АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/3470/17 Номер провадження 22-ц/786/1656/18Головуючий у 1-й інстанції Хіневич В. І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів: Дорош А.І., Одринської Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до відповідача, посилаючись на те, що 20 вересня 2016 року ОСОБА_3 виїжджаючи на автомобілі «Ореl Аstra», державний номерний знак НОМЕР_1, в районі буд. 11 по вул. Лікаря ОСОБА_4 в м. Кременчуці, на перехресті рівнозначних доріг не надав перевагу в русі автомобілю «Mitsubishi Lanser Evo», державний номерний знак НОМЕР_2, під його керуванням та допустив зіткнення з цим автомобілем, чим порушив вимоги Правил дорожнього руху.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 жовтня 2016 року по справі №524/7529/16-п відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При зіткненні автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 153 від 24 жовтня 2016 року, розмір матеріальних збитків завданих його автомобілю становить 16 941,12 грн. 22 жовтня 2016 року ним було придбано у фізичної особи підприємця ОСОБА_5 деталі кузова та інші комплектуючи, що зазнали пошкоджень, на загальну суму 29 010 грн., що підтверджується товарним чеком № 9 від 20 жовтня 2016 року. Крім того, вартість ремонтних робіт пошкодженого автомобіля відповідно до акту виконаних робіт № 11/17 виданого приватним підприємцем ОСОБА_6 від 22 листопада 2016 року, обійшлися йому у 4000 грн. Отже, загальна вартість відновлювального ремонту його автомобіля становить 33010 грн. У грудні 2016 року відповідачем було компенсовано йому суму франшизи на підставі договору страхування із ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» в розмір 2000 грн. При цьому, наприкінці січня 2017 року ним було отримано від ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» страхову виплату в розмірі 6668 грн.

Таким чином, залишок суми шкоди заподіяної відповідачем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 26342 грн.

Також, йому завдано моральну шкоду, що полягає у порушенні звичного способу життя, довелось нервувати через пошкодження автомобіля. Вказував, що його автомобіль не просто легковий автомобіль для повсякденних потреб середньостатистичного споживача, а вказаний автомобіль є спортивним варіантом та є його втіленою мрією, якій внаслідок протиправних дій відповідача було завдано ушкоджень. Крім того, позивачу довелось витрачати час на пошук запасних частин, оскільки автомобіль знято з серійного виробництва та проведення відновлювальних робіт. Вказані обставини причинили йому душевні переживання та додаткові незручності. Моральну шкоду оцінює у 5000,00 грн.

Просив стягнути із відповідача на його користь майнову шкоду, завдану в результаті пошкоджень належного йому транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 26342 грн. та моральну шкоду в розмір 5000 грн., а також судовий збір в сумі 640 грн.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 квітня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 5 931, 53 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 144,11 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що розмір майнової шкоди завданої внаслідок ДТП позивачу, із урахуванням отриманих ним виплат, становить 5 931, 53 грн., а також суд вважає, що позивачу заподіяна моральна шкоду у розмірі 500 грн.

Із рішенням суду непогодився відповідач, який його оскаржив, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, вважає, що суд дав невірну оцінку доказам, та не врахував розмір страхового ліміту.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Враховуючи ціну позову, беручи до уваги положення ч. 13 ст. 7, ст. 369 ЦПК України та враховуючи, що обставини справи не потребують розгляду справи з повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечувалося сторонами, що ОСОБА_2 є власником автомобіля «Mitsubishi Lanser Evo», державний номерний знак НОМЕР_2, червоного кольору, 2008 року випуску.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 жовтня 2016 року по справі № 524/7529/16-п відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме останній визнаний винним у тому, що 20 вересня 2016 року він виїжджаючи на автомобілі «Ореl Аstra», державний номерний знак НОМЕР_1, в районі буд. 11 по вул. Лікаря ОСОБА_4 в м. Кременчуці на перехресті рівнозначних доріг не надав перевагу в русі автомобілю «Mitsubishi Lanser Evo», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 та допустив зіткнення з цим автомобілем внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

При цьому, суд першої інстанції вірно вказав, що постановою суду встановлено факт того, що 20 вересня 2016 року з вини ОСОБА_3, який керував автомобілем «Ореl Аstra», державний номерний знак НОМЕР_1, відбулася дорожньо-транспортна пригода, наслідок якої належний позивачу автомобіль «Mitsubishi Lanser Evo», державний номерний знак НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тобто, суд першої інстанції вірно визнав встановленим та таким, що не підлягає доказуванню, факт про те, що 20 вересня 2016 року з вини відповідача сталося ДТП, внаслідок якого було пошкоджено автомобіль «Mitsubishi Lanser Evo» під керуванням позивача.

