Справа № 703/854/18
31 липня 2018 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого-судді Прилуцького В.О.
секретар судових засідань Бондаренко А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради про позбавлення батьківських прав,-
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в якому просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він з відповідачкою перебував у шлюбі, який 17 січня 2006 року розірвано. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дочка проживає з батьком та знаходиться на повному його утриманні, мати життям та здоров'ям дитини не цікавиться. Тому просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо доньки ОСОБА_4.
В судове засідання позивач не з'явився, але надав до суду заяву в якій вказав, що на позові наполягає, просить справу розглянути у його відсутність та не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.
Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву в якій вказав, що просить справу розглянути у її відсутність та підтримує вимоги позовної заяви.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.
Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 16 квітня 2008 року (а.с.7) відповідач у справі ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 17 січня 2006 року (а.с.8) вбачається, що шлюб між позивач ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 розірвано.
Рішенням Смілянського міськрайонного суду від 28 березня 2013 року (а.с.9) з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4.

Відповідно до акту обстеження житлово - побутових умов від 21 лютого 2018 року (а.с.12) в квартирі де проживає позивач ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_4 створенні всі належні умови для виховання та проживання дитини.

Рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради 36 від 14 лютого 2013 року затверджено висновок щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_2 (а.с.17,18).

Рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради № 36 від 14 лютого 2013 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо її доньки ОСОБА_4 (а.с.21).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування від 22 березня 2018 року (а.с.22) позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно її доньки ОСОБА_4 є доцільним та відповідає інтересам дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно ст.141, ч.ч.2,3 ст.150 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, при цьому батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав.

Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав.

До таких підстав закон відносить наступні: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої.

Пунктом15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

В п.16 вищевказаної постанови роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності , можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Судом встановлено та вбачається з наведених вище доказів, що мати не виконує своїх батьківських обов'язків відносно неповнолітньої дитини та життям дитини не цікавиться.

Суд також бере до уваги, при винесенні рішення, висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, оскільки такий ґрунтується на вимогах закону, є обґрунтованим, вмотивованим, переконливим та не викликає сумнівів у суду щодо викладених у ньому обставинах.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 704 грн. 80 коп..

На підставі наведенного ст.164-166, СК України, керуючись ст.5, 7, 10, 12, 13, 141, 259, 263, 265, 273, 280-282 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровану по АДРЕСА_1, а проживаючу по АДРЕСА_2, батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 5 ст. 164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої по АДРЕСА_1, а проживаючої по АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаючого по АДРЕСА_3, ІПН НОМЕР_1 судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем в 30-денний строк з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

Головуючий: В. О. Прилуцький