КОПІЯ
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/3122/18
Провадження № 22-ц/4820/443/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ОСОБА_1 (суддя доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.

за участю представників учасників справи

розглянув в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні цивільну справу №676/3122/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду від 07 вересня 2018 року (суддя Швець О.Д., повне судове рішення складено 17 вересня 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_4 до АТ «Дельта Банк» про визнання недійсним додаткового договору до договору поруки.

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_4 вказував, що 27.12.2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №1.21ВН/17/07-Склн, згідно якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 250000,00 грн. з розрахунку 13,53% річних за користування кредитом строком по 26 грудня 2017 року. В забезпечення зобовязань за цим кредитним договором між банком та позивачем 27.12.2007 року було укладено договір поруки №1.21ВН/П17/01/07-Склн, відповідно до якого поручитель взяв на себе зобовязання солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязань позичальника. 26.06.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги. Позивач вказує, що рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 13 серпня 2015 року по справі №676/784/15-ц стягнуто солідарно з нього та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 111656,94 грн. Позивач зазначає, що в матеріалах вказаної справи міститься копія додаткового договору №1 від 18.09.2008 року, що укладений між банком та ОСОБА_4 про внесення змін до договору поруки №1.21ВП/П17/01/07-Склн від 27 грудня 2007 року, за умовами якого процентна ставка за користування кредитом з 18 вересня 2009 року становить 16% річних. Проте, як вказує позивач, підпис який міститься на договорі йому не належить. Позивач зазначає, що оскільки його права були порушені, тому просив суд першої інстанції визнати недійсним додатковий договір №1 від 18.09.2008 року про внесення змін до договору поруки №1.21ВН/П17/01/07- Кслн від 27.12.2007 року, укладеного від його імені невідомою особою та ПАТ «Кредитпромбанк».

Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду від 07 вересня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що при розгляді справи №676/784/15-ц, на рішення якого послався суд першої інстанції, не досліджувалися обставини укладення додаткових договорів, будь-яких фактів з цього приводу судами взагалі не встановлювалось. Також апелянт зазначає, що суд в вищевказаній справі не міг вирішити питання про визнання додаткового договору недійсним, оскільки ОСОБА_4, будучи відповідачем по цій справі, зустрічний позов про визнання недійсним додаткового договору №1 від 18.09.2008 року не заявляв, що не позбавляє ОСОБА_4 подати окремий позов до суду про визнання оскаржуваного договору недійсним. Зважаючи на викладене, апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, який позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Дельта Банк» зазначає, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його скасування не вбачається. Представник відповідача вказує, що при укладені договору поруки сторони відповідно до ст. 6 та ст. 627 ЦК України узгодили обсяг відповідальності поручителя, який брав на себе зобовязання, тому відсутні підстави для задоволення позову. Банк посилається на рішення Апеляційного суду Хмельницької області, яке набрало законної сили та яким встановлено обовязок ОСОБА_4 погасити кредитну заборгованість ОСОБА_5 в солідарному порядку із позичальником і позивач як сторона у справі не був позбавлений права оскаржувати це судове рішення у встановленому законом порядку.

Представник позивача підтримав апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Представник АТ «Дельта Банк» заперечив проти задоволення апеляційної скарги заперечив.

ОСОБА_4 до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день і час розгляду справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши представників учасників справи та суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В силу положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення вказаним вимогам не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 13.08.2015 року встановлено обовязок ОСОБА_4 погасити солідарно кредитну заборгованість ОСОБА_5, поручителем за зобовязаннями якого він виступив і позивач, як сторона у справі, не був позбавлений права оскаржувати це судове рішення у встановленому порядку.

Однак, з цим висновком суду судова колегія не погоджується, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 13.08.2015 року, яким скасовано рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду від 28.04.2015 року стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 111656,94 грн., з яких тіло кредиту 99990,90 грн., відсотки 11666,04 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 111656,84, з яких тіло кредиту 9999,90 грн., відсотки 11666,04 грн.

