27 грудня 2018 року м. Волноваха
Волноваський районний суд Донецької області
у складі: головуючого судді Мохова Є.І.
за участю секретаря Бридні О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27.09.2013 між позивачем та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 666/09/2013/0317, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 97 900 грн. з кінцевим терміном повернення 26.01.2018 рока у зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,5 % на рік.
У якості забезпечення виконання зобов'язань відповідачем ОСОБА_1, 27.09.2013 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 2203/148-А/1, відповідно до якого поручитель зобов'язалася відповідати перед кредитором за виконання у повному обсязі позичальником зобов'язань за кредитним договором.
Відповідачі зобов'язання належним чином не виконали, у зв'язку з чим станом на 29.05.2018 року утворилася заборгованість у розмірі 86 960,30 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 77 183,50 грн. та заборгованості з нарахованих та несплачених процентів за період з 01.08.2014 р. по 30.04.2015 р. в розмірі 9 776, 80 грн., яку представник позивача просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, у позовній заяві вказав про розгляд справи без його участі.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. У встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подали, з клопотанням про розгляд справи в порядку загального позовного провадження не звернулися. У відповідності з вимогами ст. 279 ч. 5 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у матеріалах справи документами.
Оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, належним чином повідомлені відповідачі не з'явилися в судове засідання та не повідомили про причини своєї неявки, відзиву на позов не подали, тому суд, керуючись вимогами ст.280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі доказами та ухвалити заочне рішення.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов відповідних висновків про необхідність задоволення позовних вимог з таких підстав.
27.09.2013 між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 666/09/2013/0317, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 97 900 грн. з кінцевим терміном повернення 26.01.2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,5 % на рік. Відповідно п. 4.3.1 кредитного договору позичальник зобов'язався повернути позивачу отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитними коштами у повному обсязі у строки та порядку згідно договору. ( а.с.6-9)
У якості забезпечення виконання зобов'язань відповідачем ОСОБА_1, 27.09.2013 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 2203/148-А/1, відповідно до якого поручитель зобов'язалася відповідати перед кредитором за виконання у повному обсязі позичальником зобов'язань за кредитним договором. Згідно п. 1.4. договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник - за повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами, комісії, неустойки, можливих штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором. ( а.с.12-13)
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтею 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст.1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Як вбачається з доданого до позову розрахунку заборгованості, відповідач ОСОБА_1 умови договору належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 29.05.2018 року утворилася заборгованість у розмірі 86 960,30 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 77 183,50 грн. та заборгованості з нарахованих та несплачених процентів за період з 01.08.2014 р. по 30.04.2015 р. в розмірі 9 776, 80 грн.
Згідно ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним його обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Відповідно ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
При цьому за ч. 4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.
Верховний Суд України у справі № 6-2662цс15 від 20 квітня 2016 року зробив правовий висновок про те, що згідно з ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст.251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст.559 ЦК України про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.
Строк, передбачений нормою ч.4 ст.559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку пред'влення вимог до поручителя, цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов'язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов'язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором.
Сплив строку,передбаченого нормою ч.4 ст.559 ЦК України, зумовлює припинення зобов'язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду.
З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов'язання застосоване в другому реченні ч.4ст.559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.
Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред'явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.
Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.
Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобов'язання за договором поруки слід пред'явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст.1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).
З виписки з рахунку за кредитним договором з відповідачем ОСОБА_1 на а.с.15- 21 та кредитного договору вбачається, що позивачем подано позов до поручителя у межах шестимісячного строку, встановленого законом та договором поруки, тому позовні вимоги в цій частині позову підлягають задоволенню.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не виконував належним чином умов кредитного договору, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача. Відповідач ОСОБА_2 за договором поруки має відповідати перед позивачем у тій же мірі, що й позичальник ОСОБА_1, за невиконання ним умов кредитного договору, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, тому за таких підстав підлягає стягненню з відповідачів солідарно заборгованість в розмірі 86 960,30 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 77 183,50 грн. та заборгованості з нарахованих та несплачених процентів за період з 01.08.2014 р. по 30.04.2015 р. в розмірі 9 776, 80 грн.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову, підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1762 грн. - по 881 грн. з кожного.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 223 , 259, 264-265, 280-282, ЦПК України, 257-259, 264, 509, 530, 533, 554, 559, 526, 611, 625, 629, 638, 1046, 1048, 1050, 1054 ЦК України,
Позов Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» задовольнити повністю.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 666/09/2013/0317 від 27 вересня 2013 року в сумі 86 960 ( вісімдесят шість тисяч дев'ятсот шістдесят) грн. 30 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 77 183,50 грн та заборгованості з нарахованих та несплачених процентів за період з 01.08.2014 р. по 30.04.2015 р. в розмірі 9 776, 80 грн.
Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» сплачену при поданні позову суму судового збору - по 881 (вісімсот вісімдесяти одну) грн. з кожного.
Відповідач - ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт НОМЕР_4, виданий 30.07.2008 року Ворошиловським РВ ДМУ ГУМВС України в м.Донецьку, мешкає по АДРЕСА_1
Відповідач - ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_3, паспорт НОМЕР_5, виданий 20.06.1997 року Ворошиловським РВ ДМУ ГУМВС України в м.Донецьку, мешкає по АДРЕСА_1
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення подається до апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.І.Мохов