Справа № 136/1125/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2018 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Стадника С.І.

секретаря судового засідання Белінська С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивувала тим, що 03.05.2007 року між нею та ОСОБА_2 (далі відповідач) було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Джулинської сільської ради Бершадського району Вінницької області. У шлюбі в подружжя народилось двоє дітей ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2). Через різні погляди на життя в сім`ї постійно виникали сварки та непорозуміння, у звязку з чим спільне життя подружжя не склалося, спроби зберегти сім`ю позитивних результатів не дали, що стало приводом для звернення позивача з до суду з вимогою розірвати шлюб. Діти проживають разом з матірю та перебуває на її утриманні, при цьому відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на їх утримання не надає. У звязку з цим позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення від дня предявлення до суду позову і до досягнення дитьми повноліття.

Відповідач подав до суду заяву про визнання позову, справу просив розглянути у його відсутність.

Оскільки учасники справи скористались правом на розгляд справи у їх відсутність, суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні на підставі наявних в справі даних і доказів згідно частини третьої статті 200 ЦПК України, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що 03.05.2007 року виконком Джулинської сільської ради Бершадського району Вінницької області зареєстрував шлюб ОСОБА_2 з ОСОБА_5, у зв'язку з чим було складено актовий запис № 10 (а.с. 5). Після реєстрації шлюбу позивач обрала прізвище "Бойко".

У шлюбі в подружжя народилось двоє дітей ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2), що підтверджується Свідоцтвом про народження (а.с. 7, 8).

Відповідно до частини першої статті 110 Сімейного кодексу України (далі СК), позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно з частиною другою статті 112 СК, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення.

За змістом статті 111 СК суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Судом встановлено, що через різні погляди на життя в сім`ї постійно виникали сварки та непорозуміння, у звязку з чим спільне життя подружжя не склалося, спроби зберегти сім`ю позитивних результатів не дали, у звязку з чим сторони фактично припинили шлюбні відносини.

Згідно частини третьої статті 105 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

За наведених вище обставин суд вважає за можливе розірвати шлюб, що зареєстрований 03.05.2007 року виконкомом Джулинської сільської ради Бершадського району Вінницької області, актовий запис за №10.

Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне.

Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити прізвище "Бойко", що узгоджується з приписами ст. 113 СК України.

Діти проживають разом з матірю, що підтверджується довідкою Козинецької

сільської ради Липовецького району Вінницької області від 01.06.2018 року № 368 (а.с.6).

Статтею 180 ч.1 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (ст.181 ч.2 СК України).

Враховуючи те, що діти проживають разом з позивачем, у неї виникло право на отримання аліментів від відповідача.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 181 ч.3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини, присуджуються у частці від доходу і (або) в твердій грошовій сумі.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати обставини визначені частиною 1 статті 182 СК України.

Відповідач не повідомив суд про наявність обставин, що мають істотне значення при вирішенні судом питання щодо розміру аліментів та не надав суду доказів того, що він позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання їх спільних дітей в запропонованому позивачем розмірі.

Враховуючи те, що обовязок утримувати дітей покладається на обох батьків, беручи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову, тобто з 11.06.2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Керуючись ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст. 105, 110-113, 180-184, 191 СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ст. 2, 12, 13, 76, 259, 263, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4), який зареєстрований 03.05.2007 року виконкомом Джулинської сільської ради Бершадського району Вінницької області, актовий запис за №10.

При реєстрації розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3) прізвище "Бойко".

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4) аліменти на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3) на утримання дітей ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2), в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення від дня предявлення до суду позову, тобто з 11.06.2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5) судові витрати у вигляді судового збору в сумі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя С.І. Стадник