АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1074/18Головуючий по 1 інстанції - Троян Т.Є.
Категорія: 50 Доповідач в апеляційній інстанції - Нерушак Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах :

Головуючого Нерушак Л.В. ( судді - доповідача)

Суддів Карпенко О.В., Фетісової Т.Л.

за участю секретаря Наконечної М.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3;

відповідач - ОСОБА_4;

особа, яка подала апеляційну скаргу - відповідач ОСОБА_4

розглянувши у м. Черкаси у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 травня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Троян Т.Є. в залі Соснівського районного суду м. Черкаси 17 травня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, - :

в с т а н о в и в :

05.02.2018 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що сторони перебували у шлюбі з 28.07.2007 року по 21.12.2017 року, зареєстрованого у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області актовий запис № 1038 від 28.07. 2007 року.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.12. 2017 року шлюб між сторонами розірвано.

В шлюбі народився син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з матір'ю. В зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_4 в добровільному порядку допомогу на утримання дитини не надає, то позивач змушена звернутися з позовом до суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

ОСОБА_6 просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 травня 2018 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 05 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття з наступною індексацією згідно з чинним законодавством України.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 оскаржив рішення в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі він зазначає, що рішення суду першої інстанції винесене без урахування фактичних обставин справи, є необґрунтованим та незаконним, порушує норми матеріального і процесуального права. ОСОБА_4 посилається, що він написав заяву про визнання позовних вимог, на яку посилається суд в рішенні, але позов він не визнає, так як заява була ним написана в силу нерозуміння процесу, бо він не має юридичної освіти, тому вважав, що дана заява потрібна для розгляду справи без його участі, нащо він погодився. Однак після отримання рішення суду він дізнався, що погодився на позовні вимоги позивача, але він такого не бажав та не визнає. Відповідач вважає, що судом при ухваленні рішення не враховано прямих обставин, які впливають на розмір аліментів , а саме: не враховано судом матеріального становища відповідача та не враховано стану його здоров'я. ОСОБА_4 вказує, що не має постійної роботи, тому не має можливості щомісячно сплачувати по 2000 гривень на утримання сина, а неможливість виплачувати такий розмір аліментів призведе до накопичення заборгованості та ще більше погіршить матеріальне становище. Стан його здоров'я потребує постійного лікування, так як він хворіє та цукровий діабет, а лікування потребує значних коштів. Дана обставина також є підставою для зменшення розміру аліментів. Він посилається на вимоги ст. 184 СК України та вважає, що суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, та не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1100 гривень щомісячно. ОСОБА_4 зазначає, що сукупність вище перелічених обставин та неповне з'ясування обставин справи призвело до винесення необґрунтованого та незаконного рішення по справі.

ОСОБА_4 просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.05.2018 року та постановити нове, яким стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій грошовій сумі в 1100 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття з наступною індексацією згідно з чинним законодавством України.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Справа підлягає розгляду апеляційному суду Черкаської області та розглядається у складі колегії суддів цивільної палати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням, але без виклику сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд апеляційної інстанції проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення чи змінити його.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог, вказавши в рішенні, що суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Тому суд, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, виходячи з принципу розумності та справедливості, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та стягненню з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дитини по 2000 гривень щомісячно, з урахуванням індексації до досягнення дитиною повноліття.

Апеляційний суд не погоджується в повній мірі з таким висновком суду першої інстанції, оскільки судом не повно та всебічно досліджено матеріали справи, не враховано доводи обох сторін щодо визначення саме такого розміру аліментів, тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні, виходячи із наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом сторони з 28 липня 2007 року по 21 грудня 2017 року перебували в зареєстрованому шлюбі, зареєстрованому у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області актовий запис № 1038 від 28.07. 2007 року.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.12. 2017 року шлюб між сторонами розірвано.

В шлюбі народився син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з матір'ю, що підтверджується даними свідоцтва про народження (а. с. 6).

