РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 643/4614/18
Провадження № 2/643/3655/18
31 липня 2018 року м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Сугачової О.О.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Посад» про стягнення заробітної плати, середнього, -
Обґрунтовуючи вимоги позову зазначає, що з 03.07.2015 працювала на посаді касира ТОВ Фірма «Посад» з посадовим окладом 1370,35грн. 05.08.2015 позивача звільнено з посади, наказ про звільнення не отримала. Позивач сумлінно працювала 2 тижні без вихідних з 15-годинним робочим днем, зауважень до роботи не мала. На день виплати заробітної плати керівництво повідомило, що виявлено недостачу, тому запропонували працювати безоплатно, на що позивач відмовила та неї відмовили видати трудову книжку. 17.08.2015 позивач звернулась із заявою до прокуратури Нововодолазького району Харківській області та за вказаними фактами прокуратурою внесено відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 175 КК України. У березні 2016 від відповідача надійшло повідомлення про те, що 10.04.2016 будуть пройдені трудові збори з приводу звільнення. Позивач вважає, що з боку відповідача порушено її трудові права та останній повинно бути виплачений середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки та заробітну плату за фактично відпрацьований час.
Ухвалою суду визначено вказану справу розглядати у спрощеному позовному провадженні у відповідності до вимог ст. 274 ЦПК України.
З боку відповідача надано відзив на позовну заяву, яким останній просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.
Обґрунтовуючи доводи, викладені у відзиву, відповідач посилається на те, що 20.07.2015 позивача прийнято на посаду продавця продовольчих товарів з окладом 1560грн. на місць. 07.08.2015 нараховано заробітну плату за липень у сумі 603,17грн. 16.08.2015 відповідачем складено акт про відсутність позивача на роботі без поважної причини. 07.09.2015 позивачу нараховано заробітну плату за серпень у сумі 64,79грн. 24.09.2015 відповідачем складено акт про відсутність позивача на роботі з 16.08.2015 по 24.09.2015 з направленням на адресу останньої разом із листом про явку за місцем роботи для зясування причин відсутності із розясненням про можливе звільнення. Аналогічного змісту інформацію направлено до позивача 29.03.2017. 12.04.2017 складено акту про відсутність ОСОБА_1 на роботі з 16.08.2015 по 12.04.2017 без поважних причин, у звязку з чим рішенням профспілкового комітету звільнено ОСОБА_1 з посади продавця за прогули без поважних причин, про що останню повідомлено листом 13.04.2017, на підставі наказу від 12.04.2017 нараховано 72,51грн. за один календарний день відпустки. В задоволені вимог позову просить відмовити у повному обсязі.
З боку позивача відповіді на відзив до суду не надійшло.
Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи позивача, доводи відповідача, викладені у відзиву, вважає вимоги позову такими, що задоволенню не підлягають, виходячи із наступного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, судом встановлено, що згідно наказу № 1368-ОС від 20.07.2015 ТОВ Фірма «Посад» прийнято ОСОБА_1 на посаду продавця продовольчих товарів торгової дільниці, з повною матеріальною відповідальністю з окладом 1560грн на місяць.
За липень 2015 позивачу нараховано заробітну плату в сумі 603,17грн.
16.08.2015 складено акт про відсутність ОСОБА_1 на роботі без поважної причини.
За серпень 2015 позивачу нараховано заробітну плату у сумі 64,79грн.
24.09.2015 складено акт про відсутність ОСОБА_1 на роботі з 16.08.2015 по 24.09.2015.
На адресу позивач направлено копії акту та лист, в якому ТОВ Фірма «Посад» просить зявитися за місцем роботи для зясування причин відсутності з одночасним розясненням про можливість звільнення в порядку п. 4 ст. 40 КЗпП.
Аналогічного змісту повідомлення направлялись позивачу 08.02.2017, 29.03.2017, які отримані позивачем особисто 04.04.2017.
Такі обставини підтверджено копіями заяви ОСОБА_1 від 20.07.2015, наказу № 1368-ОС ТОВ Фірма «Посад» від 20.07.2015, акту про відсутність на роботі ОСОБА_1 від 16.08.2015, акту про відсутність на роботі ОСОБА_1 від 24.09.2015, повідомлення від 24.09.2015, акту про відсутність на роботі ОСОБА_1 від 08.02.2017, повідомлення від 08.02.2017 та від 29.03.2017, акту про відсутність на роботі ОСОБА_1 від 29.03.2017 та поштовими повідомленнями, відомостями на виплату авансу № 1209 (а.с. 22-36,44).
Далі, встановлено, що 10.04.2017 на засіданні профспілкового комітету прийнято рішення, яким вирішено питання про звільнення, зокрема, ОСОБА_1, яка протягом тривалого часу не приступила до виконання своїх обовязків.
12.04.2017 складено акт про відсутність ОСОБА_1 на роботі з 16.08.2015 по 12.04.2017 без поважних причин.
Наказом № 836-ОСВ від 12.04.2017 ОСОБА_1 звільнено з посади продавця продовольчих товарів торгової дільниці за прогули.
Листом № 910 від 13.04.2017 позивача повідомлено про звільнення.
Згідно наказу від 12.04.2017 позивачу нараховано 72,51грн. за один календарний день відпустки.
Такі обставини вбачаються із копій протоколу № 8 від 10.04.2017, наказу № 836-ОС від 12.04.2017, акту про відсутність на роботі від 12.04.2017, повідомлення № 910 від 13.04.2017, довідки про дохід № 979 від 25.06.2017, поштових повідомлень (а.с. 37-43,45,46).
Відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, серед іншого, у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.
Далі, відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобовязаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.
Відповідно до п. 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.
Як вбачається із наданих суду доказів можливість отримати копії наказу, трудової книжки позивач неодноразово повідомлялась, запрошувалась до місця роботи тощо.
Відповідно до положень ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до внутрішнього переконання.
Надання з боку позивача у підтвердження своїх доводів копій заяви прокурору Нововодолазького району від 17.08.2015, листів ТОВ Фірма «Посад» від 29.03.2017 про збір трудового колективу, необхідність прибуття до місця роботи, інформації прокуратури Нововодолазького району від 17.09.2015, не є достатніми та переконливими доказами щодо предмету спору.
Отже, аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що доводи, викладені позивачам не знайшли свого підтвердження, жодним доказом не доведені та спростовуються наданими доказами з боку відповідача.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Вищевикладене свідчить, що відсутні будь-які докази, щоб вказували на порушення прав позивача з боку відповідача, тому у суду відсутні підстави для задоволення вимог позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 76, 80, 81, 83, 258, 259, 263-268 ЦПК України, ст.ст. 40, 47, 116 КЗпП України, ,-
В задоволені вимог позову відмовити у повному обсязі.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строком на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя