Справа № 390/1031/18
Провадження № 2/390/641/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"20" вересня 2018 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Терещенко Д.В., при секретарі Бреус І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницький в заочному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком № 12 по вул.Мирна в с.Обознівка Кіровоградського району та області. В обгрунтування позову зазначила, що ОСОБА_2 зареєстрований в будинку, але з 2016 року в будинку не проживає, добровільно знятися з реєстрації відмовляється, комунальні послуги не сплачує.

До судового засідання позивач подала заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідач в суд не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся за місцем реєстрації та через оголошення на офіційному веб сайті суду.

Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с.Обознівка, вулиця Мирна, буд.12, належить позивачу на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу від 13.10.1998 року, зареєстрованого в ОКП Кіровоградське ООБТІ, що підтверджується копією договору та архівною довідкою про державну реєстрацію прав (а.с.7, 8).

Відповідач не є членом сімї власника. В вищезазначеному будинку зареєстрований, але не проживає з 2016 року, що підтверджується актом від 25.06.2018 року, який завірений секретарем сільської ради (а.с.9, 10).

В силу вимог ст. ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Підставою звернення до суду є захист прав власника щодо безперешкодного володіння та користування належним йому майном, усунення обмежень його прав, які повязані з фактом реєстрації місця проживання відповідачів за адресою будинку, що належить позивачу.

Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 3 ст.47 Конституції України гарантується право на житло і встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном, частина 1 статті 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним.

В ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 ст.383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Аналіз положень статей 383, 391 ЦК України дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16.

Згідно вимог ст.7 ч.1 п.2 Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідач ОСОБА_2 не є членом сімї власника житла, не користується житловим будинком, що розташований за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с.Обознівка, вулиця Мирна, буд.12, який належить на праві власності позивачу, а його реєстрація у вказаному житловому будинку створює позивачу перешкоди в реалізації права вільно здійснювати права власника, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст.15, 16, 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст.7 ЗУПро свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні та, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, 77-80, 81, 95, 235, 258, 259, 263, 264, 265, 280-284 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні житловим будинком, що розташований за адресою: с.Обознівка, Кіровоградського району та області, вул.Мирна, буд.12, шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування даним житловим будинком.

Заочне рішення може бути переглянуто Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_3