Єдиний унікальний номер 227/908/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1093/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 серпня 2018 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Мальованого Ю.М., Канурної О.Д.,

за участю секретаря Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області в залі судових засідань №4 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РУТА-ПЛЮС» на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 квітня 2016 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Мавроді Р.Ф. у місті Добропілля Донецької області в справі номер 227/908/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Криворізької сільської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

4 березня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Криворізької сільської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_2 є тіткою позивачки, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_2 була членом КСП «Червоний партизан». Відповідно до рішення Криворізької сільської ради від 09 листопада 1994 року КСП «Червоний партизан» Добропільського району Донецької області передано землю у колективну власність та складено державний акт на право колективної власності на землю. Додатком до державного акту на право колективної власності на землю є список громадян-членів КСП, які мають право на земельну частку (пай), серед яких була і її тітка. За життя тітка сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримала.

Після смерті ОСОБА_2 спадкоємицею другої черги за правом педставництва є ОСОБА_1, інших спадкоємців немає. Позивачка вважає, що після смерті своєї тітки ОСОБА_2 прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом з померлою.

У зв'язку з неможливістю нотаріуса видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті тітки ОСОБА_2 на земельну частку (пай) через відсутність правовстановлюючих документів, просила визнати за нею право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 квітня 2016 року позов ОСОБА_1 до Криворізької сільської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування - задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, що залишилась після смерті тітки ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме право на земельну частку (пай) розміром 6,594 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області.

Із вказаним рішенням не погодилось ТОВ «РУТА-ПЛЮС», подало апеляційну скаргу, в якій просило апеляційний суд скасувати рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 квітня 2016 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги наведено, що при ухваленні рішення судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим.

Суд не надав правової оцінки строку звернення позивачки з вимогою про визнання права власності в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, оскільки за загальним правилом передбаченим ЦК України строк для прийняття спадщини складає 6 місяців.

Судом не досліджено та не встановлено з ким на момент смерті мешкала тітка позивачки ОСОБА_2 та чи не було в неї іншої родини або інших спадкоємців першої та другої черги.

Судом не витребувано спадкову справу та не встановлено чи зверталась позивач до нотаріальної контори та чи мала місце відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку (пай).

Вважає, що суд неправильно встановив зміст правовідносин, що виникли, не взяв до уваги те, що право на земельну частку виникає у осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були членами цього підприємства.

Крім того, суд не взяв до уваги те, що спадщина відкрилася після сперті спадкодавця в 1997 році, та не застосував норми Цивільного кодексу України, що діяли на той час, тобто, норми Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року.

В судове засідання апеляційного суду представник заявника ТОВ «РУТА-ПЛЮС» не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. В заяві зазначила, що на вимогах, викладених в апеляційній скарзі наполягає, просить взяти до уваги, що на час відкриття спадщини племінники не були включені законом ЦК в редакції 1963 року до кола спадкоємців (а.с. 77, 84).

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до ст. 128 ЦПК України (а.с. 78).

В судове засідання апеляційного суду відповідач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за відсутністю його представника (а.с. 81, 82).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін та інших учасників справи.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Згідно з заповітом від 22.09.1994 року ОСОБА_2 заповіла житловий дім з надвірними спорудами АДРЕСА_1, ОСОБА_1 (а.с. 7).

З листа Управління Держгеокадастру у Добропільському районі Донецької області №578 від 25.12.2015 року вбачається, що ОСОБА_2 значиться в списках громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, колишнього акціонерно-пайового товариства «Червоний партизан» за №391 на отримання права на земельну частку (пай) розміром 6,594 умовних кадастрових гектарів на території Криворізької сільської ради Добропільського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 8).

З довідок Криворізької сільської ради від 23.11.2015 року №1092 та 19.11.2015 року видно, що ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, належав житловий будинок, збудований в 1962 році, на день смерті останньої мешкала разом і була зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1, її племінниця ОСОБА_1, 1940 року народження, племінник ОСОБА_4 та онук ОСОБА_5 (а.с. 9, 26).

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених вимог позивача щодо визнання за нею права власності в порядку спадкування на земельний пай.

Проте, з таким висновком суду в повному обсязі погодитися не можна.

Згідно зі ст. 213, 214 ЦПК України, в редакції, яка діяла на час розгляду справи судом першої інстанції, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

На підставі ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, яка за життя перебувала в списках членів КСП «Червоний партизан» за №391 на отримання права на земельну частку (пай) розміром 6,594 умовних кадастрових гектарів на території Криворізької сільської ради Добропільського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Звертаючись з позовом про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування, позивачка посилалась на норми статей 1262, 1266 1268 ЦК України 2003 року, оскільки на день смерті мешкала разом з померлою ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Отже, оскільки спадкодавець ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР.

Слід також зазначити, що нормами Цивільного кодексу Української РСР до кола суб'єктів права спадкування за правом представлення віднесені певні особи визначені зокрема статтею 529

цього Кодексу.

Відтак, встановивши зазначені факти, суд першої інстанції на це уваги не звернув, в достатньому обсязі не визначився із характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню, не з'ясував складу спадщини, не встановив та не зазначив у рішенні, спадкування якого виду здійснювалося після смерті спадкодавця (за законом чи за заповітом), а відповідно не визначився і з тим, чи є позивач спадкоємцем за правом представлення.

Отже висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог є передчасними.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального та процесуального права, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про обґрунтованість підстав для задоволення позову.

Тому, відповідно до ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції має бути скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РУТА-ПЛЮС» задовольнити.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 квітня 2016 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Криворізької сільської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст судового рішення складений 1 серпня 2018 року.

Суддя :