Дата документу 18.12.2018 Справа № 328/1387/17
Запорізький Апеляційний суд
Єдиний унікальний номер 328/1387/17 Головуючий у 1-й інстанції Андрущенко О.Ю.
Номер провадження 22-ц/807/418/18 Суддя-доповідач Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Кухаря С.В.,

При секретарі Семенчук О.В.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 14 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Токмацької міської ради, про визначення місця проживання дитини з матір'ю, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Токмацької міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком,-

В С Т А Н О В И ЛА :

В травні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Токмацької міської ради, про визначення місця проживання дитини з матір'ю.

В обґрунтування вимог зазначала, що з грудня 2013 року сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу за адресою АДРЕСА_1

Сторони мають спільну дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Також, в неї є старший син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 від попереднього шлюбу.

В квітні 2017 року сторони припинили фактичні шлюбні відносини, відповідач вигнав її з будинку, у зв'язку з чим, вона разом з сином ОСОБА_6 почали проживати в матері позивачки - ОСОБА_8 по АДРЕСА_2.

Спільну доньку ОСОБА_5 відповідач відібрав в неї, не дає бачитися з дитиною.

Дитина грудного віку, а тому перебування матері поруч є необхідним для життя та розвитку дитини, дитина змушена харчуватись штучними молочними сумішами, що може в майбутньому позначитись на її розвитку та здоров'ї

Вона є власником 1/2 частини житлового будинку по АДРЕСА_2 Запорізької області, отримує державну допомогу на дитину та допомогу як малозабезпеченій сім'ї.

На підставі зазначеного просила визначити місце проживання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю за адресою: АДРЕСА_2.

Під час розгляду справи ОСОБА_4 подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Токмацької міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначив, що з грудня 2013 року проживав разом з ОСОБА_3 та її малолітнім сином ОСОБА_6 по АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 в сторін передчасно народилася донька ОСОБА_5 Після народження перебувала в Запорізькій ОДКЛ у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії новонароджених до 06.03.2017 року.

13.04.2017 року ОСОБА_3 без будь-яких пояснень переїхала разом з сином ОСОБА_6 проживати до своєї матері за адресою: АДРЕСА_2. На прохання годувати доньку ОСОБА_5 ОСОБА_3 відмовилась та пояснила, що донька має батька, який про неї попіклується.

Починаючи з 13.04.2017 року, він самостійно піклується про доньку, займається її вихованням, лікуванням та забезпеченням всім необхідним.

ОСОБА_3 фактично відмовилась від своєї доньки, не виконує батьківських обов'язків.

В нього є всі необхідні умови для проживання з ним дитини та власне бажання піклуватися про дитину.

З урахуванням наведеного просив суд визначити місце проживання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 14 липня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано місце проживання дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги та визнати місце проживання дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з нею за адресою: АДРЕСА_2, зустрічний позов ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Аналогічні норми містились в ст. 213 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення рішення суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 суд першої інстанції дійшов до висновку, що поведінка ОСОБА_3 характеризує виключно негативне відношення до своєї дитини, і тому в інтересах дитини її місце проживання необхідно визначити з батьком.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком суду.

Як встановлено судом, та не оспорюється сторонами, з грудня 2013 року по квітень 2017 року сторони проживали однією сім'єю без укладення шлюбу.

За час спільного проживання у них народилась дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с.4).

Разом з ними проживав ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, син ОСОБА_3 від першого шлюбу (т. 1 а.с.5).

На теперішній час мати та батько малолітньої дитини проживають окремо, згоди щодо того, з ким із них буде проживати ОСОБА_5, сторони не дійшли.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

ОСОБА_3 є власником 1/2 частини житлового будинку по АДРЕСА_2 Запорізької області, що підтверджується договором дарування від 15.11.2007 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.12.2007 року № 16893986 (т. 1 а.с. 9-10).

Згідно з довідкою від 24.04.2017 року № 131 ОСОБА_3 проживає по АДРЕСА_2 Запорізької області разом з матір'ю - ОСОБА_8, та сином - ОСОБА_6.(т. 1 а.с. 6).

Відповідно до довідки від 14.04.2017 року б/н ОСОБА_4 проживає разом з донькою - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 42).

За інформації КП «Абрис» від 05.05.2017 року № 260 домоволодіння по АДРЕСА_1 обліковується за ОСОБА_10, який є батьком відповідача (т. 1 а.с. 53).

Як вбачається з актів обстеження умов проживання, складених на підставі доручення органу опіки та піклування виконавчого комітету Токмацьої міської ради, за обома адресами умови задовольняють санітарним нормам утримання малолітніх дітей (т. 1 а.с. 98, 99).

ОСОБА_3 отримує допомогу на 1 дитину одиноким матерям та державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям, що підтверджується довідкою від 24.04.2017 року № 586/0704, виданою управлінням соціального захисту населення Токмацької міської ради (т. 1 а.с. 7).

Як вбачається з листа Токмацької об'єднаної ДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області від 12.06.2017 року № С/7021/08-33-08-209, ОСОБА_4 з 01.10.2016 року по 31.03.2017 року отримав доходи на загальну суму 28 653 грн. 83 коп. (а.с.50), з яких 7565,83 грн. - соціальні виплати Токмацького міськрайцентру зайнятості та 21088, 00 грн. - доходи від продажу продукції тварин ( т. 1 а.с.50).

