Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бондаренко О. В. ,

при секретарі Бондаренко Н. В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з даним позовом 18.12.2017 року мотивуючи тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 12.07.2017 року, від спільного життя мають сина Тімура,ІНФОРМАЦІЯ_1. Причиною звернення до суду з даним позовом є те, що сімейне життя не склалось по причині того, що вони з відповідачем різні по характеру люди, мають різні вподобання та погляди на сімейне життя, відповідач систематично вчиняє безпідставні сварки, скандали, які переростають в бійки. Перебуваючи на 9 місяці вагітності відповідач погрожував їй розправою та наносив тілесні ушкодження, на її постійні прохання змінити свою поведінку відповідач не реагує, а навпаки веде себе агресивно, в звязку з чим між ними склались неприязні відносини і вона вимушена була після пологів разом із дитиною переїхати до своїх батьків, однак відповідач продовжує їй погрожувати та вчиняє скандали і наносить їй матеріальні збитки. По факту нанесення їй тілесних ушкоджень відповідачем до ЄДР 29.09.2017 року було внесені відомості. Відповідно до ч.2 ст. 110 СК України просила шлюб розірвати.

Ухвалою від 17.01.2018 року було відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження, ухвалою суду від 19.02.2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила шлюб розірвати.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову мотивуючи тим, що викладені позивачем обставини не відповідають дійсності, її родичі перешкоджають їм спілкуватись, не дають можливості бачитись із дитиною. Щодо нього відкрито кримінальне провадження і щодо брата позивача також. Подальше спільне життя можливе, оскільки є спільна дитина, але позивач знаходиться під впливом батьків. Позивач була на 5 місяці вагітності коли її батько про це дізнався, потім вони одружились, 10 днів після одруження жили добре, а одного дня повернувшись із роботи побачив, що дружини дома не має та дізнався, що її забрали батьки.

11.04.2018 року позивач подав до канцелярії суду письмові заперечення в яких зазначив, що подальше сімейне життя і збереження шлюбу між ним та позивачем можливе та відповідатиме інтересам позивача, його інтересам та інтересам дитини. За час спільного проживання він приймав активну участь у спільному житті, створював всі необхідні умови для нормального розвитку сімї та дитини, на яку очікував, ні в чому не відмовляв дружині, будь які фінансові питання ним відразу вирішувались. На той момент ( на період проживання разом) та станом на даний час він працює на гарно оплачуваній роботі, має житло, в квартирі проводиться ремонт, він намагається створювати найкращі умови для проживання їх сімї. Позивач зазначає, що він вчиняє бійки, розправи, наносив їй тілесні ушкодження, матеріальні збитки, однак такі твердження є неправдивими. З приводу нанесення тілесних ушкоджень позивача у період вагітності було зареєстроване кримінальне провадження, однак станом на 10.04.2018 року вказане провадження закрите на підставі п.1 ч.1 ст. 284 КПК України, а саме за відсутністю події кримінального правопорушення, оскільки за висновком експерта у позивача не виявлено будь яких тілесних ушкоджень. Таким чином, вважає, що позивач не знайшовши будь яких з наведених підстав зазначених у ст. 110 СК України для розірвання шлюбу навмисне заявила до Білоцерківського ВП неправдиву інформацію, щодо вчинення протиправних дій відносно неї з його боку. Крім того, додані до позовної заяви висновки поліції не є доречними, оскільки вони проведені за результатами опитування заявників з їх слів та є фактично не доведеними. Будь який його візит до позивача був спрямований лише на налагодження стосунків та спроби розвязання непорозумінь між ними. Також, виписки з медичних закладів не є доцільними, в них не зазначено будь яких медичних характеристик, які дають змогу вважати, що він вчиняв будь які ушкодження позивачу, чи перешкоджав її здоровю. Вважає, що позивач має моральний та психологічний вплив з боку своїх батьків, оскільки вони не сприймають його в якості чоловіка позивача, тому будь яким чином намагаються розірвати їх стосунки та не дають можливості їх налагодити. Просив прийняти та задовольнити його заперечення на позовну заяву про розірвання шлюбу та повернути позовну заяву.

Ухвалою суду від 11.04.2018 року сторонам було надано строк для примирення, в судове засідання призначене на 12.10.2018 року об 09:00 год. учасники справи не зявились, причини неявки суд не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи із зазначення поважності причин неявки не подали, позивач 24.09.2018 року подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення.

Враховуючи положення п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, подані сторонами заяву та заперечення, надані в судовому засіданні 11.04.2018 року відповідачем пояснення, суд прийшов до висновку, про продовження розгляду справи без участі сторін.

Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З матеріалів справи ( а.с. 5,6,10-14,19), вбачається, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, що визнається сторонами.

Також, встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 12.07.2017 року зареєстрували шлюб у Білоцерківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 780, від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, протягом тривалого часу сімейно шлюбні стосунки не підтримують та не ведуть спільного господарства, що підтверджено матеріалами справи та визнається сторонами.

Згідно до ч.1, ч.2 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини.

Позивач звертаючись до суду з позовом протягом одного року після народження дитини вказувала на те, що відповідач вчинив щодо неї протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, а відповідач в свою чергу заперечив щодо даних обставин мотивуючи тим, що кримінальне провадження щодо нього закрито.

Суд, вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі та щодо розгляду справи по суті врахував надані сторонами докази ( а.с. 8-14, 24-30, 45-48), з яких вбачається, що позивач та її батьки звертались до Білоцерківського ВП із заявами щодо протиправних дій відповідача, якого було попереджено про недопущення в подальшому вчинення будь яких протиправних дій, 29.09.2017 року щодо ОСОБА_2 було внесено відомості до ЄРДР по факту нанесення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень 28.09.2017 року, станом на 10.04.2018 року кримінальне провадження закрито за відсутністю подій кримінального правопорушення та станом на 10.04.2018 року наявне відкрите кримінальне провадження від 25.11.2017 року по факту нанесення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень ОСОБА_4

Отже, з вказаних доказів вбачається, що позивач мала підстави для подання даного позову відповідно до ч.2 ст. 110 СК України, оскільки дана норма не передбачає винесення судом обвинувального вироку, а лише вказує на право одного із подружжя предявити позов про розірвання шлюбу у випадку вчинення другим із подружжя протиправної поведінки, яка містить ознаки злочину.

Також, з даних матеріалів вбачається, що між сторонами склались неприязні відносини, між ними відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, позивач має страхи за своє життя і здоровя та здоровя сина, у звязку з протиправною поведінкою відповідача, сімя розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить інтересам позивача.

Отже, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки наданий сторонам строк для примирення позитивного результату не дав, позивач має стійке волевиявлення щодо розірвання шлюбу, а примушування до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Однак, позивач не заявила клопотання щодо зміни прізвища на дошлюбне «Кучер», тому суд приходить до висновку, що вона бажає залишити прізвище «Мітіна».

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивач сплатила при подачі позову судовий збір в розмірі 640,00 грн. ( а.с.1), тому з відповідача на її користь стягуються сказані судові витрати.

Керуючись ст.ст. 110 - 114 СК України, ст.ст. 12, 76 81,141, 223, 258, 259, 264 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу, задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований у Білоцерківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 780, розірвати.

Прізвище позивача ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити «Мітіна».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 640,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення рішення суду.

СуддяОСОБА_5