АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року

м. Харків

справа № 643/14790/17

провадження № 22ц/790/3615/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

розглянув в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про тлумачення та визнання окремих положень договору недійсними, зняття заборони на відчуження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2018 року (в складі судді Скотаря А.Ю.),

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про тлумачення та визнання окремих положень договору недійсними, зняття заборони на відчуження, в якому просила визнати статтю 5 Угоди № 319296 від 29 червня 2010 року та п.п. 2.1, 2.2, 2.3 статті 2 у Додатку № 2 до Угоди № 319296 від 29 червня 2010 року недійсними; зняти заборону на відчуження автомобіля легкового CHERY, моделі QQ шасі № НОМЕР_1, держаний знак АХ НОМЕР_2.

В обгрунтування позову вказувала, що уклала з ТОВ «АВТО ПРОСТО (далі Товариство) договір на придбання автомобілю за системою «АвтоТак», який складається з угоди № 0319296 від 29.06.2010 (далі - Угода) та кількох додатків, переповнених складними для розуміння термінологією і дефініціями, відсильними нормами, які, до того ж, не містять остаточної вартості послуг Товариства, що свідчить про порушення відповідачем як умов Угоди, так і норм закону.

Так, предметом Угоди є надання фінансових послуг учаснику системи «АвтоТак», спрямованих на придбання автомобіля у групах, згідно з додатками до якої позивач отримав право на придбання автомобіля марки «CHERY», моделі QQ.

На виконання Угоди та відповідно до рахунку-фактури, видаткової накладної та акту передачі-прийняття автомобіля від 19.04.2013 ПАТ «ХАРКІВ-АВТО» отримало від ТОВ «АВТО ПРОСТО» кошти за автомобіль марки «CHERY», моделі QQ, шасі № НОМЕР_1, 2012 року випуску у розмірі 61900 грн., який переданий ОСОБА_1

Не дивлячись на те, що ціна автомобіля була визначеною, зрозумілою та закріпленою у багатьох документах на момент його отримання позивачем, як і вартість послуг ТОВ «АВТО ПРОСТО», відповідач, в порушення умов договору постійно та безпідставно, посилаючись на скрутну економічну ситуацію в країні, збільшує ціну своїх послуг та ціну автомобіля, внаслідок чого позивач змушений сплачувати за автомобіль суму, що втричі перевищує його початкову вартість. На момент звернення до суду позивачем сплачено на користь відповідача 150200 грн., тобто у повному обсязі виконані свої зобов'язання за Угодою.

Враховуючи, що Угода та додатки до неї переповнені складними для розуміння термінологією і дефініціями, умови про оплату та терміни мають відсильний характер, що не дає можливість простежити зміст відповідних пунктів, позивач вважає умови договору, закріплені у статті 5 Угоди та п.п. 2.1., 2.2., 2.3. додатку № 2 до Угоди несправедливими, в розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», та просить визнати їх недійсними та розтлумачити, а також зняти заборону відчуження придбаного нею автомобіля.

В суді позивач та представник останнього на задоволенні позову наполягли та дали пояснення відповідно до викладених в ньому обставин.

Представник відповідача до суду не з'явився, проте надіслав заяву про слухання справи у свою відсутність та відзив на позов в якому просив відмовити в його задоволенні, зазначивши, що Угода, яка складається з її основного тексту та додатків №№ 1-4 підписані сторонами добровільно після досягнення згоди з усіх істотних умов договору та їх роз'яснення позивачеві. Протягом 7 днів після підписання позивач, в разі виявлення бажання, відповідно до п. 13.8. додатку № 2 до Угоди міг розірвати її, проте не скористався даним правом.

Механізм визначення ціни автомобіля, сплати внесків прописані в Угоді та додатках і не суперечать діючому законодавству, відповідні умови не є недобросовісними, такими що призводять до дисбалансу договірних прав та обов'язків чи завдають шкоди споживачеві, отже їх не можна вважати несправедливими у розумінні статті 18 Закону України «Про захисти прав споживачів».

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1, до ТОВ «АВТО ПРОСТО» про тлумачення та визнання окремих положень договору недійсними, зняття заборони на відчуження - залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення скасувати повністю та ухвалити нове рішення.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянтзазначав, що суд першої інстанції не навів оцінку тій обставині, що виходячи з поточної ціни автомобіля розраховується і розмір винагороди відповідача за надання фінансової послуги. В такий спосіб відповідач штучно збільшує розмір винагороди за договором без економічно обґрунтованих підстав, чим завдає споживачу матеріальну шкоджу у розмірі надмірно сплачених коштів.

Також, апелянт вказує, що суд першої інстанції відмовляючи у тлумаченні змісту договору, порушив норми матеріального права та не врахував висновок Верховного Суду. Зазначила, що категорія «поточна ціна автомобіля» може бути витлумачена і як ціна автомобіля на момент придбання, так і ціна автомобіля на кінець відповідного місяця, тобто мають місце двозначні положення договору.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23 червня 2018 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження.

