_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/6289/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2018 року

Київський райсуд м. Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.,

При секретарі Шеховцевій О.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення майна з під арешту,

Встановив:

ОСОБА_1 в жовтні місяці 2018 року звернулась до суду з позовом про звільнення з під арешту 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 шляхом скасування постанови слідчого СВ податкової міліції Державної податкової адміністрації в Одеській області від 04.06.2010 року, винесену в межах досудового розслідування кримінального провадження у відношенні ОСОБА_2

До судового засідання позивач не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позов підтримує.

Відповідач також надала заяву до суду про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позов визнає.

Суд дослідив надані до позову письмові докази і встановив наступне:

Квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі рішення Київського райсуду м.Одеси від 02.12.2010 року в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_4

ОСОБА_3 померла 21.04.2017 року- актовий запис про смерть №4373, вчинений 22.04.2017 року Одеським міським відділом реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області. ОСОБА_1 спадкоємець до майна матері ОСОБА_3 за заповітом прийняла спадщину відповідно до вимог діючого законодавства, але отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не має можливості, оскільки на 1/2 частину квартири існує арешт, накладений на виконання постанови слідчого СВ податкової міліції Державної податкової адміністрації в Одеській області від 04.06.2010 року в межах кримінального провадження за ознаками ч.3 ст.212 КК України відносно ОСОБА_2

Позивач доводить, що наявність арешту на 1/2 частину квартири є перешкодою в оформленні її спадкових прав на цю квартиру, тому звернулась до суду з позовом про звільнення нерухомого майна з-під арешту.

На обґрунтування вимог позивач посилається на такі докази:

Витяг з спадкового реєстру, копію рішення Київського райсуду м.Одеси від 02.12.2010 року, витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, заповіт ОСОБА_3 на її ОСОБА_1 імя, копію постанови слідчого про арешт майна, письмову відповідь керівника СУ фінансових розслідувань ГУ ДФС в Одеській області, яка є розясненнями позивачу щодо порядку скасування постанови слідчого про арешт майна підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, вирок Київського райсуду м.Одеси відносно ОСОБА_2 від 07.12.2010 року,, витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Дослідивши надані до позову докази і наведені доводи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що на момент укладання заповіту 19.02.2013 року ОСОБА_3 була правомірним власником квартири АДРЕСА_1, її право власності на квартиру не було обмежено, тому ОСОБА_3 правомірно розпорядилась належним їй майно на користь позивача. Відповідач ОСОБА_2 на момент ухвалення вироку про визнання її винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України не була власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_2, тому звернення стягнення на це майно не проводилось. Наявність арешту на частину спадкового майна порушує права позивача і усунути ці порушення є можливим шляхом скасування постанови слідчого про арешт 1/2 частини квартири.

Керуючись ст.ст. 259,263-265,268 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 про звільнення майна з під арешту задовольнити.

Звільнити з-під арешту 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 шляхом скасування постанови слідчого СВ податкової міліції Державної податкової адміністрації в Одеській області від 04.06.2010 року, винесену в межах досудового розслідування кримінального провадження у відношенні ОСОБА_2

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Київський райсуд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.