Справа № 316/178/18
Провадження № 4-с/316/9/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2018 р. м. Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області

у складі головуючого судді: Бульби О.М.,

при секретарі: Черкашиній О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Енергодар скаргу ОСОБА_1 на дії посадових осіб Олешківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області у виконавчому провадженні ВП №53243418 з виконання рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 07.11.2016 року у справі 316/1069/16-ц, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з наведеною скаргою, в якій після уточнення просив: визнати незаконною бездіяльність Олешківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області щодо ненадання відповіді на письмовий запит стягувача від 13.09.2017р на інформацію щодо виконавчого провадження ВП №53243418; визнати незаконними дії Олешківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області щодо не своєчасного накладення арешту на майно боржника в межах виконавчого провадження ВП №53243418; зобовязати Олешківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції надати ґрунтовну відповідь на письмовий запит стягувача від 13.09.2017р у виконавчому провадженні ВП №53243418.

В обґрунтування зазначених вимог в своїй скарзі ОСОБА_1 зазначив, що на виконанні Олешківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області знаходиться виконавче провадження за рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 07.11.2016 року у справі 316/1069/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартості грошового переказу за товар 1200,00 грн., суми комісійної винагороди за переказ коштів 24,00 грн., фіксованої комісійної винагороди за переказ коштів 20,00 грн., оплатипослуг доставки товару 56,00 грн., вартості діагностики товару 60,00 грн., витрат на публікацію оголошення в пресі про виклик відповідача 630,00 грн., стягнення на користь держави судового збору у розмірі 551, 20 грн. Стягувачем 23 грудня 2016 року було подано заяву про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а 13 вересня 2017 року ним було подано письмовий запит на інформацію про хід виконавчого провадження. На письмовий запит відповіді надано не було, арешт було накладено вже після подання скарги на дії державного виконавця, у звязку з чим стягувач звернувся до суду із скаргою в порядку судового контролю за виконанням судового рішення.

Державний виконавець та боржник відзиву на скаргу не надали, в судове засідання не зявились. Про дату та час судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки до суду не повідомили.

Згідно ч.2 ст.450 Цивільного процесуального кодексу України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи положення ч.1 ст. 450 ЦПК України щодо строку розгляду скарги суд вважає, що скаргу слід розглянути за відсутності сторін, надіславши їм копію ухвали для забезпечення можливості оскарження з моменту отримання, що не позбавить їх права на справедливий розгляд справи.

Скаржник в судове засідання не зявився, подав письмову заяву про розгляд скарги у його відсутність, просив задовольнити заявлені вимоги в редакції згідно Заяви про уточнення вимог скарги на бездіяльність державного виконавця від 19.03.2018р.

Розглянув доводи учасників судового процесу, дослідив матеріали справи за скаргою суд прийшов до висновку, що вимоги викладені в скарзі підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що 07 листопада 2016 року Енергодарським міським судом Запорізької області було прийнято рішення по справі 316/1069/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість грошового переказу за товар 1200 грн., суму комісійної винагороди за переказ коштів 24,00 грн., фіксовану комісійну винагороду за переказ коштів 20,00 грн., оплату послуг доставки товару 56,00 грн., вартість діагностики товару 60,00 грн., витрати на публікацію оголошення в пресі про виклик відповідача 630,00 грн., та на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Зазначене рішення суду набрало законної сили 16 грудня 2016 року, на його виконання Енергодарським міським судом Запорізької області 20 грудня 2016 року було видано виконавчий лист.

Згідно п.9 ч.3 ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обовязковість рішень суду. Згідно із ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для виконання всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно пункту першого частини першої статті 26 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Як убачається з матеріалів справи, 23 грудня 2016 року стягувач направив державному виконавцю письмову заяву про примусове виконання судового рішення (а.с.119), в якій просив розпочати примусове стягнення на підставі доданого оригіналу виконавчого листа та накласти арешт на майно (кошти) боржника в порядку, визначеному статтею 56 ЗУ «Про виконавче провадження»

Згідно частини другої статті 56 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Згідно частини першої статті 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Всупереч наведеному державний виконавець допустив несвоєчасне вчинення виконавчих дій, оскільки виконавче провадження з виконання судового рішення було відкрито ним 17 січня 2017 року згідно постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №53243418 (а.с.120), тоді як арешт на майно боржника було накладено ним лише 16 березня 2018 року, що підтверджується змістом постанови про арешт майна боржника ВП №53243418 (а.с.136).

Крім того, частиною другою статті 18 ЗУ «Про виконавче провадження» на виконавця покладено обовязки надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Загальні строки розгляду заяв громадян встановлені Законом України «Про звернення громадян». Згідно зі статтею 20 цього Закону, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Як убачається з матеріалів справи, 13 вересня 2017 року стягувачем було направлено письмовий запит на інформацію щодо виконавчого провадження ВП №53243418 (а.с.121), в якому він просив повідомити письмово наступну інформацію: 1 Чи задоволено заяву стягувача від 23.12.2016р. в частині накладення арешту та майно та кошти боржника в порядку ст.56 Закону та чи винесено державним виконавцем з цього приводу відповідну постанову про накладення арешту на майно, кошти та інші цінності, належні боржнику ОСОБА_3? 2 Чи оголошено боржника ОСОБА_3 у розшук в порядку ч.1 ст.36 Закону (у разі відсутності відомостей про фактичне місце його перебування) або чи застосовувався до нього привід в порядку ст.375 ЦПК (у разі неявки за викликом державного виконавця)? 3 Чи включено боржника ОСОБА_3 до Єдиного реєстру боржників ОСОБА_4 юстиції України в порядку ст.9 Закону. 5 Чи встановлено боржнику ОСОБА_3 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України в порядку п.19 ч.3 ст.18 Закону? 6 Які ще заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», вжиті державним виконавцем з метою виконання судового рішення?

Факт відправлення запиту та його одержання адресатом підтверджується описом вкладення у цінний лист №057, фіскальним чеком про оплату цінного листа та роздруківкою з веб-сайту ПАТ «Укрпошта» щодо відстеження поштових відправлень з штрихкодовим ідентифікатором 057 (а.с.122), згідно з якою лист було фактично одержано адресатом 20.09.2017р. о 16:42 год.

Під час розгляду справи субєктом оскарження не подано до суду доказів надання відповіді на вказаний письмовий запит стягувача на інформацію в установлений законом строк, що свідчить про порушення ним обовязків, передбачених статтею 18 ЗУ «Про виконавче провадження».

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених у скарзі вимог.

Частиною 2 ст. 451 ЦПК України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1,18,56 Закону України «Про виконавче провадження»,ст. 451 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_3, на дії державного виконавця задовольнити.

Визнати незаконною бездіяльність Олешківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області щодо ненадання відповіді на письмовий запит стягувача від 13.09.2017 року на інформацію щодо виконавчого провадження ВП №53243418.

Визнати незаконними дії Олешківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області щодо не своєчасного накладення арешту на майно боржника в межах виконавчого провадження ВП №53243418.

Зобовязати Олешківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції надати ґрунтовну відповідь на письмовий запит стягувача від 13.09.2017 року у виконавчому провадженні ВП №53243418.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пятнадцяти днів з дня отримання даної ухвали.

Суддя О. М. Бульба