Згідно даних акту голови правління ОСББ «Гоголя 137-1» (а. с. 13) встановлено, що дитина проживає разом зі своєю матір'ю за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом першої інстанції встановлено, що неповнолітня дитина ОСОБА_5 проживає з матір'ю, та потребує допомоги від батька, і дана обставина не оспорюється учасниками справи. Спір між сторонами виник лише щодо розміру такої допомоги.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що батько дитини не має постійної роботи, потребує постійного періодичного лікування, оскільки хворіє на цукровий діабет, тому вважає, що сума аліментів в розмірі 2000 грн. є занадто великою для нього. Відповідач згоден сплачувати щомісячно по 1100 гривень на утримання сина, оскільки посилається, що стягнутий судом розмір аліментів призведе до утворення значної суми заборгованості та ще більше погіршить його матеріальне становище.

Колегія суддів апеляційного суду враховує вказані доводи відповідача, та вважає, що вони підлягають частковому задоволенню щодо врахування стану його здоров'я та потреби у постійному проходженні лікування, оскільки відповідачем до апеляційної скарги додані медичні довідки, які підтверджують вказані ним обставини хвороби та необхідності лікування, проте апеляційний суд вважає, що за таких обставин відсутні підстави для скасування рішення суду, а рішення суду слід змінити, зменшивши розмір аліментів, стягнутих судом першої інстанції, з врахуванням всіх обставин справи, та наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідачем не надано доказів, які підтверджують розмір отримуваних ним доходів, а отже, доводи про відсутність фінансової можливості сплачувати аліменти в розмірі 2000 грн. є необґрунтованими, оскільки відповідачем лише зазначено, що він не має постійної роботи, проте не підтверджено, чи перебуває він на обліку як безробітній, чи тимчасово не працює.

Колегія суддів апеляційного суду враховує стан здоров'я відповідача та необхідність проходити лікування, як зазначалось вище, оскільки на підтвердження доводів про стан здоров'я відповідачем надано витяг з медичної карти № 08359 КЗ «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради», який підтверджує, що відповідач ОСОБА_4 дійсно хворіє, серед іншого, на цукровий діабет та потребує відповідного лікування.

З огляду на вище викладене, враховуючи обставини справи, та надані сторонами докази, колегія суддів апеляційного суду вважає за можливе зменшити визначений судом першої інстанції розмір аліментів з 2000 грн. до 1500 грн. щомісячно з наступною індексацією згідно з чинним законодавством на користь позивача на утримання дитини до його повноліття.

Відповідно до ст. 184 Сімейного Кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій формі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Таким чином, визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі 1500 гривень щомісячно, колегія суддів апеляційного суду враховує доводи сторін, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, те, що обоє з батьків мають приймати участи в утриманні дитини, та забезпечувати дитині рівень життя в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Також суд апеляційної інстанції враховує вимоги закону, що розмір аліментів має бути не меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, апеляційний суд дійшов висновку, що розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. є справедливим, достатнім та таким, що враховує як інтереси неповнолітньої дитини, так і платника аліментів.

Доводи апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, оскільки відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, а рішення підлягає зміні із зменшенням розміру аліментів, визначених судом першої інстанції , так як судом першої інстанції не повно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи та не в повній мірі враховано вимоги закону щодо визначення розміру аліментів.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що оскільки оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, то апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та вважає, що рішення суду слід змінити в частині визначеного судом розміру стягнення аліментів, зменшивши розмір аліментів з 2000 гривень до 1500 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 05 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття з наступною індексацією згідно з чинним законодавством України.

В частині стягнення судових витрат та сплати судового збору у розмірі 704, 80 грн. рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяця, що підлягає негайному виконанню, залишити без змін.

Судові витрати, за сплату судового збору за подання апеляційної скарги залишити за особою, яка подавала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - змінити в частині визначення розміру аліментів.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів , стягнутих рішенням суду першої інстанції з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2000 гривень до 1500 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 05 лютого 2018 року, і до досягнення дитиною повноліття з наступною індексацією згідно з чинним законодавством України.

В частині стягнення судових витрат та сплати судового збору у розмірі 704, 80 грн. рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяця, що підлягає негайному виконанню, залишити без змін.

Судові витрати, за сплату судового збору за подання апеляційної скарги залишити за особою, яка подавала апеляційну скаргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів , з дня виготовлення повного тексту постанови, в порядку та за умов , визначених цивільно - процесуальним законом.

Головуючий Нерушак Л.В.

Судді Карпенко О.В.

Фетісова Т.Л.