При застосуванні норм матеріального права щодо визначення розміру збитків, суд першої інстанції правильно вказав, що згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Відповідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями та бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Також судом першої інстанції вірно встановлено, що 20 вересня 2016 року було складено схему місця ДТП за участю автомобілів позивача та відповідача, на бланку схеми ДТП також були зафіксовані пошкодження транспортних засобів. По автомобілю позивача Mitsubishi Lanser Evo, державний номерний знак НОМЕР_2, зафіксовано такі ушкодження: переднє ліве крило, передні ліві дверці, передній лівий диск.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, який є власником автомобілю «Ореl Аstra», державний номерний знак НОМЕР_1, на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес», що підтверджується копією полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/7996661 від 10 березня 2016 року, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну встановлено у сумі 100 000,00 грн., розмір франшизи 2000.00 грн.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 30 вересня 2016 року проведеного на замовлення страхової компанії ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» субєктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 встановлено наступні ушкодження автомобіля «Mitsubishi Lanser Evo», державний номерний знак НОМЕР_2:

-крило переднє ліве ремонт, фарбування;

-двері передні ліві ремонт, фарбування;

-стойка передня ліва ремонт, фарбування;

-петлі двері передні ліві ремонт;

-диск колеса переднього лівого фарбування;

-воздухозабірник крила переднього лівого замінити;

-ущільнювач канта крила переднього лівого замінити;

-перекоспройома дверей ремонтувати.

Згідно звіту №170117 від 17 січня 2017 року про визначення вартості матеріального збитку завданого автомобілю «Mitsubishi Lanser Evo», державний номерний знак НОМЕР_2, на момент оцінки складає 8 668,47 грн.

Відповідно до страхового акту № ГО-3621/ДП від 23 січня 2017 року, сума виплати страхового відшкодування становить 6668,47 грн. Вказана сума страхового відшкодування 6668,47 грн. була виплачена ОСОБА_8 згідно платіжного доручення №11823. Сума франшизи у 2000,00 грн. була сплачена відповідачем позивачу 12 січня .2017 року, що підтверджується копією розписки, а також підтверджено представником позивача у судовому засіданні.

Разом з тим, у судовому засіданні було досліджено висновок експертного автотоварознавчого дослідження №153 від 24 жовтня 2016 року складений судовим експертом ОСОБА_9 та протоколу огляду транспортного засобу №153 від 19 жовтня 2016 року, що складений вказаним судовим експертом, та ним також оглянуто автомобіль «Mitsubishi Lanser Evo», державний номерний знак НОМЕР_2, та виявлено наступні пошкодження:

-стійка передня лівої боковини дверей в районі нижньої петлі дверей передніх лівих, ремонт та фарбування;

-крило переднє ліве алюмінієве деформовано, ремонт, фарбування;

-двері передні ліві деформовано в передній середній частині складна деформація, заміна, фарбування;

-двері задні ліві нескладна деформація в передній нижній частині, ремонт, фарбування;

-диск колеса литий R17 передній лівий, порушено лак, подряпини та сколи, фарбування.

Відповідно цього висновку вартість матеріального збитку складає 16941,12 грн.

Колегія суддів, проаналізувавши матеріали справи, приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що для визначення матеріального збитку завданого автомобілю «Mitsubishi Lanser Evo», державний номерний знак НОМЕР_3, слід використовувати висновок експертного автотоварознавчого дослідження №153 від 24 жовтня 2016 року, який по ушкодженням співпадає з протоколом огляду транспортного засобу від 30 вересня 2016 року проведеного на замовлення страхової компанії ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес».

