20.11.2018 Справа № 363/230/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Підкурганної І.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді загальному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до Вишгородського районного суду Київської області з позовною заявою, в які просить вважати укладеним правочин у вигляді Додаткової угоди № 1 від 14.10.2016 року по попереднього договору посвідченого 15.10.2015 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Довгою Т.С. за реєстрованим № 1841, визнати договір купівлі-продажу квартири під номером АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Обґрунтовувала свої позовні вимоги тим, що 15.10.2015 року між нею та ОСОБА_3 укладено попередній договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Довгою Т.С. за реєстровим № 1841. Згідно умов якого, останні домовилися про укладення в майбутньому договору купівлі-продажу 18/100 часток житлового будинку (зазначених в технічному паспорті як квартира під номером 8 (вісім) номер будинку 132 «А», що належать відповідачу на праві приватної власності відповідно до Свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 12.11.2012 року. Відповідно до п. 2.1. попереднього договору сторони домовились укласти та нотаріально посвідчити основний договір не пізніше 15.10.2016 року за ціну 657 900,00 грн., за ринковим курсом валют на день укладання цього договору еквівалентно 30 000,00 доларів США. Зазначила, що на день підписання попереднього договору, вона передала, а відповідач отримала 438 500,00 грн., що еквівалентно 20 000 доларів США, а решта суми в розмірі 219 300,00грн., що еквівалентна 10 000,00грн., позивач зобов'язалась сплачувати до15 числа кожного місяця рівними частинами, після чого сторони укладають та нотаріально посвідчують договір купівлі-продажу квартири. У період з 14.11.2015 року по 03.02.2017 року позивач сплатила відповідачу кошти за вказану квартиру, що встановлено попереднім договором укладеного між сторонами.

У зв'язку із суттєвими обставинами, а саме відсутністю відповідача та її представника тривалий час, в обумовлений попереднім договором строк позивач сплатила відповідачу не всю суму коштів за вказану квартиру.

З метою дотримання умов п. 5.1. попереднього договору, відповідно до ст. 635 ЦК України, зобов'язання, встановлені цим договором припиняються, якщо основний договір не буде укладений протягом строку (терміну), встановленого цим договором, або, якщо жодні із сторін не направить другій стороні пропозицію про укладення основного договору.

Якщо одна із сторін не бажає припинення зобов'язань, встановленого цим договором, вона повинна направити іншій стороні пропозицію про укладення основного договору. Ця пропозиція має бути оформлена письмово.

14.10.2016 року позивачем було надано відповідачу пропозицію про доповнення попереднього договору. Внаслідок чого, 14.10.2016 року між сторонами було підписано додаткову угоду № 1 до попереднього договору, за умов якої строк дії попереднього договору було продовжено за взаємною згодою сторін до 15.12.2017 року та їх зобов'язання з попереднього договору залишились чинними.

Таким чином, закінчення дії попереднього договору не відбулося. Також укладений договір має реальні наслідки та виконано сторонами, що унеможливлює застосування наслідків передбачених ч. 3 ст. 635 ЦК України щодо припинення зобов'язань в зв'язку із закінченням строку дії попереднього договору.

01.12.2017 року відповідач отримав від позивача повний розрахунок за квартиру та зазначила про повне виконання позивачем взятих на себе зобов'язань відповідно до попереднього договору укладеного між і сторонами та зазначила про відсутність будь-яких претензій, що підтверджується відповідною розпискою. Але, відповідач ухиляється від нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу нерухомого майна. Отже, позивач змушений звертатися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 21.02.2018 року відкрито у загальному провадженні та призначено підготовче засідання.

22.08.2018 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивачів в судовому засіданні підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що відповідач ухиляться від виконання зобов'язань за попереднім договором.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав.

Таким чином, відповідач у відповідності до положень статей 128, 130 ЦПК України був повідомлений про місце і час судового розгляду, суд вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

15.10.2015 року між ОСОБА_3, від імені якої діяв ОСОБА_5 (Сторона 1) та ОСОБА_2 (Сторона 2) укладено попередній договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Довгою Т.С. за реєстровим № 1841, відповідно до умов якого, останні домовилися про укладення в майбутньому договору купівлі-продажу 18/100 часток житлового будинку зазначених в технічному паспорті як квартира під номером АДРЕСА_1, що належало ОСОБА_3 на праві приватної власності відповідно до Свідоцтва про право власності, видане Новопетрівською сільською радою 12.11.2012 року на підставі рішення виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради 31.10.20112 року за номером 316. Право власності на житловий будинок зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бердес М.О. 06.04.2013 року, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 8, номер запису про право власності 578247.

Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.11.2012 року, ОСОБА_3 є власником житлового будинку загальної площі 709,8кв. за адресою: АДРЕСА_1, на підставі рішення виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради від 31.10.2012 року № 316.

Відповідно до п. 2.1. попереднього договору, сторони домовились укласти та нотаріально посвідчити основний договір не пізніше 15.10.2016 року за ціну 657 900,00 грн., що на момент підписання цього договору за курсом долара США, встановленим НБУ, є еквівалентом сумі 30 000 доларів США з урахуванням суми забезпечення виконання зобов'язання, переданої даним договором. Порядок розрахунків за вказане нерухоме майно повинен відбуватися щомісяця рівними частинами не пізніше п'ятнадцятого числа кожного місяця, готівкою, що підтверджуватиметься заявою Сторони 1 про отримання коштів від Сторони 2. При внесенні останнього платежу сторони зобов'язані укласти Основний договір.

Згідно п. 2.3 по переднього договору, при підписанні цього договору позивач повинна передати, а відповідач отримати 438 500,00 грн., що на момент підписання цього договору за курсом долару США, встановлений НБУ, є еквівалентом сумі 20 000 доларів США.

Відповідно до копії розписки від 15.10.2015 року, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_2 20 000 доларів США, відповідно до договору за квартиру АДРЕСА_1

Згідно копії акту прийому-передачі від 15.10.2015 року, підписаний між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 передала позивачу ключі від квартири номер АДРЕСА_1 з правом на користування квартирою, проведення ремонту, сплати комунальних платежів та проживання зі своєю сім'єю.

14.10.2016 року між ОСОБА_3 (Сторона 1) та ОСОБА_2 (Сторона 2) було укладено додаткову угоду № 1 до попереднього договору посвідченого 15.10.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Довгою Т.С. за реєстрованим № 1841, згідно якої сторони дійшли згоди та доповнити п. 2.1. договору наступним: п. 2.1. Сторони домовились укласти та нотаріально посвідчити основний договір не пізніше 15.12.2017 року за ціною 657 900,00грн., ця сума за ринковим курсом валют на день укладання цього договору еквівалентна 30 000,00 USD

Як вбачається з копії розписки від 01.12.2017 року, ОСОБА_3, вказує, що ОСОБА_2 здійснила повний розрахунок за квартиру зазначену в попередньому договорі від 15.10.2015 року, те що вона не має жодних претензій. Крім, того відповідач зобов'язалась 15.12.2017 року з'явитися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Довгої Т.С. для укладення основного договору купівлі-продажу.

Відповідно ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно із частини 2 цієї ж статті, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації.

Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 210, 220, 640 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 141, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.Д. Рудюк