Ухвала

30 липня 2018 року

м. Київ

справа № 387/1087/17

провадження № 61-40199ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 31 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 29 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 у якому просив стягнути з відповідача проценти за користування грошима та три відсотки річних від простроченої суми, а разом 296 533, 96 грн. Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що відповідач не виконав зобов'язання за договором позики від 01 червня 2013 року та не повернув у строк до 31 грудня 2013 року грошові кошти у сумі 20000 доларів США, що встановлено рішеннями Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 02 жовтня 2017 року. Відповідно до статей 625, 1048 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача проценти від суми позики на рівні облікової ставки Національного Банку України, а також три проценти річних від простроченої суми.

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 31 січня 2018 року, залишеним без з мін постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 29 травня 2018 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 проценти по договору позики в сумі 296 533, 96 грн та судові витрати в сумі 2 965, 33 грн.

У липні ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 31 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 29 травня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховний Суд вважає, що ця справа є малозначною в силу своїх властивостей, при цьому суд врахував ціну позову, яка не перевищує п'ятисот прожиткових мінімумів доходів громадян, предмет позову та характер правовідносин, у яких виник спір, а саме, що справа належить до найпоширенішої категорії справ, які розглядаються судами України.

Крім того, при визначенні справи малознаною Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 31 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 29 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак