АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2018 року м. Чернівці справа № 724/172/18

Апеляційний суд Чернівецької області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Лисака І. Н.

суддів: Владичан А.І., Перепелюк І.Б.,

секретар: Костюк Л.С.,

позивач: публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач: ОСОБА_1,

при розгляді справи за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 24 квітня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Єфтеньєва О.Г., повний текст якого складено 24 квітня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.03.2012 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Також відповідач при укладенні кредитного договору надав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Оскільки, ОСОБА_1 не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, станом на 30.11.2017 року у нього утворилася заборгованість у розмірі 117 000 грн., яка складається з наступного: 7 220 грн. 22 коп. - заборгованість за кредитом; 109 779 грн. 78 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Також, посилається на те, що банк надав суду належні та допустимі докази, які є необхідними та достатніми для підтвердження факту наявності простроченої заборгованості за договором та її розмір, що не спростовано відповідачем.

У зв'язку з цим, позивач просив стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати.

Провадження №22-ц/794/707/18 Категорія 27

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 24 квітня 2018 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить

рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

При цьому вказує, що у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відповідач власноручним підписом засвідчив, що заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами є договором про надання банківських послуг. Крім того, наданого розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 активно користувався кредитною карткою, знімав кредитні кошти та поповнював картку.

Зазначає, що матеріали справи не містять заперечення відповідачем факту підписання заяви позичальника на отримання кредитної картки, сам кредитний договір повністю або в частині не визнавався недійсним.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, та приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам відповідає в повному об'ємі.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив того, що копія анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 11.03.2012 року є неналежної якості, з неї неможливо встановити, які саме послуги надавались банком та кредитний ліміт, умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 11.03.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.8).

Витяг із тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови і правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» при укладенні кредитного договору відповідачем особисто не підписані (а.с.9-33).

З розрахунку заборгованості за кредитним договором, вбачається, що станом на 30.11.2017 року у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 117 000 грн., яка складається з наступного: 7 220 грн. 22 коп. - заборгованість за кредитом; 109 779 грн. 78 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом (а.с.6-7).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.526, ч.1 ст.530 ЦПК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

На підтвердження заявлених позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» надало суду анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» від 11.03.2012 року, в якій зазначено особисту інформацію відповідача, а також, що він ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, просить оформити на своє ім'я картку. В переліку зазначених у анкеті банківських послуг відсутня відмітка відповідача про обраний ним вид картки, не заповнена графа щодо обраного ним кредитного ліміту, тарифи та відомості про картку.

Згідно зазначеної анкети-заяви, сторони погодили лише наступні умови кредитування: позичальник виявив бажання оформити на своє ім'я платіжну картку без зазначення її виду та бажаного ліміту кредитування.

Позичальник розписався за те, що він згоден з тим, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають договір між сторонами про надання банківських послуг. Також, зазначено, що Клієнт ознайомлений з Правилами і Тарифами банка (а.с.8).

Отже, з наведеного вбачається, що банком не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, що унеможливлює встановити наявний розмір заборгованості та строк дії договору (картки), розрахунок заборгованості не є належним та допустимим доказом на підтвердження випуску (перевипуску) карти із зазначенням номеру, строку дії.

Оскільки даний спір виник з приводу виконання кредитного договору, банк зобов'язаний був довести, що він виконав свої зобов'язання та надав відповідачу кредитні кошти відповідно до істотних умов кредитного договору, оскільки ця обставина матеріалами справи не підтверджена і таких доказів позивачем суду не надано, тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 23.05.2018 року по справі №756/15188/16-ц та обставини цієї справи є відмінними від обставин справи №598/752/16, за якою Верховним Судом того ж дня викладено протилежну правову позицію щодо можливості встановлення фактичних обставин справи судами попередніх інстанцій.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 24 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте касаційна скарга на неї може бути подана протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - /І.Н. Лисак/

Судді - /А.І. Владичан, І.Б. Перепелюк/

Згідно з оригіналом: