Справа №: 272/950/18
Провадження № 2/272/540/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Карповця В.В.,

за участі секретаря судових засідань - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Нехворощанської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,суд, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 31.12.1995 року помер його дід - ОСОБА_3, який на день смерті був зареєстрований та проживав ІНФОРМАЦІЯ_1. За життя спадкодавець залишив заповіт, відповідно до якого все належне йому на день смерті майно заповів позивачу.

Позивач, як єдиний спадкоємець за заповітом, частково оформив свої спадкові права в Андрушівській державній нотаріальній конторі та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 10.07.1996 року.

Крім того, до спадкового майна на яке відкрилась спадщина після смерті ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Польова, 7а, в с.Нехворощ, та земельна ділянка площею 0,35 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Польова в с. Нехворощ, які були передані ОСОБА_3 у приватну власність на підставі рішення виконкому Нехворощанської сільської ради Андрушівського району 24.02.95 року №3. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що про існування вищевказаних спадкових земельних ділянок йому стало відомо лише в 2018 році, та на даний час реалізувати спадкові права в позасудовому порядку на земельні ділянки він не взмозі, у звязку з тим, що на них відсутні правовстановлюючі документи, що стало причиною відмови нотаріуса у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом. Вказані документи не можуть бути виготовлені в силу ст.ст. 26, 346 ч.1 п.11 ЦК України у звязку зі смертю власника.

Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд, визнати за ним, ОСОБА_2, право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: с.Нехворощ, вул.Польова,7а, Андрушівського району, Житомирської області, та на земельну ділянку площею 0,35 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: с.Нехворощ, вул.Польова, Андрушівського району, Житомирської області, як на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер 31.12.1995 року.

Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, надіслали на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, позов просять задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву в якій просить розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно матеріалів справи, а саме копії свідоцтва про смерть вбачається, що 31 грудня 1995 року помер ОСОБА_3 (а.с.8). На день смерті померлий ОСОБА_3 постійно проживав та був зареєстрований один за адресою: с.Нехворощ, Андрушівського району, Житомирської області, вул.Польова,7, що підтверджується довідкою виданою виконкомом Нехворощанської сільської ради Андрушівського району, Житомирської області (а.с.17).

За життя, а саме 25 квітня 1995 року, ОСОБА_3 був складений заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Нехворощанської сільської Ради народних депутатів Андрушівського району, Житомирської області, зареєстрований у реєстрі за №42, відповідно до положень якого, спадкодавець все належне йому на день смерті майно, заповів своєму внукові - ОСОБА_2. За наявними в Нехворощанській сільській раді відомостями даний заповіт не скасовувався та не змінювався (а.с.6-7,9).

Згідно довідки виданої виконкомом Нехворощанської сільської ради Андрушівського району, Житомирської області від 15 лютого 2018 року №179 вбачається, що протягом шести місяців з дня смерті ОСОБА_3, його внук - ОСОБА_2 вступив в управління, володіння та розпорядився майном померлого (а.с.16). Відповідно до відомостей спадкової справи №156 за 1996 рік заведеної Андрушівською державною нотаріальною конторою до майна померлого 31.12.1995 року ОСОБА_3 вбачається, що спадкоємцем належного йому на день смерті майна за заповітом є його внук - ОСОБА_2, та на імя останнього держнотконторою видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 10 липня 1996 року на ? частину житлового будинку, що знаходиться в с.Нехворощ, Андрушівського району, Житомирської області, яка належала померлому на підставі довідки про право власності на житловий будинок виданої виконкомом Нехворощанської сільської Ради народних депутатів 26.06.1996 р №469 та свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 24 березня 2000 року на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Нехворощанського КСП Андрушівського району, розміром 3,04 в умовних кадастрових гектарах (а.с.40-42).

В ході розгляду справи судом встановлено, що за місцезнаходженням спадкового житлового будинку по вул.Польова,7, в с.Нехворощ, Андрушівського району, Житомирської області, рахувалися два окремі обєкти по господарського обліку 01-0469-1 та 01-0470-3, в звязку з чим виконавчим комітетом Нехворощанської сільської ради Андрушівського району Житомирської області було прийнято рішення від 19 червня 2018 року № 40, відповідно до якого змінено поштову адресу житлового будинку обєкт по господарського обліку 01-0469-1, який належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Андрушівською державною нотаріальною конторою від 10.07.1996 року в с.Нехворощ з вулиці Польова,7, на вулицю Польова,7а (а.с.12,15).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та виписки з облікової картки обєкта погосподарського обліку за 2016-2020 роки вбачається, що ОСОБА_2, оформив право приватної власності на спадковий житловий будинок розташований за адресою: вул.Польова,7а, с.Нехворощ, Андрушівського району, Житомирської області (а.с.13-14).

Крім того, до складу спадкового майна, на яке відкрилась спадщина після смерті ОСОБА_3 належать дві земельні ділянки: площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться по вул.Польова,7а, с.Нехворощ, Андрушівського району, Житомирської області, та площею 0,35 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться по вул.Польова, с.Нехворощ, Андрушівського району, Житомирської області, які були передану у приватну власність померлому ОСОБА_3 на підставі витягу з рішення виконавчого комітету Нехворощанської сільської ради народних депутатів Андрушівського району Житомирської області від 24.02.1995 року №3 Про передачу земельних ділянок у приватну власність (а.с.18). Проведеними замірами спадкових земельних ділянок встановлено наявність вказаної в позовних вимогах та витязі з рішення сільської ради площі земельних ділянок, а саме 0,25 га, та 0,35 га, що підтверджується план-схемою земельної ділянки (а.с.20).

Проте, позивач позбавлений можливості реалізувати в позасудовому порядку в повному обсязі свої спадкові права після смерті ОСОБА_3, оскільки на спадкові земельні ділянки спадкодавцем за життя не були виготовлені правовстановлюючі документи, у звязку з чим нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, що підтверджується листом нотаріуса (а.с.11).

Зазначені обставини визнані відповідачем, підтверджені дослідженими судом доказами та вважаються судом доведеними в порядку ч.1 ст.82 ЦПК України.

Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.ст. 524, 534,549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.328 ЦК України.

Згідно розяснення Пленуму Верховного Суду України в пунктах 1, 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до положень ст.524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст.534 ЦК УРСР в редакції 1963 року, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять,

так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно ст.548 ЦК УРСР в редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до статі 30 ЗК України від 18.12.1990 року при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивач має право на спадкування майна спадкодавця, однак в позасудовому порядку позбавлений можливості його оформити у звязку з відсутністю відповідних правовстановлюючих документів, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 524, 534, 548, 549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, ст.328 ЦК України, ст.ст. 4, 76 - 89, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, Постановою пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3) право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: вул.Польова,7а, с.Нехворощ, Андрушівського району, Житомирської області, та на земельну ділянку площею 0,35 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: вул.Польова, с.Нехворощ, Андрушівського району, Житомирської області, як на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер 31 грудня 1995 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

При цьому, у відповідності до підпункту 15.5. пункту 15 розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до апеляційного суду Житомирської області через Андрушівський районний суд Житомирської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:ОСОБА_4