233 № 233/4785/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
22 грудня 2018 року м.Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Бєлостоцької О.В.,
за участю секретаря Теліціної О.О.,
позивача -
відповідача -
представника третьої особи -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Відділ у справах дітей Червоноградської міської ради Львівської області, про надання дозволу на зняття з реєстрації та реєстрацію місця проживання неповнолітньої дитини без згоди батька, -
13 вересня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2, третя особа - Відділ у справах дітей Червоноградської міської ради Львівської області, про надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з житлової площі за адресою: АДРЕСА_2, та на реєстрацію його місця проживання разом з матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на житлову площу за адресою: АДРЕСА_1, без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що знаходилась з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 28 лютого 2011 року. Від шлюбу вони мають дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу батьків постійно проживає з матір*ю, спочатку у м. Макіївці Донецької області, а у подальшому у м. Червоноград Львівської області, куди позивач з сином у 2014 році виїхали з зони АТО. Позивачка у теперішній час перебуває у другому шлюбі з ОСОБА_4 та проживає з сім*єю у придбаній нею у березні 2018 року квартирі за адресою: АДРЕСА_1. Позивачка матеріально утримує та піклується про сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач з часу розірвання шлюбу участі у вихованні та догляді за дитиною не приймає, розвитком сина не цікавиться, матеріальної допомоги на його утримання не надає, не сплачує аліменти. Спроб зв*язатися чи побачитися з дитиною за цей час відповідач, який залишився проживати у м. Макіївка Донецької області, не робив. У теперішній час існує необхідність зареєструвати місце проживання дитини, яка залишається зареєстрованою за адресою у м. Макіївці Донецької області, однак позивачка позбавлена такої можливості без письмової згоди батька дитини. Відповідач згоди на зняття з реєстрації і реєстрацію місця проживання за фактичним постійним місцем мешкання позивачу не надає. Після розлучення з відповідачем сторони добровільно домовилися, що дитина у подальшому проживатиме з матір*ю, тому спору про визначення місця проживання дитини між ними немає. Просить суд надати дозвіл на зняття малолітньої дитини з місця реєстрації та реєстрацію дитини за її фактичним місцем проживання без згоди батька.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, звернулася з заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 23).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення був належним чином повідомлений шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України, відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України.
Представник третьої особи - Відділу у справах дітей Червоноградської міської ради Львівської області, у судове засідання не з'явився, просив розглянути справу за його відсутності. З рішення виконкому Червоноградської міської ради Львівської області від 13 листопада 2018 року № 213 вбачається, що виконавчий комітет Червоноградської міської ради покладає на розсуд суду вирішення питання про зняття з реєстрації місця проживання малолітнього ОСОБА_3 за адресою: : АДРЕСА_2 та його реєстрацію за адресою: АДРЕСА_1 без згоди батька - ОСОБА_2 (а.с.54).
З*ясувавши позицію позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що сторони по справі знаходились у зареєстрованому шлюбі, який розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів Червоногвардійським відділом ДРАЦС Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області зроблено відповідний актовий запис за № 19 від 28 лютого 2011 року, як це вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_3 (а.с. 4).
Згідно копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_4, виданого Червоногвардійським відділом РАЦС Макіївського міського управління юстиції Донецької області 15 березня 2006 року (а.с. 5), сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
З 16 квітня 2015 року позивачка у справі перебуває у шлюбі із ОСОБА_4, зареєстрованому Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 68, у зв*язку із чим нею змінено прізвище з «ОСОБА_1» та «ОСОБА_1» (а.с. 6, 14).
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа, за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою УСЗН Червоноградської міської ради Львівської області № НОМЕР_1 від 20 серпня 2018 року (а.с. 13), законним представником, що супроводжує дитину, є позивачка ОСОБА_1
Згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 02 березня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Заєць В.М., за реєстровим № 327 (а.с. 11), позивачкою ОСОБА_1 придбано у власність квартиру АДРЕСА_1, яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею - 46,2 кв.м, житловою площею - 29,1 кв.м.
Відомості про реєстрацію права власності внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним витягом (а.с. 12).
