Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" грудня 2018 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Рожкової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко О.В.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Житомирської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

09.10.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить встановити йому, як спадкоємцю за законом, додатковий строк терміном два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після померлої 02 липня 2010 року матері ОСОБА_2.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 02.07.2010 померла його матір ОСОБА_2 Останнім місцем проживання померлої є с.Первомайське, Щокіно Тульської області, ОСОБА_3 Федерації. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/4 частини квартири АДРЕСА_1. Він є спадкоємцем першої черги, інші спадкоємці відсутні. Звернувшись до нотаріальної контори для оформлення своїх прав на спадщину після смерті матері, нотаріус відмовив у вчиненні відповідних нотаріальних дій, оскільки ним пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з дня відкриття спадщини. Вважає, що погіршення стану здоровя, обєктивні життєві труднощі, а також те, що він від спадщини не відмовлявся, свідчить про поважність пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити (а.с.48).

Представник Житомирської міської ради подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнав (а.с.24).

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 05 липня 2010 року померла мати позивача ОСОБА_2, громадянка ОСОБА_3 Федерації, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05.07.2010 року серії І-БО № 897164 (а.с.6).

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/4 частини квартири АДРЕСА_1. Заповіт ОСОБА_2 не залишила.

Позивач, син померлої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, своєчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернувся, що підтверджується відповідною заявою від 05.07.2018 року, посвідченою 05.07.2018 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованої в реєстрі №393 (а.с.8).

Постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 05.07.2018 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері ОСОБА_2, оскільки ним пропущено строк у шість місяців з часу відкриття спадщини для прийняття спадщини (а.с.9).

Згідно матеріалів спадкової справи № 135/2017 року від 05 липня 2018 року, заведеної до майна померлої 02 липня 2010 року ОСОБА_2, встановлено, що на момент відкриття спадщини позивач не проживав разом із померлою матірю, яка на день смерті проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 федерації, с. Первомайське (а.с.38).

Із заявою про прийняття спадщини позивач звернувся з пропуском шестимісячного строку, встановленого ст.1270 ЦК України, у звязку з чим, постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 05.07.2018 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва по право на спадщину за законом після померлої 02.07.2010 року ОСОБА_2 (а.с.30,45).

Звертаючись до суду із позовними вимогами ОСОБА_1 посилався на пропуск строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, через погіршення стану його здоровя та обєктивні життєві труднощі.

Як роз'яснено в п.24 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до правової позиції, що міститься і у висновку, викладеному в постанові Верховного суду України від 26.09.2012 року у справі №6-85цс12 право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст.1272ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Аналогічна правова позиція, міститься і у висновку, викладеному в постанові Верховного суду України від 04.11.2015 року у справі №6-1486цс15, де зазначено, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Разом з тим, позивачем не надано суду доказів на підтвердження наявності об'єктивних перешкод для вчасного звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Так, позивач не потребує сторонньої допомоги, не перебував тривалий час на стаціонарному лікуванні, тому жодних доказів наявності обєктивних, непереборних перешкод для звернення до нотаріальної контори ним не надано.

Крім того, встановлено, що згідно наданих позивачем доказів на підтвердження родинного звязку зі спадкодацем, зокрема паспорту позивача ОСОБА_1, серія ВМ583339, виданого Корольовським РВ УСВС України в Житомирській області 11.08.1998, датою народження останнього є 07.08.1942 року, що суперечить даним, зазначеним у свідоцтві про народження серії 11 ФЕ №147614 від 18.11.1961, виданим на імя ОСОБА_1, який народився 08.08.1942 року, а тому не є належним доказом та не може прийматися судом до уваги (а.с.12, 7).

Водночас, оскільки позивач та ОСОБА_2 є співвласниками частини квартири АДРЕСА_1 з 16.12.1999 року та зважаючи на наявність у позивача свідоцтва про право власності на житло № 33737, позивач знав про наявність спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_2 (а.с.10,44).

Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

За вказаних вище обставин суд не визнає в якості поважних причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини посилання позивача та те, що у звязку з погіршенням стану його здоровя та обєктивні життєві труднощі ним був пропущений строк для прийняття спадщини.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про встановлення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини є необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76 - 91, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Житомирської міської ради про продовження строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1,

проживає за адресою:

10024, АДРЕСА_2

РНОКПП

Відповідач:

Територіальна громада в особі

Житомирської міської ради

місцезнаходження за адресою:

10014, м.Житомир, майдан Корольова,4/2

Повний текст рішення складено 17.12.2018.

Cуддя О. С. Рожкова