Служба у справах дітей, як орган опіки і піклування виконавчого комітету Токмацької міської ради при розгляді справи у суді першої інстанції не визначилася щодо місця проживання малолітньої дитини з батьком або з матір'ю та залишила це питання на розсуд суду, зазначивши про те, що мати відсторонилась від виховання та утримання дитини ( т. 1 а.с.96).

Згідно зі статтями 8, 11, 15 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

При визначенні місця проживання дитини у разі окремого проживання батьків застосовується принцип забезпечення якнайкращих інтересів дитини.

За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов'язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права.

Отже, найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 6-1945цс17).

У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Олсон проти Швеції" (№ 2) від 27 листопада 1992 року, ОСОБА_2, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Зазначений правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України Судової палати у цивільних справах від 14 грудня 2016 року по справі № 6-2445цс16.

Проте, в порушення вищезазначеного, судом першої інстанції не наведено виняткових обставин у розумінні статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дитини з матір'ю.

В зустрічному позові, та в запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_4 зазначає, що ОСОБА_3 покинула свою доньку, що вказує на її негативне ставлення до доньки, відсутність у неї материнських інстинктів.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, зокрема на пояснення самого ОСОБА_4 позивач ОСОБА_3 неодноразово намагалася забрати доньку (т. 1 а.с. 163).

Окрім цього, судом першої інстанції не взяті до уваги неодноразові пояснення, які надавались нею при розгляді звернень ОСОБА_4 до відділення поліції щодо невиконання ОСОБА_3 батьківських обов'язків по відношенню до дочки (т. 1 а.с.45, 47, 48).

Крім того, ОСОБА_3 зверталась до відділення поліції 24.04.2017 року, з приводу того, що ОСОБА_4 з березня місяця вигнав її з дому та не дає бачиться з дитиною, за результатами розгляду прийнято рішення про припинення перевірки, заявниці рекомендовано звернутись з позовом до суду (т. 1 а.с.79).

Фактично висновок суду ґрунтується на заяві ОСОБА_3, копія якої міститься в матеріалах справи, і з якої вбачається, що ОСОБА_3 не заперечує проти проживання доньки разом із батьком у зв'язку з хворобою її старшого сина та похилим віком матері.

Проте, як вбачається зі змісту тієї ж заяви, ОСОБА_3 вказувала, що не відмовляється від дочки, та зазначала, що вона та її син є постраждалими від насилля з боку ОСОБА_11 (т. 1 а.с. 97).

Таким чином, матеріалами справи підтверджуються, що ОСОБА_3 в своєї заяві від 14.04.2017 року на ім'я начальника служби у справах дітей обґрунтовувала надання згоди на проживання дитини ОСОБА_5 з батьком, хворобою старшої дитини - ОСОБА_6

ОСОБА_6 знаходився на стаціонарному лікуванні з 10.04.2017 року по 05.05.2017 року, про що свідчить довідка медичного закладу КУ Токмацької ЦРБ (а.с.75).

Окрім цього, судом першої інстанції не перевірено доводи позивача щодо погроз з боку відповідача та психологічного тиску на неї, та не звернув увагу на те, що ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, що підтверджується вироками Токмакського районного суду Запорізької області: від 16 квітня 2004 року (за ст.ст.310 ч.1, 309 ч.3 КК України), від 03 квітня 2007 року (за ст.309 ч.1 КК України), від 03 вересня 2008 року (за статтею 122 ч.1, 309 ч.2 КК України), та постановами про притягнення до адміністративної відповідальності, в тому числі за погрози фізичною розправою своєму діду - ОСОБА_12, злісну непокору працівникам міліції при виконанні службових обов'язків (т. 1 а.с.201-211).

Європейський суд з прав людини неодноразово аналізував позитивні зобов'язання держави щодо забезпечення вказаних інтересів в аспекті дотримання статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вказував, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови. По-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків з сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або неблагонадійною. По-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним ("Neulinger and Shuruk v. Switzerland" від 8 січня 2009 року, заява № 41615/07, "Mamchur v. Ukraine" від 16 липня 2015 року, заява № 10383/09).

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Судом першої інстанції, в порушення вищезазначених норм, не враховані інтереси дитини щодо збереження її зв'язків з сім'єю, зокрема мова йде про брата ОСОБА_5, який також проживає разом із їхньої матір'ю ОСОБА_3

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для визначення місця проживання дитини з матір'ю, окрім цього допустився процесуальних порушень, не зазначивши в судовому рішенні, за якою адресою визначено місце проживання дитини з батьком.

З огляду на зазначені обставини, враховуючи, що у висновках органу опіки та піклування виконавчого комітету Токмацької міської ради не вказано виняткових обставин, які б давали підстави для розлучення доньки з матір'ю, а також той факт, що мати в найбільшій мірі може сприяти гармонійному розвитку малолітньої доньки, не встановивши під час розгляду справи виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України, які б свідчили про неможливість проживання дітей разом з матір'ю, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для визначення місця проживання дітей з матір'ю.

На підставі наведеного рішення суду попередньої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір'ю.

В силу вимог ч.1,13ст.141 ЦПК України в разі задоволення апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, має право на компенсацію судових витрат пов'язаних з розглядом справи, а саме документально підтверджених витрат понесених нею на оплату судового збору.

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_3 понесла витрати на сплату судового збору в сумі 704,00 грн. які підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 141,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 14 липня 2017 року у цій справі - скасувати, прийняти нову постанову за якою:

«Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Токмацької міської ради, про визначення місця проживання дитини з матір'ю - задовольнити.

Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матерю - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_2.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Токмацької міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 00 копійок.»

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 26 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: