Ухвала

17 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 183/1694/16

провадження № 61-15661св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: СтупакО. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

відповідач - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська,

треті особи: Міністерство оборони України, Генеральний штаб Збройних сил України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: Тамакулової В. О., Деркач Н. М., Калиновського А. Б.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до суду із позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська (далі - КЕВ м. Дніпропетровська), треті особи: Міністерство оборони України, Генеральний штаб Збройних сил України, про визнання незаконним та скасування рішення, визнання права на приватизацію квартири, зобов'язання вжити заходи щодо приватизації квартири.

Позов обґрунтовано тим, що на підставі ордеру від 29 жовтня 1984 року № 750, виданого Гвардійською квартирно-експлуатаційною частиною району, позивачі вселилися до квартири АДРЕСА_1. На підставі статті 64 ЖК Української РСР вони отримали всі права та обов'язки, покладені на них договором найму цієї квартири. З метою реалізації свого права на приватизацію, 24 березня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до КЕВ м. Дніпропетровська із заявою. 08 квітня 2015 року відповідач своїм рішенням № 1466 у задоволенні такої заяви відмовив, посилаючись на те, що смт Гвардійське включено до переліку закритих військових містечок, у яких приватизація заборонена. На думку позивачів, доказом відкритості військового містечка (смт Гвардійське) є наказ Міністра оборони України від 15 вересня 2011 року № 569 «Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальних громад» із затвердженими переліками військового майна. Згідно з положеннями цього наказу, майно безоплатно передано у комунальну власність територіальним громадам смт Черкаське і смт Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області, і цей наказ є обов'язковим для виконання КЕВ м. Дніпропетровська та Черкаською і Гвардійською селищними радами. Також позивачі вказували, що згідно з пунктом 10 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ним житла, крім випадків, передбачених законом.

На підставі вищевикладеного, позивачі просили визнати незаконним рішення КЕВ м. Дніпропетровська від 08 квітня 2015 року № 1466 про відмову в передачі ОСОБА_4 у приватну власність квартиру АДРЕСА_1; визнати їхнє право на приватизацію указаної квартири; зобов'язати відповідача, як орган приватизації, вжити належних заходів щодо передачі у їхню приватну власність квартири АДРЕСА_1, відповідно до положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», та «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затверджене наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 1999 року № 396.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2016 року позов задоволено. Скасовано рішення від 08 квітня 2015 року № НОМЕР_1 м. Дніпропетровська щодо відмови ОСОБА_4 у приватизації квартири АДРЕСА_1. Визнано право на приватизацію ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 квартири АДРЕСА_1. Зобов'язано КЕВ м. Дніпропетровська, як орган приватизації, вжити заходи щодо приватизації квартири АДРЕСА_1, згідно з положеннями Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженим наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 1999 року № 396. Вирішено питання про судові витрати.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що смт Гвардійське має статус відкритого військового містечка, а тому позивачі, як наймачі спірної квартири яку вони отримали на підставі ордеру від 29 жовтня 1984 року № 7350, виданого начальником Гвардійського КЕЧ району, мають право на приватизацію житла, як такі, що раніше це право не використали.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2016 року апеляційну скаргу КЕВ м. Дніпропетровська задоволено частково. Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції не виконав вимог передбачених частиною четвертою статті 10 ЦПК України 2004 року, оскільки належним чином не встановив предмет і правові підстави заявлених позовних вимог, коло учасників судового процесу та не надав позивачам роз'яснень щодо необхідності уточнення правових підстав заявлених позовних вимог та надання доказів.

У листопаді 2017 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 подали до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2016 року, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права,просять скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та помилково скасоване апеляційним судом. У залученні до справи Міністерства оборони України, як відповідача, немає потреби, оскільки КЕВ м. Дніпропетровська є належним відповідачем.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та надано строк для подання заперечення на касаційну скаргу.

У травні 2017 року від КЕВ м. Дніпропетровська на адресу суду надійшло заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, у яких заявник просив указану касаційну скаргу відхилити та залишити без змін оскаржуване рішення апеляційного суду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ указану справупередано до Верховному Суду.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п'ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, треті особи: Міністерство оборони України, Генеральний штаб Збройних сил України, про визнання незаконним та скасування рішення, визнання права на приватизацію квартири, зобов'язання вжити заходи щодо приватизації квартири, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2016 року призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак
С. О. Погрібний Г. І. Усик