РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018

м.Харків

Справа № 639/4569/17

провадження 2/639/274/18

Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

за участю секретаря-Тущенко Т.В.

учасники справи:

позивач- Полупан Н.А.

відповідач-Щербак А.В.

3 особа-Полупан В.В.

представник позивача-Сугачева Н.Л.

представник відповідача-Костів Т.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3 особа-Полупан ОСОБА_3 про виселення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у серпні 2017 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, 3 особа-Полупан В.В. та з урахуванням уточнень, просила виселити відповідача з квартири АДРЕСА_1 та стягнути судові витрати.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтовує тим, що їй на праві власності належить 2/3 частини однокімнатної ізольованої квартири, інша 1/3 частина належить синові ОСОБА_4 У січні 2013 року син, без дозволу та згоди позивача, вселив в квартиру дружину, яка в силу свого важкого характеру, підвищеної конфліктності, стала знущатися над позивачем, принижувати, ображати, бити, заборонила користуватися електроплитою, власною пральною машиною, що змусило ОСОБА_1 встановити в жилій кімнаті, яку вона займає, переносну електроплиту та готувати в кімнаті. Син з невісткою з нею не розмовляють, забороняють спілкуватися з нею внуку, не сплачують комунальні послуги, матеріально не допомагають.

Наполягає на тому, що ніколи не надавала згоди на вселення відповідача, ці питання з неї не узгоджувалися. Син з невісткою займає кімнату, яка фактично є підсобним приміщенням пл. 18,9 кв.м., переобладнана під житлове. Особисто позивачем зроблено ремонт в квартирі , а також замінена електрика, сантехніка, встановлені окна і двері.Вважає неможливим спільне проживання та користування квартирою з відповідачем, позбавлена можливості повноцінно володіти своєю власністю. Неодноразові звернення до поліції не привели до позитивних змін.Пояснила, що за станом здоровя їй протипоказані стреси, оскільки вона страждає на серцеві хвороби, перенесла два інфаркти, струс головного мозку.

Позивач зазначила, що до 2013 р. син з відповідачем проживали у її батьків, проте вони вигнали їх з будинку через свари ОСОБА_2Крім того, син має на праві власності однокімнатну ізольовану квартиру № 82 , яка йому належить після смерті батька, придатна для проживання, знаходиться по вул.Гвардійців Широнінців, 44 в м.Харков однак він здає її в оренду ( а.с. 28-29).

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечувала, посилаючись на те, що вона з чоловіком обрала місце свого проживання в спірній квартирі та вселилася за взаємною згодою позивача, хоча письмово вона не надавала такого дозволу, а відносини стали зіпсуватися з часом. З 2013 року вона користується цією квартирою, її чоловік має у власності частину квартири, під час розгляду справи зареєстрований за місцем їх проживання малолітній син.

3 особа-Полупан В.В. позов не визнав, підтвердив заперечення відповідача та надав квитанції про оплату комунальних послуг, переважно за електроенергію за 2014-2017 роки.

Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та оцінивши надані докази приходить до наступного.

Спірною є однокімнатна ізольована квартира 100 по вул.Москалівська ( колишня ОСОБА_5), 108 в м.Харкові загальною площею 52,7 кв.м., яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським державним приладобудівним заводом ім. Т.Г. Шевченко, як органом приватизації, від 23.02.1999 року. Після смерті сина ОСОБА_6 позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину вказаної квартири ( а.с. 7,30-32). Отже, доля позивача складає 2/3 частини спірної квартири.

Як випливає з технічного паспорту, складеного КП «Харківське міське БТІ» 29.03.2005 р., квартира має одну кімнату пл. 18,3 кв.м., підсобне приміщення пл. 18,9 кв.м. Сторони не заперечують, що підсобне приміщення переобладнано у житлове і має вихід на кухню пл. 6,7 кв.м. ( а.с. 39-40).

Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, довідкою дільниці 44 КП «Жилкомсервіс» підтверджено, що в квартирі зареєстрована ОСОБА_1 з 1987 року, син ОСОБА_4 з 2009 року, а також онук ОСОБА_7 , 2009 року народження-з 01.11.2017 року ( а.с. 64-65, 67).

