АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1300/18Головуючий по 1 інстанції - Прилуцький В.О.
Категорія: 34 Доповідач в апеляційній інстанції - Бородійчук В.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Бородійчука В.Г.

суддів Карпенко О.В., Фетісової Т.Л.

секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у судовому засіданні в місті Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Смілянського міськрайонного суду м. Черкаси від 06 червня 2018 року (ухвалене 06 червня 2018 року під головуванням судді Прилуцького В.О.) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист прав споживачів та відшкодування шкоди.

Вивчивши матеріали справи, апеляційний суд, -

в с т а н о в и в :

10 серпня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду позовом до ОСОБА_4 про захист прав споживачів та відшкодування шкоди, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що в листопаді 2016 року між ним та ОСОБА_4 було укладено усний відплатний договір на проведення ремонтних робіт у будинку АДРЕСА_1. Загальна вартість замовлення склала 27 000 гривень.

За умовами договору відповідач зобов'язався за 14 календарних днів, але не пізніше 1 грудня 2017 року, виконати роботи по демонтажу добудови, що слугувала прихожою до будинковолодіння та зведення на тому ж місці нової добудови на новому фундаменті, з новою покрівлею і з влаштуванням відливів без зміни технічних характеристик добудови та її функціонального призначення; утеплення фасаду всього будинку, включно з новою добудовою; виконати ізоляційні, штукатурні та малярні роботи, інші супутні роботи.

До завершення будівельних робіт ОСОБА_3 в повному обсязі оплатив вартість робіт виконавця та витрати на матеріали. Однак, ОСОБА_4, в порушення своїх зобов'язань, роботи виконав не в повному обсязі, а фактично виконані роботи є неякісними, мають явні недоліки та дефекти, що спричинило суттєві порушення функціональних властивостей окремих елементів будівлі.

26 грудня 2016 року відповідач за фактом виявлених недоліків написав розписку, за умовами якої зобов'язався до 03 лютого 2017 року усунути недоліки проведених робіт за власний рахунок, а в разі їх невиконання відшкодувати понесені позивачем витрати.

Оскільки у вказаний термін ОСОБА_4 не виконав взяті на себе зобов'язання, позивач був змушений звернутись до інших осіб для виконання необхідних робіт. Відповідні роботи були виконані та оплачені позивачем на загальну суму 15 845,60 грн., з яких: 6945,16 становлять витрати на матеріали та 8 900 грн. - оплата праці робітників підрядної організації, що підтверджується накладною від 07 липня 2017 року № 1-02/17 та актом прийому-передачі № 1 від 11 лютого 2017 року.

На підставі викладеного позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача 70 925,17 грн., з яких 15 845,16 грн. матеріальної шкоди та 55 080 грн. неустойки.

Заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду м. Черкаси від 06 червня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвали нове про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_3 вказав, що суд, за достатністю доказів, не звернув увагу на те, що правочин між позивачем та відповідачем був фактично укладений та мало місце його невиконання. В матеріалах справи наявні докази на підтвердження фактичних витрат, понесених позивачем за виконання робіт з метою усунення недоліків не виконаних відповідачем робіт.

Також зазначав, що судом порушено порядок прийняття заочного рішення.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У відповідності до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Заочне рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували факт проведення оплати за придбані товари та надані послуги.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач у своїй заяві вказував, що між ним і ОСОБА_4 було укладено усний договір на проведення ремонтних робіт у будинку АДРЕСА_1. В підтвердженням укладення такого договору на виконання робіт позивач посилається на розписку ОСОБА_4 від 26 грудня 2012 року, згідно з якою відповідач зобов'язався перед позивачем виконати до 03 лютого 2017 року наступні перелічені роботи: усунення недоліків виконаних робіт, а саме «удлинить подшиву, розширить дах, усунути сирість, вікно (прибрати вологість), покраска фасаду, обштукатурить стіну».

Відповідач також зобов'язався всі витрати по роботі та матеріалам нести самостійно та відшкодувати всі понесені позивачем витрати у разі виконання таких робіт іншими особами. Позивач вказував, що оскільки відповідачем у визначений строк недоліки проведених ремонтних робіт проведені не були, він був змушений звернутися до третіх осіб по виконанню даних робіт та оплатив їх особисто своїм коштом.

Відповідно до пункту Закону України «Про захист прав споживачів» договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами.

Позивач стверджує, що ремонтні роботи проводились в будинку АДРЕСА_1, при цьому жодного документу на підтвердження викладеного суду не надано. З наданої розписки щодо усунення недоліків виконаних робіт також не вбачається, що вони мали проводитись саме у зазначеному об'єкті.

Як на підтвердження розміру матеріальної шкоди в сумі 15 845,16 грн. позивачем було надано акт № 1 прийому-передачі виконаних робіт ( вартість роботи-8 900 грн.) та накладну № 1-02/17 від 07 лютого 2017 року (вартість матеріалу - 6 945,16 грн.).

Згідно ст.2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» розрахунковий документ - це документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

При цьому, як зазначено в рішенні суду першої інстанції, і з чим погоджується колегія суддів акт приймання виконаних робіт як документ, який фіксує закінчення будь-яких робіт та приймання їх замовником за кількістю та якістю та накладна як документ, що використовується при передачі товарно-матеріальних цінностей від однієї особи іншій, не є розрахунковими документами, а тому не можуть бути доказами, які підтверджують факт проведення оплати позивачем за придбані товари та надані послуги по усуненню недоліків виконаних відповідачем робіт.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо наявності в матеріалах справи достатніх доказів на підтвердження фактичних витрат, понесених позивачем на виконання робіт з метою усунення недоліків є безпідставними.

Також, не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на порушення судом передбаченого ст. 281 ЦПК України порядку прийняття заочного рішення.

Відповідно до п.п. 1, 2 1. ст. 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані вимоги Закону судом не порушені, в чому саме вбачається порушення порядку заочного розгляду справи апелянтом жодним чином не обґрунтовано.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що районним судом ухвалене законне та обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Смілянського міськрайонного суду м. Черкаси від 06 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист прав споживачів та відшкодування шкоди залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий -

Судді -

Повний текст постанови виготовлено 09 серпня 2018 року.