Відповідач у справі - ОСОБА_2, на підставі виконавчого листа № 2-2260/2009р., виданого Червоногвардійським районним судом м. Макіївки Донецької області 22 жовтня 2009 року, є платником аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 (а.с. 8-9), згідно позначки у виконавчому листі відповідач має борг по сплаті аліментів (а.с. 9 зворот).
Як зазначено позивачкою, після розірвання шлюбу сторін у справі малолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за домовленістю батьків проживає разом з матір*ю та знаходиться на її утриманні. Зазначена обставина відповідачем не спростована.
На даний час у позивачки виникла необхідність зняття малолітнього сина з реєстрації місця проживання та реєстрації його за її фактичним місцем проживання за умови неможливості отримання на це дозволу у відповідача.
Згідно із частинами 1 і 3 статті 151 Сімейного Кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.
В силу частини 1 статті 154 Сімейного Кодексу України батьки мають право на самозахист своєї дитини.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження начального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.
Відповідно до ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.
Згідно частини 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
В силу вимог ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.
Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.
Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року №207 передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).
Відповідно до п.26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» від 02.03.2016 року №207, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).
Вирішуючи питання щодо надання дозволу позивачці на зняття малолітньої дитини з місця реєстрації та реєстрацію дитини за її фактичним місцем проживання, суд враховує, що саме позивачка, як матір дитини, має переважне право перед іншими особами на особисте виховання і на самозахист своєї дитини, її вимоги зводяться на отримання дозволу на зняття з реєстрації та реєстрацію малолітнього сина за її фактичним місцем проживання, а без письмової згоди батька вона не може вчинити ці дії.
Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьківських прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
При цьому, згідно до приписів ч. 2-4 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину.
Крім того, відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закон України «Про охорону дитинства»).
При цьому, як визначено ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому, переміщення або утримування дитини розглядаються як незаконні, якщо: при цьому порушуються права піклування про дитину, що належать будь - якій особі, установі або іншому органу, колективно або індивідуально, відповідно до законодавства держави, у якій дитина постійно мешкала до переміщення або утримування; та у момент переміщення або утримування ці права ефективно здійснювалися, колективно або індивідуально, або здійснювалися б, якби не переміщення або утримування.
Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.
Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під піклуванням і під відповідальністю своїх батьків та в будь-якому випадку в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості (Принцип 6 Декларації прав дитини).
Відповідно до Принципів 4, 7 Декларації прав дитини, дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти. Найкраще забезпечення інтересів дитини щодо її освіти та навчання має бути керівним принципом для батьків.
Декларація прав дитини зобов'язує держав - учасниць забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1 і ч. 2 ст. 3). Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ч. 1 ст. 18).
Отже, сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.
У відповідності до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом.
Проаналізувавши всі обставини справи, та враховуючи, що позивач має намір зареєструвати малолітнього сина, який з нею проживає, за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1, з одночасним зняттям з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2, суд доходить висновку, що це відповідає інтересам дитини. Відсутність згоди батька дитини порушує її права на вільне пересування, реєстрацію місця проживання. Суд звертає увагу, що відповідач у судове засідання не з*явився та доказів протилежного суду не надав.
За таких обставин, суд не вбачає підстав у ненаданні дозволу на зняття з реєстрації місця проживання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з житлової площі за адресою: АДРЕСА_2, та на реєстрацію його місця проживання разом з матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на житлову площу за адресою: АДРЕСА_1, без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, а тому, позовні вимоги підлягають задоволенню.
В силу ст.. 141 ЦПК України у зв*язку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають відшкодування судові витрати у справі, які складаються з витрат, пов*язаних зі сплатою судового збору (а.с. 1), та витрати на професійну правничу допомогу згідно акту виконаних робіт та калькуляції оплати послуг з надання правової допомоги адвоката (а.с. 15-17).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2,5,10-13,76-81, 141, 259,263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_2) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3), третя особа - Відділ у справах дітей Червоноградської міської ради Львівської області, про надання дозволу на зняття з реєстрації та реєстрацію місця проживання неповнолітньої дитини без згоди батька - задовольнити.
Надати дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з житлової площі за адресою: АДРЕСА_2, та на реєстрацію її місця проживання разом з матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на житлову площу за адресою: АДРЕСА_1, без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов*язані зі сплатою судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок, та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення виготовлений 26 грудня 2018 року.

Суддя :