РІШЕННЯ

Іменем України

27.12.2018 року Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Гулієвої М.І.

при секретарі Жовнір Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу №465/7528/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з участю третьої особи - органу опіки та піклування Франківського районного адміністрації ЛМР про визначення місця проживання дитини,-

в с т а н о в и в :

позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, з участю третьої особи - органу опіки та піклування Франківського районного адміністрації ЛМР про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів.

В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що 13.08.2005р. між нею та відповідачем зареєстровано шлюб у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції та складено відповідний актовий запис №2157. 06.03.2007р. в період шлюбу у них народився син - ОСОБА_3, факт народження якого зареєстровано ІНФОРМАЦІЯ_1 та складено відповідний актовий запис №1758 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції. Сімейне життя у них не склалось, між ними відсутнє взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейне життя та виховання дитини, що призвело до неможливого спільного проживання. Відповідач нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникають сімейні конфлікти, періодично застосовує до неї фізичне насильство, зловживає алкогольними напоями. Відповідач тривалий час чинив їй перешкоди в доступі до житла, в якому в спільно проживали. У зв'язку з цим позивачка не мала змоги забрати речі дитини та її особисті речі. Просить визначити місце проживання дитини з нею.

Ухвалою суду від 07 серпня 2015 року відкрито провадження у справі № 465/5118/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з участю третьої особи - органу опіки та піклування Франківського районного адміністрації ЛМР про визначення місця проживання дитини.

Ухвалою від 05 листопада 2015 року роз'єднано у самостійні провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації ЛМР про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, оскільки їх спільний розгляд утруднює вирішення справи.

Згідно ухвали від 05 січня 2018 року вищевказану справу прийнято до свого провадження суддею Гулієвою М.І. та призначено судове засідання.

В судове засідання позивачка не з'явилась, подала заяву про слухання справи у її відсутності, просить позов задоволити.

Відповідач подав заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності, позов визнає.

Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності сторін,згідно ст.223 ЦПК України.

Відповідно до ст.206 ЦПК України суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки, таке не суперечить вимогам закону та не порушує прав та інтересів інших осіб.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_2 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 13 серпня 2005 року зареєстрували шлюб.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 25.05.2017, справа №465/5118/15-ц, шлюб між ними розірвано.

Відповідно до свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року та його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Згідно висновку органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 14 липня 2017 року № 35-6723 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 питання про надання висновку про рекомендацію місця проживання малолітнього ОСОБА_3 розглянуто 15.06.2017, повторно 29.06.2017, 13.07.2017 на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини. ОСОБА_1 прибула 29.06.2017 на засідання комісії з питань захисту прав дитини та надала пояснення. ОСОБА_2 запрошений, однак, на засідання комісії з питань захисту прав дитини не прибув. Заявою, яка зареєстрована 16.06.2017 за №3-Ф-48843-Ф-35, повідомив, що не заперечує щодо визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з мамою за адресою: АДРЕСА_1. 12.07.2017 спеціалісти відділу у справах дітей провели обстеження умов проживання дитини за вказаною адресою. Дитина повідомила, що проживає з мамою, дідусем та бабусею (по лінії мами) і час проводить з ними. Малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, повідомив, що хоче проживати з мамою. Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з мамою ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір може ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 3 ст. 157 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради від 27.02.1991 р. №789-ХІІ, а також частин 7 і 8 статті 7 Сімейного кодексу України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (у тому числі в одній квартирі) проте з ким із них і, хто саме з дітей залишається, суд повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому, суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

При визначенні місця проживання дитини суд виходить, насамперед з інтересів самої дитини (враховуючи при цьому соціальні зв'язки, місце навчання, психологічний стан) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов'язком батьків діяти в її інтересах, та приходить до висновку про доцільність визначення місця проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір'ю ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 89,223, 206, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задоволити.

Визначити місцем проживання ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю ОСОБА_1.

Рішення суду набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 27 грудня 2018 року.

Сторони у справі:

позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1;

відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований АДРЕСА_2;

третя особа: орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, адреса 79044, м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 85

Суддя М.І. Гулієва