ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/1218/17Головуючий у 1-й інстанції Білосевич Г.С.
Провадження № 22-ц/4817/126/18 Доповідач - Щавурська Н.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Щавурська Н.Б.

суддів - Дикун С. І., Сташків Б. І.,

секретаря - Сович Н.А.

сторін - представника відповідача Старопочаївської

сільської ради адвоката Остапчука В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 601/1218/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 серпня 2018 року про повернення заяви в цивільній справі за заявою ОСОБА_3 до Старопочаївської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Почаївська міська рада Кременецького району Тернопільської області про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності за набувальною давністю та позовною заявою Почаївської міської ради Кременецького району Тернопільської області до Старопочаївської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, ОСОБА_3 про визнання права володіння, користування, розпорядження земельною ділянкою та розмежування меж між територіальними громадами,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про встановлення факту добросовісного, відкритого та безперервного користування користування протягом більш як 15 років земельною ділянкою загальною площею 0,08 га, розташованою в с.Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської області. Необхідність встановлення даного факту пов'язував з наявним у нього бажанням звернутися з заявою до уповноваженого органу про передачу йому вказаної земельної ділянки у власність чи в користування за набувальною давністю.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 серпня 2018 року заяву про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю повернуто заявнику. Також повернуто сплачений ОСОБА_3 судовий збір за квитанцією № 83 від 12.09.2017 року у розмірі 640 грн. Позовну заяву Почаївської міської ради до Старопочаївської сільської ради, ОСОБА_3 про визнання права володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою та розмежування меж між територіальними громадами повернуто позивачу. Повернуто Почаївській міській раді Кременецького району сплачений нею судовий збір за платіжним дорученням № 422 від 17.10.2017 року в розмірі 1600 грн. Скасовано заходи забезпечення позову, що встановлені ухвалою Кременецького районного суду від 03.11.2017 року в даній справі. Прийнято до розгляду цивільну справу за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи - Старопочаївська сільська рада Кременецького району, Почаївська міська рада Кременецького району Тернопільської області про встановлення факту, що має юридичне значення. Розгляд справи призначено на 11.00 год. 14 вересня 2018 року в приміщенні Кременецького районного суду Тернопільської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду, вважаючи її незаконною, постановленою у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм процесуального і матеріального права та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції без ухвалення рішення про повторне проведення підготовчого провадження в порушення вимог ч. 12 ст. 33 ЦПК України, розпочав розгляд справи спочатку.

Крім цього, на думку апелянта, судом в порушення вимог ст. 259 ЦПК України, питання про повернення ОСОБА_3 позовної заяви та сплаченого судового збору; про повернення позовної заяви Почаївської міської ради та сплаченого нею судового збору; про скасування заходів забезпечення позову; про прийняття до розгляду цивільної справи за заявою ОСОБА_3 та призначення справи до розгляду вирішено єдиною ухвалою від 30.08.2018 року, в той час як щодо вирішених судом питань законом (ст.353 ЦПК) встановлений окремий порядок оскарження, у зв'язку чим результатом вирішення вказаних питань повинні були бути окремі процесуальні документи.

Звертає увагу на те, що повертаючи його позовну заяву (зі змінами), Кременецький районний суд не врахував, що в даному випадку наявний спір про право, який розглядається у позовному провадженні. При цьому, зазначає, що, прийнявши до розгляду у позовному провадженні внесені ним зміни до поданої первинної заяви, правом на внесення яких він наділений відповідно до вимог процесуального закону, суд тим самим безпідставно ухвалою від 30.08.2018 року повернув його позовну заяву, а натомість прийняв до розгляду його первинні вимоги в порядку окремого провадження.

Будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи апелянт ОСОБА_3, позивач Почаївська міська рада Кременецького району в судове засідання не з'явилися, що у відповідності до ч. 2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Представник відповідача Старопочаївської сільської ради адвокат Остапчук В.М. у судовому засіданні апеляційної скарги ОСОБА_3 не визнав, вважаючи оскаржувану ухвалу постановленою відповідно до вимог закону й такою, що скасуванню не підлягає.

Заслухавши пояснення представника відповідача Старопочаївської сільської ради, перевіривши законність ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга є підставною та підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку, суд першої інстанції виходив з того, що вона не підлягає до спільного розгляду із заявою ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, яка розглядається в порядку окремого провадження.