17 липня 2018 року до Апеляційного суду Харківської області надійшов відзив ТОВ «АВТО ПРОСТО» на апеляційну скаргу, в якому вони просять апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Залишаючи без задоволення позов ОСОБА_1, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачкою не надано доказів на підтвердження заявлених вимог.

Судом встановлено, що 29.06.2010 року між ОСОБА_1 та ТОВ «АВТО ПРОСТО», укладено Угоду № 0319296, невід'ємною частиною якої є додатки №№ 1, 2. Предметом Угоди є надання ОСОБА_1 послуг системи «АвтоТак», спрямованих на придбання автомобіля (а.с. 14, 15, 136-141).

Позивач, згідно статтей 5, 10 Угоди, зобов'язався виконувати зобов'язання, передбачені Угодою, в порядку та строки, визначені Угодою та засвідчив своїм підписом факт ознайомлення, розуміння та згоди з усіма визначеннями, умовами та змістом Угоди та Додатків до неї, отримав усі коректно викладені пояснення від представника Товариства, уважно прочитав та зрозумів Угоду та Додатки до неї (а.с. 14).

Факт отримання позивачем автомобіля марки «CHERY», моделі QQ, шасі № НОМЕР_1, 2012 року випуску сторонами не заперечується та підтверджується відповідними доказами (а.с. 16, 23-26, 155-157).

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положеннями статті 203 ЦК України, передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам;особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільними відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до вимог статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

У відповідності до п. 7 вказаної постанови, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Матеріали справи свідчать, що стаття 5 Угоди перелічує загальні зобов'язання учасника системи «АвтоТак», які розкриваються у відповідних пунктах додатку № 2 до Угоди.

Всі терміни, що використовуються в Угоді, визначені та розкриті у розділі 1 додатку № 2 до Угоди.

Згідно п. 1.2. додатку № 2 учасник уповноважує АВТО ПРОСТО на організацію та адміністрування системи. Система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можливо придбати за рахунок чистого фонду групи. Учаснику, який сплатив повну вартість автомобіля та виконав усі зобов'язання щодо сплати внесків в оплату послуг та страхових платежів, буде надано право на отримання автомобіля на найближчому асигнаційному акті, який буде проводитись у місяці, наступному за місяцем, в якому учасник повністю виконав усі зобов'язання за угодою.

Як вбачається з частини 2 статті 213 ЦК України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. Тлумачення змісту правочину - це з'ясування автентичності волі і волевиявлення осіб, які вчинили правочин. Згідно положень частин 3, 4 вказаної статті, при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Вивчивши пункти договорів, зміст яких позивач просить розтлумачити, суд дійшов висновку про їх зрозумілість, однаковість та відповідність як іншим частинам договору, так і волевиявленню учасників правочину, тому не вбачає підстав для тлумачення змісту пунктів правочину.

Посилання апелянта на той факт, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у тлумаченні змісту договору, що категорія «поточна ціна автомобіля» може бути витлумачена і як ціна автомобіля на момент придбання, так і ціна автомобіля на кінець відповідного місяця, судова колегія до уваги не приймає, оскільки поточна ціна автомобіля, відповідно до п. 2.1. додатку № 2, є критерієм для розрахунку розміру складових Повних внесків та інших платежів, передбачених Угодою, протягом всього строку існування групи та повідомляється АВТО ПРОСТО виробником та/або імпортером та/або дистриб'ютором.

Як вбачається з розділу 1, п. 2.2. ст. 2 розділу 2 Додатку № 2 до Угоди поточна ціна автомобіля, це ціна автомобіля, яка встановлюється виробником та/або імпортером та/або дистриб'ютором в останній робочий день кожного місяця та є основою для розрахунку розміру складових Повних внесків та інших платежів, передбачених Угодою.

Вказані обставини встановленні в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Посилання апелянта щодо того, що відповідач штучно збільшує розмір винагороди за договором без економічно обґрунтованих підстав, чим завдає споживачу матеріальну шкоду у розмірі надмірно сплачених коштів, судова колегія також до уваги не приймає, оскільки статтею 10 Угоди передбачено, що підписання цієї угоди та Додатків до неї є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Угоди та Додатками до неї.

Крім того, додатковою гарантією повного усвідомлення кожним учасником своїх прав та обов'язків за Угодою виступає пункт 13.8 Додатку № 2 до угоди, з якого вбачається, що якщо учасник виявить бажання розірвати Угоду та відмовитись від подальшої участі в системі АвтоТак протягом 7 календарних днів від дати підписання Угоди, такому учаснику повертається вся сума коштів, внесена ним на рахунок АВТО ПРОСТО.

Матеріали справи не місять даних про виявлення бажання позивача розірвати Угоду, що свідчить про те, що позивачу були повністю зрозумілі усі визначення, умови та зміст Угоди та Додатків до неї і що вони досягли домовленості з усіх істотних для них умов.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись статтями 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 01 серпня 2018 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко