Справа № 682/3169/18
Провадження № 2/682/1151/2018
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2018 року Славутський міськрайонний суд у складі:
головуючого судді Шевчука В.В.,
за участю секретаря судового засідання Придачук Г.Л.,
представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОРИНЬ АГРО" до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівка Агро" про визнання договору оренди землі недійсним,
29.10.2018 позивач ТОВ «ГОРИНЬ АГРО» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ТОВ "Шепетівка Агро" про визнання договору оренди землі недійсним. В обґрунтування позову вказують на те, що в 2008 році між ТОВ «ГОРИНЬ АГРО» та ОСОБА_3 укладено договір оренди належної ОСОБА_3 земельної ділянки строком на 10 років. В 2016 році відповідач, у період чинності даного договору, уклала новий договір оренди цієї ж земельної ділянки з ТОВ "Шепетівка Агро". Вважає, що відповідач не мав права передачі належної йому земельної ділянки в оренду іншій юридичній особі, оскільки право її оренди до 2028 року, з урахуванням додатково укладеної угоди, належить позивачу. В звязку з наведеним просить позов задовольнити та визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ "Шепетівка Агро".
В судовому засіданні представник позивача позов підтримала.
Відповідач ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи до суду не зявилася. У поданій заяві просить проводити розгляд справи у її відсутність. Позов визнає та просить його задовольнити.
Відповідач ТОВ "Шепетівка Агро", будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду явку представника не забезпечило, причин неявки не повідомило.
Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, відповідно до копії державного акту про право приватної власності на землю серії Р1 №753419, виданого на підставі рішення Печиводської сільської ради від 08.02.200 №24, ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 1,7 га на території Печиводської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.25).
05.09.2008 між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Горинь Агро» укладено договір оренди землі №753419 (далі - Договір), відповідно до якого Орендодавець (ОСОБА_3А.) надає, а Орендар (ТОВ «Горинь Агро») приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 1,7 га, розташовану на території Печиводської сільської ради строком на 10 років (а.с.20), що також підтверджується актом прийому передачі земельної ділянки в оренду від 08.07.2009 (а.с.23).
В подальшому 01.11.2017 до вказаного вище Договору між ТОВ «Горинь Агро» та ОСОБА_3 укладено Додаткову угоду, відповідно до якої договір оренди належної ОСОБА_3 земельної ділянки продовжено до 04.09.2028 року (а.с.19).
Вважаючи, що правових підстав для передачі в оренду спірної земельної ділянки ТзОВ «Шепетівка Агро» не було, позивач звернувся до суду
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою визнання недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частиною третьою цієї статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Частиною 4 статті 124 ЗК України, передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Відповідно до вимог ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України "Про оренду землі".
Статтею 24 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендодавець зобов'язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.
Одночасне існування двох договорів оренди одної земельної ділянки та їх державна реєстрація суперечить вимогам Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень", який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.
Дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується, що ОСОБА_3, уклавши в 2008 році з ТОВ «Горинь Агро» договір оренди належної їй земельної ділянки та продовживши його дію до 2028 року, безпідставно, в 2016 році уклала договір оренди цієї ж земельної ділянки, передавши її в користування ТОВ «Шепетівка Агро».
Крім того, суд враховує позицію ОСОБА_3, висловлену в поданій до суду заяві, де вона позов визнає повністю та вказує, що вона була невірно проінформована представниками ТОВ «Шепетівка Агро» щодо договору оренди землі з ТОВ «Горинь Агро» та строку його дії, а тому і уклала 25.03.2016 з ТОВ «Шепетівка Агро» новий договір оренди землі.
За таких обставин, суд вважає доведеними ті обставини, що оспорюваний правочин не відповідає вимогам ч.1 ст. 203 ЦК України, а тому, на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України має бути визнаний недійсним.
Питання про стягнення судового збору вирішити відповідно до ст.141 ЦПК України.
Керуючись ст. 24 Закону України "Про оренду землі", ст.ст. 203, 215 ЦК України, ст.ст. 124-126 Земельного Кодексу України, ст.ст. 12, 141, 247, 263-265, 352, 354, 355, 430ЦПК України, суд,
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шевчук В. В.

Повний текст рішення складено 26.12.2018