ОСОБА_1 за участі зацікавленої особи Приморського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.

Заяву з додатками до неї повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Згідно з ст. 354 та відповідно до п. 8 та п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до апеляційного суду Одеської області.

Суддя В.Я. Бондар