З даним висновком колегія суддів погодитися не може, як таким, що суперечить нормам процесуального права.

Судом встановлено, що 28.07.2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення (а.с. 2-3).

Ухвалою Кременецького районного суду від 08 серпня 2017 року в справі окремого провадження - за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи - Старопочаївська сільська рада, Почаївська міська рада Кременецького району Тернопільської області про встановлення факту, що має юридичне значення відкрито провадження та призначено попереднє судове засідання на 18 серпня 2017 року (а.с. 3).

Ухвалою Кременецького районного суду від 18 серпня 2017 року дану справу призначено до розгляду на 23 серпня 2017 року (а.с. 4).

14 вересня 2017 року позивачем ОСОБА_3 до того ж суду пред'явлено позов до Старопочаївської сільської ради Кременецького району, третя особа на стороні позивача, що не заявляє позовних вимог на предмет спору: Почаївська міська рада про встановлення факту добросовісного, відкритого, безперервного володіння протягом більш як 15 років земельною ділянкою та про визнання на ним права на вказану земельну ділянку за набувальною давністю, який він назвав заявою про зміну (збільшення) позовних вимог і який судом був приєднаний до відкритої в порядку окремого провадження справи з єдиним номером № 601/1218/17 (провадж. № 2-о/601/58/2017) (а.с. 5-7).

18 жовтня 2017 року до Кременецького районного суду з уточненим в подальшому позовом до відповідачів Старопочаївської сільської ради Кременецького району та ОСОБА_3 про визнання права володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, про розмежування територій Почаївської міської та Старопочаївської сільської рад звертається Почаівська міська рада Кременецького району, який також приєднано судом до матеріалів справи № 601/1218/17 (провадж. № 2-о/601/58/2017) (а.с. 8-12).

Ухвалою суду від 03 листопада 2017 року в даному позові встановлені заходи забезпечення.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 13 серпня 2018 року позовна заява Почаївської міської ради прийнята до провадження та розгляду разом із цивільною справою за позовом ОСОБА_3В (а.с.13).

27 серпня 2018 року в зв'язку з виходом судді, на розгляді якого перебувала дана справа, у відставку проведено повторний автоматизований розподіл справи, в результаті якого справу на розгляд передано іншому судді, яким і було постановлено оскаржувану ухвалу.

Апеляційним судом встановлено, що зміна складу суду в справі № 601/1218/17 відбулася на стадії розгляду справи по суті.

Згідно вимог ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного, позовного (загального або спрощеного) та окремого провадження. Відповідну норму закону (ч. 3 ст. 15) містив ЦПК в ред. 2001 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 20, ч. 4 ст. 188 ЦПК України об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, не допускається. Аналогічна норма закону (ст.16) містилася й у ЦПК України в ред. 2001 року.

За змістом ч. 1 ст. 293 ЦПК України (ч. 1 ст. 234 ЦПК і ред. 2001 року) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України (п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК в ред. 2001 року), суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України (ч. 6 ст. 235 ЦПК в ред. 21001 року), якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується у порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 1, 3 своєї постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 4, 5 цієї ж постанови при подачі однією особою заяв про встановлення декількох фактів, що мають юридичне значення, всі ці заяви можуть бути об'єднані і розглянуті судом в одному провадженні. Інші вимоги не можуть розглядатись у провадженні про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.6 ст.188 ЦПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз'єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об'єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз'єднання позовних вимог.

У відповідності до ч. 12 ст. 33 ЦПК України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень ст.188 цього Кодексу).

Враховуючи те, що судом першої інстанції всупереч вимог закону фактично (не зважаючи на відсутність відповідного процесуального документа) було об'єднано первісні вимоги ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення з його ж позовом про визнання за ним права на земельну ділянку, а в подальшому - й з позовом Почаївської міської ради, що стверджується присвоєнням даній справі за усіма переліченими вимогами єдиного номера справи № 601/1218/17 та номера провадження № 2-о/601/1/2018, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість розгляду всіх цих вимог у єдиному провадженні.

