Провадження №4-с/447/11/18
Справа №447/1948/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2018 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Павліва В.Р.

за участю секретаря судового засідання Волківської-Любінської Н.Б.,

розглянувши справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересована особа Державний виконавець Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця,

в с т а н о в и в :

15.08.2018 ОСОБА_1 подав скаргу відповідно до якої просить: визнати дії державного виконавця бездіяльністю, які полягають у не направленні заявнику постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та зобовязати державного виконавця направити заявнику цю постанову; визнати дії державного виконавця бездіяльністю щодо не повернення заявнику зайво сплаченого судового збору у розмірі 8637,89 гривень та зобовязати державного виконавця повернути такий. В обгрунтування скарги заявник навів те, що у державного виконавця перебувало на виконанні виконавче провадження про стягнення з заявника 126839,40 гривень. Заявник офіційно працевлаштований, тому роботодавець щомісяця перераховував з його заробітної плати кошти на примусове виконання рішення суду. 07.08.2018 заявник дізнався від роботодавця, що стягнення за виконавчим документом припинено, оскільки державний виконавець повернув виконавчий документ стягувачу. Постанову про повернення виконавчого документа стягувачу заявнику державний виконавець не надіслав. За період примусового виконання рішення з заявника фактично стягнули на виконання рішення суду 40460,50 гривень. Тому, виконавчий збір, який мав стягнути державний виконавець після закінчення виконавчого провадження мав становити 4046,05 гривень. Але державний виконавець стягнув з заявника виконавчий збір у розмірі 12683,94 гривень, що суперечить закону.

Державний виконавець подала заперечення на скаргу, відповідно до якого зазначила, що відповідно до ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягується у розмірі 10% суми, що підлягає примусовому стягненню, а відповідно до ст.40 цього закону державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа стягувачу виносить постанову про стягнення виконавчого збору, тому збір правомірно стягнено у повному обсязі, а скарга є безпідставною. Крім того, долучила копію супровідного листа, згідно з яким 11.05.2018 на адресу ОСОБА_1 було надіслано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 11.05.2018.

Дослідивши подані документи, матеріали виконавчого провадження ВП №45426333, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги заявника, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду скарги, суд встановив наступні обставини та надав їм оцінку.

12.11.2014 державний виконавець відкрила виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 15.01.2010 №2-589/09, загальна сума, що підлягала стягнення, становила 126839,40 гривень.

12.11.2014 було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника.

07.05.2018 стягувач подав заяву про повернення виконавчого документа стягувачу.

На підставі постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 11.05.2018 стягнення з заробітної плати боржника було припинено.

Згідно з довідкою від 22.05.2018 №1567 з ОСОБА_1 утримано та перераховано у виконавчому провадженні ВП №45426333: борг на користь стягувача у розмірі 37346,85 гривень; витрати - 3113,70 гривень; виконавчий збір 12683,94 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копія постанови про повернення виконавчого документа стягувачу надсилається державним виконавцем сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Державний виконавець не надала доказів на підтвердження виконання вимог ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» щодо надсилання постанови від 11.05.2018 заявнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення, а тому суд доходить висновку, що право заявника на отримання копії постанови було порушено. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимога заявника щодо визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця, яка полягає у не направленні заявнику постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, підлягає задоволенню. Державного виконавця слід зобовязати надіслати заявнику цю постанову рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до ч.2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка була чинною на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору) виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Таким чином, відповідно до ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка була чинною на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору) державний виконавець не пізніше ніж 14.05.2018 повинна була винести постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі, що становить 10 відсотків суми, що фактично стягнута 4046,05 гривень.

Однак, заявник не оскаржує рішення державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 12683,94 гривень. Натомість він просить визнати дії державного виконавця бездіяльністю щодо не повернення заявнику зайво сплаченого судового збору у розмірі 8637,89 гривень та зобовязати державного виконавця повернути такий.

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом.

Таким чином, спосіб захисту порушеного права має бути ефективним, щоб в результаті ухвалення судового рішення про задоволення вимог заявника порушені права особи могли бути поновлені.

Заявник вибрав неналежний спосіб захисту свого порушеного права, оскарживши бездіяльність державного виконавця, оскільки його право може бути поновлене лише у випадку визнання неправомірним рішення державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 12683,94 гривень.

Враховуючи наведене, у задоволенні вимог про визнання дій державного виконавця бездіяльністю щодо не повернення заявнику зайво сплаченого судового збору у розмірі 8637,89 гривень та зобовязання державного виконавця повернути судовий збір - слід відмовити.

Керуючись ст. 450, 451 ЦПК України, ст. 27, 28, 40 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

п о с т а н о в и в :

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця, яка полягає у не направленні заявнику постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 11.05.2018 у виконавчому провадженні ВП №45426333.

Зобовязати державного виконавця надіслати ОСОБА_1 постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 11.05.2018 у виконавчому провадженні ВП №45426333 рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, Стрийський міськрайонний відділ державної виконавчої служби повинен повідомити суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Ухвала, що постановлена судом в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом пятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому копії відповідної ухвали суду.

Суддя: Павлів В. Р.