Цим рішенням встановлено, що 27.12.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №1.21ВН/17/07-Склн, згідно якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 250000 грн. з розрахунку 13,53% річних за користування кредитом на строк з 27.12.2007 року до повного погашення.

В забезпечення зобовязань за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 1.21ВН/П17/01/07 - Склн. Між банком та ОСОБА_6 27.12.2007 року також було укладено договір поруки № 1.21ВН/П17/02/07 Склн. Згідно якого поручителі і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність.

26.06.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає), а ПАТ «Дельта Банк» набуває права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях.

Зазначені обставини в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У ст. 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля є бажанням, наміром особи вчинити правочин, однак для вчинення правочину потрібна не тільки воля, а ще й доведення цієї волі до відома інших осіб. Отже, волевиявлення є способом, яким внутрішня воля особи дістає свій вираз зовні.

Відповідно до ч. 1 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі.

За змістом абзацу 1 ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, наявність підпису на правочині підтверджує наміри учасника правочину, підписання якого здійснюється кожною із сторін власноручно або власноручно уповноваженими на те стороною особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Встановлено, що в матеріалах справи міститься копія додаткового договору №1 про внесення змін до кредитного договору №1.21ВН/17/07-Склн від 27 грудня 2007 року, укладеного між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_4 18.09.2008 року, згідно якого Банк та поручитель дійшли згоди внести зміни до Договору поруки виклавши підпункт 2 пункту 1.2 Договору поруки №1.21ВН/П17/01/01-Склн від 27 грудня 2007 року в наступній редакції : «процентна ставка за користування кредитом: процентна ставка за кредитом з 27.12.2007 року по 17.09.2008 рік становить 13,53 процентів річних в гривнях, а з 18.09.2008 року становить 16 процентів річних у гривнях, що сплачуються щомісяця до 10-го числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, а також 26 грудня 2017 року або в день повного довгострокового погашення заборгованості за кредитами» (а.с.12).

Відповідно до висновку експертів № 423/424/17-21 за результатами проведення судово-технічної та почеркознавчої експертизи від 14/02/2017 року, підпис від імені ОСОБА_4, що міститься на оригіналі додаткового договору №1 від 18.09.2008 року про внесення змін до договору №1.21ВН/П17/01/07-Склн від 27.12.2007 року, укладеного між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_4 виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів не самим ОСОБА_4, а іншою особою (а.с. 18-25).

Судова колегія вважає, що не підписання ОСОБА_4 спірного додаткового договору №1 від 18.09.2008 року про внесення змін до договору №1.21ВН/П17/01/07-Склн від 27.12.2007 року, укладеного між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_4 підтверджує відсутність волевиявлення позивача щодо укладення такого договору. А тому цей правочин в силу положень ч. 1 ст. 215 ЦК України є недійсним.

Наявність рішення суду про стягнення з позивача кредитної заборгованості не може бути підставою для відмови у задоволені позову, оскільки судами не давалася оцінка спірному додатковому договору №1 від 18.09.2008 року і питання щодо його дійсності не було предметом розгляду цивільної справи №676/784/15-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості по кредитному договору. А тому доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права є обгрунтованими.

За таких обставин оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає до скасування із ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

А тому, підлягає до стягнення із ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_4 сплачений останнім судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 1724,80 грн., що підтверджується квитанціями № 48 від 14.05.2018 року та №54 від 02.11.2018 року (а.с. 2, 96).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду від 07 вересня 2018 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати недійсним додатковий договір №1 про внесення змін до кредитного договору №1.21ВН/17/01/07-Склн від 27.12.2007 року, що укладений між ОСОБА_4 та ВАТ «Кредитпромбанк» 18 вересня 2008 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (місцезнаходження вул. Щорса, 36-Б, м. Київ, ) на користь ОСОБА_4 (місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) 1724 (одну тисячу сімсот двадцять чотири) грн. 80 коп. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 грудня 2018 року.

Судді: (підпис) ОСОБА_1

(підпис) ОСОБА_2

(підпис) ОСОБА_3

Згідно з оригіналом

Суддя А.П. Корніюк