Справа № 569/6002/15-ц
УХВАЛА

30 серпня 2018 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді Панас О.В.

при секретарі Корнійчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне подання старшого державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Стариченко І.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, -

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Стариченко І.С. звернулась до суду із поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1 до виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчим листом № 569/6002/15-ц виданий 12.09.2017 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 98060 гривень заборгованості за договором позики та 5318грн.20 коп. судового збору. Подання обґрунтовує тим, що на виконанні Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області знаходиться виконавче провадження 54710118 з виконання виконавчий лист № 569/6002/15-ц виданий 12.09.2017 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 98060 гривень заборгованості за договором позики та 5318грн.20 коп. судового збору. За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_2, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1. 15.09.2017 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов'язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Проте дана постанова боржником не отримана згідно повідомлення про повернення поштового відправлення. Проте рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п'ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження". 25.09.2017 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. Згідно відповіді УПФУ боржник пенсії не отримує. Згідно відповіді УПФУ про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи інформації не знайдено. Згідно відповіді ДФС про джерела отримання доходів боржників-фізичиих осіб-інформація відсутня.

Згідно відповіді ДФС про наявність рахунків відкритих боржником-інформація відсутня.

Згідно відповіді ТСЦ 5641 за боржником транспортні засоби не зареєстровані.

Згідно інформаційної довідки права власності на нерухоме майно за боржником не зареєстровано.

Виконавцем на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця (копії надаються) для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_2 на виклики не з'явився, про причини неявки не повідомив виконавця.

За повідомленням Державної міграційної служби України від ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2, виданим 05.11.2009 органом видачі 5601.

На запит виконавця, Державною прикордонною службою України листом від

02.01.2018 повідомлено про те, що ОСОБА_2, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, неодноразово перетинав державний кордон України.

При неодноразовому виході державного виконавця за адресою проживання боржника вказаною у виконавчому документі застати боржника вдома не вдавалося, в дверях залишено виклик до державного виконавця проте на його не відреаговано.

Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його.

Дане ухилення підтверджується тим, що згідно заяви боржника від 14.06.2018 боржник, ОСОБА_2 зобов'язувався щомісячно, частково проплачувати борг на користь ОСОБА_3, проте станом на сьогоднішній день ним не було сплачено жодної гривні ні на рахунок відділу ДВС ні на рахунок стягувана. Не надано жодної квитанції про повну чи часткову сплату даного боргу. В судове засідання старший державний виконавець Стариченко І.С. не з'явилася, згідно поданої заяви встановлено, що перебуває у відпустці. Сторони в судове не викликалися відповідно до ч.4 ст. 441 ЦПК України. Дослідивши матеріали подання, суд дійшов до висновку що підстави для задоволення подання відсутні. Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості. Статтею 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України № 3857-ХІІ у редакції від 10.12.2015 встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань. Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання. Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п. 1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено. Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон. Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон. Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Встановлено, що ухвалою Рівненського міського суду від 21.03.2018 року відмовлено у задоволенні подання старшого державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Стариченко І.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 у зв'язку з тим, що при розгляді подання факт ухилення ОСОБА_2 від виконання судового рішення , підтвердження не знайшов.

З оглянутої копії листа на № 78590 від 24.11.2017 р. Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України вбачається, що боржник ОСОБА_2 перетинав державний кордон України лише двічі 20.09.2017 р. та 28.09.2017 р., після 21.03.2018 року не перетинав державний кордон України.

У поданні державним виконавцем не вказано доказів того, що боржник має намір повторно виїхати за межі України або зробить це з метою ухилення від виконання судового рішення. Наявність лише самого зобов'язання не наділяє відділ ДВС правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Оскільки, відповідно до ч. 4ст. 441 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

Також слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

З пояснень виконавця та матеріалів, долучених до подання, не вбачається підстав для обмеження у праві виїзду ОСОБА_4 за межі України.

Судом не встановлено фактів, що ставлять під загрозу питання примусового виконання судового рішення та потребують тимчасового обмеження права виїзду боржника за межі України.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні подання старшого державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Стариченко І.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом п"ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В.Панас