Постанова

Іменем України

14 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 338/822/15-ц

провадження № 61-6897св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Ступак О.В., Усика Г.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Порогівська сільська рада Богородчанського району Івано-Франківської області

розглянув у порядку спрощеного позовного провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 30 липня 2015 року у складі судді Круль І.В. та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2016 року у складі колегії суддів: Девляшевського В. А., Васильковського В. М., Малєєва А. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору-Порогівська сільська рада Богородчанського району Івано-Франківської області, про усунення перешкод у користуванні дорогою, демонтування самовільно споруджених воріт, зобов'язання не чинити перешкод у користуванні дорогою.

Позов мотивовано тим, що відповідачі самовільно встановили ворота на межі своїх господарств, чим повністю унеможливили користування дорогою. Сторони в добровільному порядку вирішити питання проїзду через ворота не можуть.

Позивач просив позов задовольнити та зобов'язати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не чинити перешкод у користуванні під'їзною дорогою по АДРЕСА_1, демонтувати самовільно встановлені ворота на під'їзній дорозі, а також не чинити перешкоди у користуванні дорогою в майбутньому.

Рішенням Богородчанського районного суду Івано - Франківської областівід 30 липня 2015 року позов задоволено.

Зобов'язаноОСОБА_4 та ОСОБА_5усунути перешкоду в користуванні дорогою до належної ОСОБА_3 .на праві власності земельної ділянки, яка розташована до господарства по АДРЕСА_1 Івано-Франківської області, шляхом демонтажу встановлених воріт. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції обгрунтовано тим, що позивачем доведено належними та допустимими доказами, що через господарства відповідачів проходить дорога (АДРЕСА_1), яка веде до господарства позивача та інших жителів вулиці. Оскільки відповідачі чинять перешкоди у користуванні позивачу дорогою, суд дійшов висновку про зобов'язання усунути перешкоди у користуванні дорогою шляхом демонтажу встановлених воріт.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2015 року рішення Богородчанського районного суду від 30 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 08 червня 2016 року ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2016 року рішення Богородчанського районного суду Івано - Франківської областівід 30 липня 2015 року залишено без змін.

Апеляційний суд виходив з того, що генеральний план села Пороги Богородчанського району, у попередні роки не затверджувався, на хуторі «Діли» по АДРЕСА_1 жилий будинок та господарські споруди, якими володіють відповідачі, збудовано самовільно у 20-х роках минулого століття. Плани на забудову не надавались. Відповідачі вирішують питання надання їм сільською радою присадибної земельної ділянки та документального оформлення прав на домоволодіння, доказами у справі підтверджується, що біля будинку позивача передбачена спірна дорога. Та обставина, що облаштування цієї дороги на сьогодні не відповідає нормативам, правового значення не має, оскілька дорога існує з початку минулого століття, відображає специфіку рельєфу місцевості, непланову забудову певних частин села, зокрема, господарства відповідачів, затверджена оргаом місцевого самоврядування.

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5звернулись до суду з касаційною скаргою на рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанцій, у якій просить скасувати ухвалені судові рішення у справі та вирішити питання по суті.

16 грудня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за цією касаційною скаргою.

14 червня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ призначено справу до розгляду.

08 лютого 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що апеляційною інстанцією повністю проігноровано висновки суду касаційної інстанції, які відповідно до частини четвертої статті 338 ЦПК України є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Судами не взято до уваги, що згідно з будівельним паспортом у позивача є, з протилежної сторони від господарства відповідачів, повністю придатна для користування дорога, якою користуються інші жителі села.