Сторони не оспорюють факт вселення в квартиру в 2013 році дружини ОСОБА_4- ОСОБА_2, проте з матеріалів справи вбачається, що вселення відбулося з порушенням встановлених норм, оскільки ОСОБА_1 не висловила своєї письмової згоди на проживання ОСОБА_2 у належній їй частині квартири.

За інформацією КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 22» ОСОБА_1 знаходиться на диспансерному обліку з приводу ішемічної хвороби серця, стабільної стенокардії, гіпертонічної хвороби П ст., 2 ст. з високим ризиком. З 2014 року стала звертатися до невропатолога і з 2017 року її стан погіршився. Зі слів ОСОБА_1 , такий стан повязано зі стресовими ситуаціями в сімї, внаслідок чого тричі на протязі останнього року вона проходила курси лікування на денному стаціонарі і була взята також на диспансерний облік невропатологом. Хворій протипоказані психоемоційні перевантаження ( а.с. 57).

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_1 надала висновки судово-медичних експертиз за 2014 рік та 2017 рік, в яких з її слів записані обставини побиття її сином ОСОБА_4 та спричинення тілесних ушкоджень, копії заяв до органів поліції.

Так, 10.04.2013 року ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_5 відділу органу внутрішніх справ з приводу того, що невістка з сином стали проживати у січні 2013 р., і з цього періоду виникли неприязні відносини зі ОСОБА_2, яка стала виганяти позивача з її власної оселі, тому що має злобний, жорстокий і агресивний характер, провокує сварки, конфлікти, налаштовує проти неї сина і внука, ображає, погрожує і заподіює тілесні ушкодження. Аналогічна заява направлена ОСОБА_1 до поліції 11.09.2014 року ( а.с. 8, 34-35, 37, 53-54).

За висновками Новобаварського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області від 05.11.2017 р., за заявою ОСОБА_1 щодо вжиття заходів до сина, який вчинив сварку, припинено розгляд матеріалів, оскільки ОСОБА_4 пояснив, що нібито його не було дома, а опитані сусіди сварки не чули, тому порушення громадського порядку не підтвердилось ( а.с. 52).

Як випливає з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за чоловіком відповідача-Полупан В.В. зареєстровано право власності на АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, видане Шостою Харківської державною нотаріальною конторою 30.04. 2013 року ( а.с. 5-6).

Суд відхиляє доводи ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 не заперечувала проти її проживання в квартири, оскільки не надала належних та допустимих доказів дотримання нею порядку вселення в житлове приміщення.Крім того, такі пояснення суперечать діям позивача, яка вже через два місяця після вселення звернулась до поліції щодо поведінки відповідача.

Відповідно до частини першої статті 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

Частиною третьою статті 116 ЖК України передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Такими, що самоправно зайняли жиле приміщення, вважаються особи, які вселилися до нього самовільно без будь-яких підстав, а саме без відповідного рішення про надання їм цього приміщення та відповідно ордера на житлове приміщення. Виселення цих осіб повязане з відсутністю у них будь-яких підстав для зайняття жилої площі.

За правилами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 383 цього ж Кодексу власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має використовувати його для промислового виробництва.

За нормами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Оскільки ОСОБА_2 не має самостійного права користуватися квартирою 100 по вул. Москалівська, 108 в м.Харкові, вона зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, її проживання в квартирі , 2/3 частини якої належить ОСОБА_1 є перешкодою для власника у здійсненні прав, передбачених ч. 1 ст. 383 ЦК України.

Таким чином, суд визнає, що ОСОБА_2 порушила права одного з власника житла на володіння, користування, розпорядження майном, тому ОСОБА_1 вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним свого права, отже ОСОБА_2 підлягає виселенню з квартири без надання іншого житла.

Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 19, 81, 133, 141, 264, 265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3 особа-Полупан ОСОБА_8.

Виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_3, без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені у звязку з розглядом справи в сумі 640 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1, НОМЕР_2, прож.м.Харків, АДРЕСА_4).

Відповідач ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_3).

3 особа- Полупан ОСОБА_3 ( прож.м.Харків, АДРЕСА_4).

Повне судове рішення складено 16.12.2018.

СУДДЯ -