Разом з тим, висновки суду про наявність правових підстав, передбачених п. 2 ч. 4 ст.185 ЦПК України для повернення позовних заяв ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку та Почаївської міської ради про визнання права володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, розмежування меж між територіальними громадами і як наслідок, про повернення позивачам сплаченого судового збору, вирішення питання щодо заходів забезпечення позову, встановлених ухвалою суду від 03 листопада 2017 року, а також про одночасне прийняття до розгляду в порядку окремого провадження цивільної справи за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту, на думку колегії суддів, не відповідають вимогам закону. Зокрема, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в справі окремого провадження за заявою ОСОБА_3 провадження було відкрито на підставі норм ЦПК в редакції 2001 року ще 08 серпня 2017 року (а.с. 34) й справа була призначена до розгляду в судовому засіданні на 23 серпня 2017 року (а.с. 4), а в подальшому об'єднання заявлених ОСОБА_3 вимог у порядку окремого провадження та порядку позовного провадження до спільного розгляду мало місце з ініціативи суду (не зважаючи на відсутність відповідного процесуального документа). Тому, з урахуванням того, що об'єднання перелічених вимог мало місце судом в процесі розгляду справи по суті (після проведеного за нормами ЦПК в редакції 2001 року попереднього судового засідання), в даному випадку були наявні підстави для застосування судом першої інстанції положень статті 188 ЦПК України, що в свою чергу виключає застосування п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК. І лише, після вирішення судом питання про роз'єднання заявлених ОСОБА_3 вимог у різні провадження (окреме та позовне), суд вправі був ухвалювати передбачені ЦПК рішення окремо щодо кожного провадження (окремого - в частині вимог ОСОБА_3 про встановлення факту та позовного - щодо об'єднаних судом позовних вимог ОСОБА_3 про визнання за ним права власності на земельну ділянку з позовними вимогами Почаївської міської ради).

При цьому, приймаючи до розгляду вимоги ОСОБА_3 про встановлення факту в порядку окремого провадження, судом першої інстанції не було враховано й положень ч. 6 ст. 294 ЦПК України, яка передбачає залишення заяви без розгляду за умови виникнення спору про право під час розгляду справи у порядку окремого провадження. Наявність спору про право не заперечується й самим заявником ОСОБА_3, яким подано відповідний позов (помилково названий уточненнями, зміною вимог в порядку ст.31 ЦПК України в редакції 2001 року). В даному випадку колегія суддів звертає увагу на те, що уточнення чи зміна вимог може бути заявлена стороною лише в межах того провадження, в якому розглядається первісна заява, а не в межах різних проваджень, як помилково вважав заявник і як помилково такі заяви були об'єднані в одне провадження судом. Також, з урахуванням наявного між сторонами (ОСОБА_3 з одного боку та Почаївською міською, Старопочаївською сільською радами з другого боку) спору про право власності на земельну ділянку за набувальною давністю, факт добросовісного, відкритого, безперервного володіння понад 15 років земельною ділянкою є предметом доказування в справі позовного провадження, а не додатковою позовною вимогою, яка позивачем ОСОБА_3 зайво зазначена у пред'явленому ним позові.

Крім цього, беручи до уваги те, що заміна складу суду була проведена на стадії розгляду справи по суті, то роз'єднавши заявлені у різних провадженнях вимоги, суд не вправі був після відкриття провадження в справі за правилами ЦПК в редакції 2011 року приймати рішення про повернення позовних заяв, а лише - повторно розпочати розгляд справи в порядку позовного провадження по суті чи за наявності ухвалення обґрунтованого рішення, викладеного у відповідному процесуальному документі - провести повторно підготовче судове засідання, як це передбачено ч. 12 ст. 33 ЦПК України.

Згідно вимог п. 6 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відповідності до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права.

За вказаних вище обставин суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржувана ухвала, як така, що постановлена судом першої інстанції, всупереч вимогам закону, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 35 ч. 1; 259 ч.ч. 1, 2, 6, 8; 369 ч. 3; 374 ч. 1 п. 6; 379 ч. 1 п.п. 3, 4; 381 ч.ч. 1, 3; 382 ч.ч. 1, 2; 384 ч. 1; 389 ч. 1 п. 2; 390 ч. 1 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 серпня 2018 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Судові витрати покласти на сторони, в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 05 листопада 2018 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи