Ухвала

27 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 754/2224/18

провадження № 61-48646ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 01 серпня 2018 року та постанову Київського

апеляційного суду від 15 листопада 2018 року у справі за позовом

публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

(далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 44 593 грн.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01 серпня 2018 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором № б/н від 27 листопада 2012 року у розмірі

4 тис. грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 01 серпня 2018 року скасовано, позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», заборгованість за кредитним договором від 27 листопада 2012 року у розмірі 468, 85 грн,

з яких: 300 грн - заборгованість за кредитом та 168, 85 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У грудні 2018 року до Верховного Суду надійшлакасаційна скарга

АТ КБ «ПриватБанк», в якій заявник просить скасувати вказані судові рішення у частині відмови у стягненні заборгованості, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у цій справі становить 44 593, 00 грн, тобто суму, яка станом на 01 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762, 00 грн * 100 = 176 200, 00 грн).

Отже, справа на судові рішення, у якій подана касаційна скарга, є малозначною.

Заявник вказав, що у касаційній скарзі ним порушено питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа має для банку виняткове значення, а тому є підстави для відкриття касаційного провадження. Верховний Суд, дослідивши доводи касаційної скарги та мотиви судових рішень, з такими твердженнями

АТ КБ «ПриватБанк» не погоджується і вважає їх безпідставними.

Випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 01 серпня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя: Є. В. Синельников