Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"22" грудня 2018 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А. М., за участю секретаря судового засідання Собакінських С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він є власником будинку № 6 по провул. Різдвяному (стара назва Будьонного) в с. Талаківка м.Маріуполя Донецької області, який належить позивачу на підставі договору дарування від 04.08.1975 року, посвідченого нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 за реєстраційним №4543. У будинку зареєстрований його син ОСОБА_2 - відповідач у справі. З 2016 року він не проживає в зазначеному будинку, не сплачує комунальних послуг та не приймає участі в його утриманні. Просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком № 6 по провул. Різдвяному (провул. Будьонного) в с. Талаківка м.Маріуполя Донецької області.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою суду від 22.12.2018 року ухвалено провести заочний розгляд вказаної справи, оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, двічі не з'являвся до судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, позивач не заперечував проти заочного вирішення справи.

Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 04.08.1975 року, посвідченого нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 за реєстраційним №4543, позивачу на праві приватної власності належить будинок № 6 по провул. Різдвяному (стара назва Будьонного) в с. Талаківка м.Маріуполя Донецької області.

Як вбачається з довідки виконавчого комітету Талаківської селищної ради м.Маріуполя Донецької області №750 від 20.08.2018 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (провул. Будьонного), буд. 6, але з 2016 року у будинку не проживає, що також підтверджується актом від 20.08.2018 року, складеним комісією виконкому Талаківської селищної ради м.Маріуполя Донецької області.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в своїх письмових поясненнях вказали, що є сусідами позивача, тому добре його знають. З батьками ОСОБА_2 відповідач у справі не проживає більше трьох років, у нього з дружиною є окремий будинок. А на теперішній час він виїхав з країни до РФ на постійне місце проживання.

Відповідно до ст.319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою (будинком) на власний розсуд і має право за ст.391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, відповідач є членом родини позивача, який більше трьох років у будинку не проживає, його особисті речі в ньому відсутні, внаслідок чого суд вважає, що ОСОБА_2 слід визнати таким, що втратив право користування будинком № 6 по провул. Різдвяному (стара назва Будьонного) в с. Талаківка м.Маріуполя Донецької області.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст.12, 77, 81, 280, 259, 263-268, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 6 по провул. Різдвяному (стара назва Будьонного) в с. Талаківка м.Маріуполя Донецької області.

Заочне рішення може бути переглянуто Іллічівським районним судом м.Маріуполя за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду або в разі пропуску з інших поважних причин.

На рішення може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А. М. Іванченко