Заперечення на касаційну скаргу не надійшли.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваних судових рішень, обговоривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Порогівської сільської ради Борогодчанського району Івано-Франківської області від 11 грудня 2007 року № 111 ОСОБА_3 надано дозвіл на перебудову житлового будинку на старому садибному місці по АДРЕСА_1 Відповідно до акта та схеми виносу в натурі осей будівель від 19 лютого 2008 року вбачається, що земельна ділянка ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 межує зліва із землями сільської ради (дорога), а справа - із земельною ділянкою ОСОБА_5

Згідно з проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), зокрема, кадастрового плану земельної ділянки та акта встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 01 травня 2014 року, ОСОБА_3 встановлено та узгоджено зовнішні межі земельної ділянки, а також вказано дорогу, яка в кадастровому плані земельної ділянки значиться під літерами «А-Б».

16 лютого 2015 року ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, відповідно до якого він є власником земельної ділянки площею 0,1499 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташованої по АДРЕСА_1 Богородчанського району Івано-Франківської області.

ОСОБА_4 проживає АДРЕСА_1, а ОСОБА_5 - по АДРЕСА_1 та згідно з обліковими картками об'єктів по господарського обліку на 2011-2015 роки вони є користувачами земельних ділянок для обслуговування житлового будинку та споруд.

Згідно з картографічними матеріалами Вінницької експедиції та плану-схеми дороги по АДРЕСА_1 з розташуванням всіх об'єктів і нерухомого майна та земельних ділянок земельну ділянку, що перебуває в користуванні відповідачів, розділяє на дві частини дорога.

Рішенням Порогівської сільської ради Богородчанського району Івано- Франківської області від 13 лютого 2014 року ОСОБА_5 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 0,12 га та 0,09 га для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 Богородчанського району Івано-Франківської області за рахунок земель, які були у користуванні громадян.

Відповідно до акта земельної комісії від 07 липня 2014 року, затвердженого рішенням Порогівської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області від 08 липня 2014 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зобов'язано прибрати ворота з дороги та не чинити перешкод у проїзді до житлових будинків сусідів.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що згідно з проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 щодо опису меж, від точка А до точки Б - землі сільської ради (дорога), від точки Б до точки В - землі ОСОБА_5, від точки В та точки А - землі ОСОБА_6 (а. с.55).

Згідно з відповіддю заступника голови районної ради від 22 серпня 2014 року ОСОБА_5, дорога та проїзд до житлових будинків ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_3 існує протягом багатьох років. У картографічник матеріалах Вінницької експедиції, вказаний проїзд відображений на карті через спірну земельну ділянку (а. с.71-72).

Згідно з рішенням Порогівської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області від 13 лютого 2014 року № 441-18/2014 ОСОБА_5 надавався дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 0,12 га та 0,09 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівельі споруд у с. Пороги по АДРЕСА_1 за рахунок земель, які були в користуванні громадян.

Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховний Суд виходить із встановлених обставин справи судами, особливості предмета спору, значення розгляду справи для сторін .

Відповідно до статті 3 ЦПК України 2004 року кожна особа має право в порядку встановленому цим кодесом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом положень статті 91 ЗК України власники суміжних земельних ділянок повинні дотримуватися правил добросусідства.

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них (стаття 103 ЗК України).

Судами встановлено порушення права позивача на користування дорогою.

Власник земельної ділянки в розумінні статті 152 ЗК України може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

У касаційній скарзі не викладено такі аргументи та доводи, які б спростовували висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідно до встановлених обставин справи.

Посилання заявників на те, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи, не спростовує висновки судів першої та апеляційної інстанції про задоволення позову.

При новому розгляді справи, апеляційний суд належним чином перевірив доводи апеляційної скарги, доводи та заперечення сторін, ті обставини, на які звертав увагу суд касаційної інстанції в ухвалі від 08 червня 2016 року, виклав мотиви, висновки та дійшов до обґрунтованого висновку про відхилення апеляційної скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

З огляду на зазначене, доводи касаційної скарги на законність судових рішень не впливають, зводяться до незгоди із ухваленими судовими рішеннями у справі.

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, Верховний Суд вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Богородчанського районного суду Івано - Франківської області від 30 липня 2015 року та ухвалу ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

О.В.Ступак

Г. І. Усик