Крім того, на обґрунтування позову позивачем надано товарний чек №19 від 22 вересня 2016 року про придбання запасних частин у ФОП ОСОБА_5 для ремонту автомобіля, а саме: двері 5700А557 в кількості 1 шт. за ціною 10600 грн.; крило ліве 5220С877 в кількості 1 шт. за ціною 12100 грн.; підкрилка ліва 5370А385 в кількості 1 шт. за ціною 1700 грн.; накладка крила ліва 7407А209 в кількості 1 шт. за ціною 850 грн.; механізм склопідйомника лівого переднього 5713А125 в кількості 1 шт. за ціною 2075 грн.; запобіжник дверей лівих передніх 5702А079 в кількості 1 шт. за ціною 310 грн.; петля нижня 5702А006 в кількості 1 шт. за ціною 560 грн.; петля верхня 5702А005 в кількості 1 шт. за ціною 470 грн.; пильник крила передній лівий 5220Д797 в кількості 1 шт. за ціною 345 грн., а всього 29010 грн. та акт виконаних робіт № 11/17 ПП ОСОБА_6 на загальну суму 4000 грн., а саме демонтаж/монтаж на суму 300 грн.; підготовка та фарбування двері передньої лівої, крила переднього лівого на суму 3700 грн., а всього 4000 грн

На адвокатський запит представника відповідача ФОП ОСОБА_6 надав письмову відповідь, згідно якої повідомив, що рихтувально-відновлювальних робіт по автомобілю «Mitsubishi Lanser Evo», державний номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_8 він не проводив, надавав послуги виключно із фарбування автомобіля. Чи були відновлено ушкоджені деталі, чи замінено на нові повідомити не може, належних доказів на підтвердження проведення будь-яких рихтувально-відновлювальних робіт по автомобілю «Mitsubishi Lanser Evo», державний номерний знак НОМЕР_2, суду не було надано.

При цьому, суд першої інстанції взяв до уваги, що відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження №153 від 24 жовтня 2016 року складеного судовим експертом ОСОБА_9 заміні підлягали тільки двері передні ліві, а все інше підлягало ремонту та фарбуванню, що також було підтверджено експертом в судовому засіданні.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума витрачена на придбання дверей у сумі 10 600 грн. та роботи по фарбуванню в сумі 4 000 грн. та з урахуванням виплачених сум страхового відшкодування 6 668,47 грн. та 2 000 грн. за розпискою, підлягає стягненню 5 913,53 грн.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд першої інстанції правильно вказав, що крім матеріальної шкоди, ОСОБА_2 зазнав моральної шкоди внаслідок пошкодження свого майна, яка полягає в душевних стражданнях, порушенні звичного ритму життя, позбавленні можливості користуватися автомобілем, який зазнав механічних пошкоджень.

При визначенні розміру моральної шкоди суд взяв до уваги правову позицію висловлену в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно якої розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого-спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній собі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, із урахуванням характеру та ступеню моральних страждань, які зазнав позивач у наслідок пошкодження його майна, суд правильно визначив розмір відшкодування у сумі 500 грн.

У апеляційній скарзі відповідач не погоджується із оцінкою доказів у справі, яка дана судом першої інстанції.

Проте, колегія суддів, із урахуванням викладеного, та перевіривши висновки суду першої інстанції, дані при оцінці доказів, приходить до висновку, що суд першої інстанції всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши докази, надані сторонами, дав їм оцінку у відповідності до положень ст. 89 ЦК України, а доводи апеляційної скарги щодо невірної оцінки доказів не підтверджуються матеріалами справи.

При цьому, суд першої інстанції, відповідно до вимог пунктів 2, 3 ч. 4 ст. 265 ЦПК України навів обґрунтовані мотиви, з яких він одні докази бере до уваги, а інші відхиляє.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги про те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована, і ліміт за майнову шкоду становив 100 000 грн., не ставлять під сумнів правильність рішення суду першої інстанції з таких міркувань.

За змістом Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначене сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною.

При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч. 1 ст. 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ч. 2 ст. 14 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із частинами першою та четвертою ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1192 ЦК України підстав.

Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов'язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика та одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі ст. 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

У даному випадку позивач не одержав відшкодування у повному обсязі, а тому він звернувся до суду із позовом про стягнення невідшкодованих збитків до особи, яка заподіяла шкоду.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та ухвалив рішення, яке відповідає закону.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 31 липня 2018 року

Головуючий В.П. Пікуль

Судді: Т.В. Одринська

ОСОБА_10