Справа № 2603/9571/12
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

представника заявника Лантуха Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Експобанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

23.07.2018 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа № 2-4715/13 від 22.01.2013 року про стягнення з нього боргу у розмірі 413967, 69 грн. та судового збору у розмірі 3219, 00 грн. таким, що не підлягає виконанню. Заява мотивована тим, що у виконавчому листі, що був виданий 22.01.2013 року, зазначено строк пред'явлення до виконання до 17.12.2013 року, у подальшому ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13.04.2018 року замінено стягувача з ПАТ "Комерційний банк "Експобанк" його правонаступником ТОВ "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп". На підставі вказаного виконавчого листа приватним виконавцем Кісельовою В.В. 21.06.2018 року відкрито виконавче провадження. Але заявник вважає, що виконавче провадження відкрито неправомірно, зважаючи на те, що строк пред'явлення виконавчого листа до виконання сплив, а тому звертається до суду з даною заявою, в якій просить суд визнати виконавчий лист № 2-4715/13 від 22.01.2013 року про стягнення з нього заборгованості таким, що не підлягає виконанню.

У судовому засіданні представник заявника повністю підтримав заяву, просив її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності нез"явившихся учасників справи, за наявних у справі матеріалів.

Вислухавши пояснення представника заявника, зваживши доводи заяви, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04.12.2012 року з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Комерційний банк "Експобанк" стягнуто заборгованість за договором кредиту у розмірі 413967, 69 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3219, 00 грн.

На виконання судового рішення 22.01.2013 року був виданий виконавчий лист № 2-4715 із зазначенням дати набрання законної сили 17.12.2012 року та строку пред'явлення до виконання 17.12.2013 року.

У подальшому ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13.04.2018 року замінено стягувача ПАТ "Комерційний банк "Експобанк" у виконавчому провадженні його правонаступником ТОВ "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп".

На підставі виконавчого листа від 22.01.2013 року приватним виконавцем Кісельовою В.В. 21.06.2018 року відкрито виконавче провадження № 56648930 з примусового стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" суми боргу у розмірі 458905, 35 грн.

Як вказує заявник у своїй заяві, виконавче провадження від 21.06.2018 року було відкрито приватним виконавцем на підставі виконавчого документу, строк пред'явлення до виконання якого закінчився і пропущений стягувачем без поважних причин.

Також заявник зазначає про те, що дії приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, строк пред'явлення якого до виконання сплив, та здійснення виконавчих дій у вказаному виконавчому провадженні є протиправними та такими, що суперечать діючому законодавству.

Так, з письмових матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист № 2-4715 від 22.01.2013 року був пред'явлений до виконання та у подальшому повернутий стягувачу 05.06.2014 року, у зв'язку з чим розпочався перебіг строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, який сплив 05.06.2015 року.

Внаслідок пред'явлення стягувачем виконавчого документа до виконання протягом законодавчо встановленого строку в один рік, обов'язок виконання зобов'язання боржником є таким, що припинився.

Відкриваючи виконавче провадження, приватний виконавець Кісельова В.В. не звернула увагу на те, що Деснянським РВ ДВС м. Києва 22.11.2016 року стягувачу відмовлено у пред'явленні виконавчого документа до виконання через пропуск строку на підставі п. 8 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", а стягував в установленому законом порядку не звертався із заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, приватним виконавцем Кісельовою В.В. 21.06.2018 року в порушення вимог п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" відкрито виконавче провадження № 56648930 з примусового стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" суми боргу у розмірі 458905, 35 грн.

Проведення виконавчих дій на підставі виконавчого документа, строк пред'явлення якого скінчився, є протиправним та відчувається з порушенням законодавчо визначеної процедури примусового виконання, що у свою чергу порушує права та інтереси боржника у виконавчому провадженні.

Статтею 22 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції від 21.04.1999 року) визначено строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання протягом одного року.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції від 21.04.1999 року) у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Крім цього, згідно з п. 20-1 постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", перевіряючи додержання строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд має враховувати як положення ст. 22 Закону, так й інші акти законодавства, якими врегульовано це питання. При цьому, відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2677-VI виконавчі документ, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

У зв'язку з цим поширення дії норм зазначеного Закону на правовідносини щодо пред'явлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції від 02.06.2016 року) виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, у зв'язку з закінченням строку пред'явлення виконавчого листа № 2-4715 до виконання, у приватного виконавця Кісельової В.В. були відсутні підстави для його прийняття до виконання та відкриття виконавчого провадження.

Проведення виконавчих дій на підставі виконавчого документа, строк пред'явлення якого скінчився, є протиправним та відбувається з порушенням законодавчо виначеної процедури примусового виконання, що у свою чергу порушує права та інтереси боржника у виконавчому провадженні.

Так, внаслідок непред'явлення стягувачем виконавчого документа до виконання протягом законодавчо встановленого строку в один рік, обов'язок виконання зобов'язання боржником є таким, що припинився, а відтак виконавчий лист № 2-4715 від 22.01.2013 року не підлягає виконанню.

Частиною 2 статті 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Визнання виконавчого листа таким, що не підлягає примусовому виконанню, спрямоване на захист прав боржника.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Статтею 18 Закону визначено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і у повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 5 частини 1 статті 39 Закону передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_2 є підставною та обґрунтованою, а тому такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 432 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист № 2-4715, виданий 22 січня 2013 року Деснянським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" суми боргу у розмірі 413967, 69 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 3219, 00 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом п"ятнадцяти днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 21 грудня 2018 року.

Головуючий: