Справа № 454/2730/17 Головуючий у 1 інстанції: Струс Т.В.
Провадження № 22-ц/811/881/18 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Фейір К.О.

без участі сторін, розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 28 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

02 листопада 2017 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 звернулася із зазначеним позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року мала місце дорожньо- транспортна пригода, під час якої водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки «OPEL VECTRA» р.н. НОМЕР_1 та рухаючись ним автодорогою Львів-Луцьк, у напрямку до м. Львова, при проїзді її ділянки в районі 62 км, що по вул.Широка в с.Сабанівка Львівської області, допустила виїзд керованого нею автомобіля праворуч за межі проїзної частини дороги, що призвело до зіткнення автомобіля з електроопором та перевиртання автомобіля на лівий бік. В результаті ДТП пасажир автомобіля марки «OPEL VECTRA» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_5 від отриманих травм помер.

16 січня 2017 року вироком Радехівського районного суду Львівської області у справі №451/1359/16-к ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на 1 рік. Цивільний позов у справі №451/1359/16-к потерпілою ОСОБА_2 не заявлявся.

30 травня 2017 року ОСОБА_2 подала заяву до Моторного (транспортного) страхового бюро України про виплату страхового відшкодування, за шкоду заподіяну в результаті трагічної загибелі сина - ОСОБА_6, що мало місце ІНФОРМАЦІЯ_1 року на підставі якої було зареєстровано страхову справу за №14-РL -UА - 17/10859.1.

Листом №19537 від 14 серпня 2017 року відповідач повідомив про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування посилаючись на добровільне відшкодування ОСОБА_4 завданого збитку потерпілій ОСОБА_2

Відмову МТСБУ у виплаті страхового відшкодування позивач вважала незаконною, оскільки, добровільна виплата відшкодування спричиненої шкоди винуватцем ДТП (деліктне зобов»язання) не позбавляє права на відшкодування завданої шкоди внаслідок договірного зобов»язання і такі зобов»язання (договірні та деліктні) не виключають одне одного.

З урахуванням зазначених обставин на підставі ст.ст.1194 та положень Закону України «Про обов»язкове старахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просила:

стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 17400 гривень та 17400 гривень витрат на поховання та спорудження надгробного пам»ятника.

Оскаржуваним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 28 лютого 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування майнової та моральної шкоди - відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те, що потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному, він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Вказує, що судом першої інстанції не була взята ця позиція до уваги, в мотивувальній частині рішення відсутні будь-які доводи щодо спростування чи підтвердження цієї позиції. Таким чином, суд не повно дослідив та з'ясував аргументи наведені в позовній заяві, та не оцінив належним чином фактичні обставини справи.

Також зазначає що винуватцем ДТП лише частково відшкодована моральна та майнова шкода. А, зокрема, моральну шкоду потерпіла оцінює у двісті тисяч гривень.

Посилається на те, що на МТСБУ покладено обов'язок здійснити відшкодування моральної шкоди, а також витрат понесених на поховання потерпілого.

Вказує, що позивач, зі свого боку, подав заяву про страхове відшкодування з усіма необхідними додатками згідно ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання підтверджується копією витягу з кримінального провадження №0000392, що був поданий з заявою про страхове відшкодування в додатках під п.5. Розмір заподіяної шкоди, в даному випадку, складається із моральної шкоди та майнової шкоди - витрати на поховання. Розмір моральної шкоди встановлюється п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і не потребує подання якихось документів на підтвердження даного факту. Розмір майнової шкоди, в даному випадку, витрати на поховання, підтверджується товарним чеком від 26.08.2016 року та товарним чеком від 15.09.2016 року, які були також подані разом із заявою про страхове відшкодування в додатках під п. 6, 8 відповідно.

Відтак, на думку скаржника, позивач виконав свої обов'язки щодо надання страховику (МТСБУ) усіх необхідних документів, які підтверджують його право на отримання страхового відшкодування.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення Сокальського районного суду Львівської області від 28 лютого 2018 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з прийняттям постанови.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у зв»язку із добровільним відшкодуванням винуватцем ДТП спричиненої позивачу шкоди, зобов»язання вважається припиненим. Крім того, позивач не виконала свого обов»язку, щодо повідомлення МТСБУ обставин, викладених у листі від 14 серпня 2017 року щодо проведення взаєморозрахунків між винуватцем ДТП і потерпілою, що і призвело до неможливості страховика встановити розмір заподіяної потерпілій шкоду та провести виплату страхового відшкодування.

З таким висновком суду погодитися не можна виходячи із наступних підстав.

Судом та матеріалами справи установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року мала місце дорожньо- транспортна пригода, під час якої водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки «OPEL VECTRA» р.н. НОМЕР_1 та рухаючись ним автодорогою Львів-Луцьк, у напрямку до м. Львова, при проїзді її ділянки в районі 62 км, що по вул.Широка в с.Сабанівка Львівської області, допустила виїзд керованого нею автомобіля праворуч за межі проїзної частини дороги, що призвело до зіткнення автомобіля з електроопором ота первиртання автомобіля на лівий бік. В результаті ДТП пасажир автомобіля марки «OPEL VECTRA» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_5 від отриманих травм помер.

16 січня 2017 року вироком Радехівського районного суду Львівської області у справі №451/1359/16-к ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на 1 рік. Цивільний позов у справі №451/1359/16-к потерпілою ОСОБА_2 не заявлявся.

30 травня 2017 року ОСОБА_2 подала заяву до Моторного (транспортного) страхового бюро України про виплату страхового відшкодування, за шкоду заподіяну в результаті трагічної загибелі сина - ОСОБА_6, що мало місце ІНФОРМАЦІЯ_1 року на підставі якої було зареєстровано страхову справу за №14-РL -UА - 17/10859.1.

Листом №19537 від 14 серпня 2017 року відповідач повідомив про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування посилаючись на добровільне відшкодування ОСОБА_4 завданого збитку потерпілій ОСОБА_2

Згідно розписки від 21 вересня 2017 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_4 50 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, внаслідок загибелі сина ОСОБА_6 в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо- транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи.

Згідно п.27.2 ст.27 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадку, передбачених підпунктами «г» і «г» пункту 41.1 та підпунктами «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до п.27.4 ст.27 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам»ятника за, умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред»явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Таким чином наведеними нормами, на МТСБУ покладено обов»язок здійснювати відшкодування моральної шкоди, а також витрат понесених на поховання потерпілого ОСОБА_5

Позивач ОСОБА_2 зі свого боку 30 травня 2017 року подала заяву про страхове відшкодування з усіма необхідними додатками згідно ст.35 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання підтверджуються копією витягу з кримінального провадження №0000392, що був поданий із заявою про страхове відшкодування.

Розмір заподіяної шкоди, в даному випадку, складається із моральної шкоди та майнової шкоди - витрати на поховання.

Розмір моральної шкоди, у даному випадку визначався потерпілою відповідно до п.27.2 та ст.27 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Розмір майнової шкоди, в даному випадку, витрати на поховання, підтверджуються товарним чеком від 26 серпня 2016 року та товарним чеком від 15 вересня 2016 року, які були також подані позивачем разом із завою про страхове відшкодування.

Отже, позивач належно виконав свої обов» язки, щодо надання страховику (МТСБУ) усіх необхідних документів, які підтверджують його право на отримання страхового відшкодування.

При таких обставинах суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивач не виконала своїх зобов»язань перед страховиком.

Крім того, відсутні будь-які інші підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування та випадків коли шкода не відшкодовується які зазначені у ст.ст.32,37 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Добровільне відшкодування завданого збитку винуватцем ДТП не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування згідно зазначених статей.

Враховуючи позиції наведені в постановах Верховного суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15 та від 06 лютого 2018 року у справі №553/219/16-ц, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про те, що добровільне відшкодування завданої шкоди винуватцем ДТП, позбавляє обов»язку МТСБУ здійснити відшкодування, визначені ст.27 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Визначаючи розмір моральної шкоди який підлягає стягненню з МТСБУ на користь ОСОБА_2 суд виходить з того, що загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) буде становити 17 400 гривень. Де 1450 гривень - мінімальна заробітна плата на день настання страхового випадку (на серпень 2016 року) х 12.

Позивачка ОСОБА_2 витратила на поховання сина ОСОБА_6 35000 гривень, що підтверджуються товарним чеком від 26 серпня 2016 року та товарним чеком від 15 вересня 2016 року, однак визначаючи розмір майнової шкоди який підлягає стягненню з МТСБУ на користь ОСОБА_2 суд виходить з того, що загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) не може перевищувати 17 400 гривень. Де 1450 гривень - мінімальна заробітна плата на день настання страхового випадку (на серпень 2016 року) х 12.

Зазначених обставин не врахував суд першої інстанції та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2

З урахуванням вищезазначеного апеляційна скарга підлягає до задоволення, рішення Сокальського районного суду Львівської області від 28 лютого 2018 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з прийняттям нової постанови про задоволення позову ОСОБА_2

За подання позовної заяви позивач ОСОБА_2 мала сплатити 640 гривень, за апеляційну скаргу відповідно 960 гривень, разом 1600 гривень. Остання звільнена від сплати судового збору відповідно до п.2 ч.1 ст.53 Закону України «Про судовий збір».

Тому, у зв»язку із задоволенням позову, судові витрати в сумі 1600 гривень відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України слід покласти на відповідача - Моторно (транспортное) страхове бюро України.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст.ст., 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 28 лютого 2018 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 17400 гривень та 17400 гривень витрат на поховання та спорудження надгробного пам»ятника.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України 1600 гривень судових витрат в дохід держави.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2018 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.