Справа № 242/1523/18
Провадження № 2/242/837/18
І м е н е м У к р а ї н и
06 серпня 2018 року Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючий суддя Капітонов В. І., при секретарі Нарижній О. Г.,розглянувши у відкритому судовому засіданніцивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання (реєстраційного обліку), -
ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання ( реєстраційного обліку).
Позовні вимоги мотивовані тим, що він є основним наймачем квартири АДРЕСА_1. У зазначеній квартирі, окрім нього, також зареєстровані його колишня дружина - ОСОБА_2 та донька - ОСОБА_3 . З квітня 2015 року відповідачі за зазначеною адресою не проживають, комунальні послуги не сплачують.
На підставі вищевикладеного, позивач просить в суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , а також примусово зняти їх з реєстраційного обліку за зазначеною адресою.
В судове засідання позивач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та про згоду на ухвалення судом заочного рішення.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки до суду не повідомила. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом.
Суд,дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює данні правовідносини, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 16 жовтня 1985 року ОСОБА_1 виданий ордер на квартиру АДРЕСА_1.
Згідно з довідкою № 101 від 24 жовтня 2017 року , виданою ОСББ « Богдана Хмельницького, 4 м. Українськ» за зазначеною адресою , окрім позивача також зареєстровані дружина ОСОБА_2 та донька ОСОБА_3.
Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3, виданого 12 березня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.
Згідно з актом про фактичне непроживання від 19 жовтня 2018 року, за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають з квітня 2015 року.
Згідно зі ст.. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени
сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо
вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.
Частиною 1 ст. 71 ЖК УРСР визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст.. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання, що відповідачі не проживають в зазначені й квартирі з квітня 2015 року, і це є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням.
Разом з тим, положеннями ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" закріплено, що судове рішення, зокрема, про позбавлення прав користування житловим приміщенням,що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації, а отже вимога щодозняття з реєстраційного обліку відповідачів за вказаною адресою в примусовому порядку є передчасною та не підлягає задоволенню.
З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, є та такими, що підлягають частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 71,72 ЖК УРСР, ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 273, 280, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання ( реєстраційного обліку)задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) , ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2) такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі за адресою: АДРЕСА_1.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області.
Суддя В. І. Капітонов