Ухвала

Іменем України

26 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 2-27/06

провадження № 61-48758ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2018 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року в справі за заявою публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особи: ОСОБА_4, Центральний відділ державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт»,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі ? ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулось до суду із заявою про заміну стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ? товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (далі ? ТОВ «ФК «Форінт») у виконавчому листі, виданому Чернігівським районним судом Чернігівської області 20 жовтня 2006 року по справі

№ 2-27/06, за яким з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» підлягає стягненню 257 164,81 євро.

Заяву мотивовано тим, що 09 серпня 2018 року між AT «Райффайзен Банк Аваль» та TOB «ФК «Форінт» був укладений договір № 140/11/211 про відступлення права вимоги, за умовами якого AT «Райффайзен Банк Аваль» передав TOB «ФК «Форінт» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і кредитним договором № 012/03-1/071, укладеним 24 липня 2003 pоку з TOB «Інтрансавтострой».

09 серпня 2018 року між AT «Райффайзен Банк Аваль» та TOB «ФК «Форінт» також були укладені договори про відступлення прав за всіма забезпечувальними договорами, в тому числі договорами поруки та договорами, укладеними між банком та ОСОБА_4 в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 012/03-1/071, укладеним 24 липня 2003 року з ТОВ «Інтрансавтострой».

Враховуючи наведене, АТ «Райффайзен Банк Аваль» вибув із правовідносин за вказаними договорами, в результаті чого виникла необхідність у заміні

АТ «Райффайзен Банк Аваль» як стягувача за виконавчими листами.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2018 року заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено.

Замінено стягувача у виконавчому провадженні по справі № 2-27/06 748 за позовом акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль» до

ТОВ «Інтрансавтострой» та ОСОБА_4 про стягнення у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором у розмірі 257 164, 81 євро, з ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» на ТОВ «ФК «Форінт».

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_4 оскаржив її в апеляційному порядку.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2018 року залишено без змін.

13 грудня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2018 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про заміну сторони виконавчого провадження, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не взято до уваги, що Постановою Національного банку України від 27 жовтня

2015 року № 737 визнано такою, що втратила чинність постанова Національного банку України № 172, якою затверджено Порядок відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву. А тому ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» починаючи з 27 жовтня

2015 року втратив право продовжувати роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву безнадійної заборгованості.

Заявник, посилаючись на положення статтей 512, 514, 519 ЦК України, зазначає, що передавати за договорами про відступлення права вимоги можливо лише такі права вимоги, які фактично існують. У зв?язку із списанням банком безнадійної заборгованості, кредитні договори припинені відповідно до статті 605 ЦК України, а отже фактично не існують, а тому відсутні підстави для заміни сторони у виконавчому листі.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За загальним правилом суть правонаступництва полягає в переході прав та обов'язків, що особисто не пов'язані з особою, яка вибуває з правовідносин, до іншої особи, яка вступає у спірні правовідносини.

Під правонаступництвом у виконавчому проваджені необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов'язків від правопопередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні. Так, підставою правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу.

Таким чином, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв'язку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення i заміни його правонаступником, тобто підставою заміни боржника внаслідок правонаступництва, в тому числі, й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов'язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п'ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України, за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов'язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Задовольняючи заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що згідно договору про відступлення прав за договорами поруки від 09 серпня 2018 року

№ 140/11/211 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступив та передав, а TOB «ФК «Форінт» прийнявв та набув права за договорами поруки, в тому числі за договорами, укладеними між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та

ОСОБА_4 в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 24 липня 2003 року № 012/03-1/071 з TOB «Інтрансавтострой».

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2018 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року в справі за заявою публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особи: ОСОБА_4, Центральний відділ державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт».

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М. Коротун

М. Є. Червинська