Справа № 222/1512/18
Провадження № 2/222/462/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Подліпенця Є.О.,

з участю секретаря Темір В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нікольське в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 12.09.2018 року звернулася до суду з позовною заявою в якій просила збільшити розмір аліментів, які сплачує відповідач ОСОБА_2 за рішенням Нікольського суду від 28.05.2010 року на її користь на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 300 грн. до 50 відсотків прожиткового мінімуму.

Ухвалою судді від 13.09.2018 року вищезазначену позовну заяву на підставі ст. 185 ЦПК України було залишено без руху для зазначення в ній реєстраційного номера облікової картки платника податків або номера і серії паспорта особи позивачки та відповідача, або зазначення про відсутність цих відомостей у позивачки, зазначення відомостей щодо наявності у позивачки або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви, підтвердження позивачки про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, а також для надання до позовної заяви належним чином засвідчених копій документів, які згідно додатку додаються до неї та надано позивачці десятиденний строк для усунення її недоліків.

28.09.2018 року на виконання вимог вищевказаної ухвали позивачкою було подано позовну заяву в якій позивачка змінила предмет та підставу позову, з виправленими недоліками зазначеними в ухвалі від 13.09.2018 року з додатками.

В поданій позовній заяві від 28.09.2018 року позивачка ОСОБА_1 зазначила, що з 25.04.2009 року вона з відповідачем ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Володарського районного суду Донецької області від 14.10.2010 року було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 17.05.2010 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 300 грн. щомісяця до повноліття дитини. Також зазначила, що згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір отримуваних нею аліментів на дитину ставить її та дитину в скрутне матеріальне становище, порушуються права дитини. Їй відомо, що відповідач має сина від другого шлюбу, інші відомості їй не відомі. В звязку з чим на підставі положень ст. 181 СК України просила змінити спосіб стягуваних з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зі стягнення у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. на стягнення у частці від всіх видів доходів в розмірі 1/6 частки, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більш 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 03.10.2018 року по цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження на підготовче судове засідання.

Крім цього, відповідачу визначено пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам.

Також стороні відповідача разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами.

Стороною відповідача у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подано.

Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 02.11.2018 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що вона з відповідачем ніяких відносин не підтримує та де він знаходиться їй невідомо. Також їй невідомо чи працює він, та чи має постійний заробіток. Інші відомості щодо особи відповідача, як і дані про його доходи також відсутні. Крім цього пояснила, що у неї відсутні докази, якими вона обґрунтовує позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2у судове засідання не зявився. Про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд розглянув справу у відсутність незявившегося відповідача.

Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії 1-НО № 288508 від 03.09.2009 року, позивачка та відповідач є батьками неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 17.05.2010 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 300 грн., починаючи з 01.10.2009 року до її повноліття і дане рішення набуло законної сили 28.05.2010 року.

Відповідно до довідки про склад сімї виконкому Темрюцької сільської ради Нікольського району Донецької області № 584 від 25.05.2018 року позивачка проживає разом з донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Темрюк, вул. Побєди, 56.

Також судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, що підтверджується рішенням Володарського районного суду Донецької області від 14.10.2010 року.

Статтею 15 ЦК України кожній особі гарантовано право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

Статтею 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно положень ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК України визначено способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину. Зокрема ч.1 цієї статті передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частинами 2, 3 цієї статті передбачено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно правового змісту ст. 182 Сімейного Кодексу України судом при визначенні розміру аліментів враховується: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Статтями 183, 184 СК України регламентовано визначення сплати аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а також у твердій грошовій сумі.

Таким чином в силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Між тим статтею 192 СК України передбачено підстави для зміни розміру аліментів, зокрема визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року (справа №143 цс13) Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч.3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з наведених положень закону, правом на звернення до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів наділена особа, з якою проживає дитина, але задоволення такого позову залежить від доведеності підстав для зміни способу стягнення аліментів, а тому є правом суду, а не його обов'язком.

Так, при вирішенні вимог щодо зміни способу раніше стягнутих аліментів суд зобовязаний зясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, зміни, які відбулися - погіршення чи поліпшення їх здоровя, зміни матеріального та сімейного стану та інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Як вбачається із змісту позовних вимог позивачка просить саме змінити спосіб стягнення аліментів змінивши його зі стягнення в твердій грошовій суми на частку від доходу платника, проте позивачкою не зазначено жодної з підстав які б свідчили про можливість зміни способу стягнення аліментів та не надано жодних доказів на підтвердження таких підстав у разі їх існування.

Між тим проаналізувавши надані стороною позивача докази, суд не вбачає існування змін: у майновому, сімейному стані сторін, стані здоровя платника аліментів, дитини, або одержувача аліментів, тощо.

Також з дослідженої позовної заяви вбачається, що позивачка в повній мірі не посилається на зазначені вище обставини, як на підставу задоволення позовних вимог.

З огляду на вищенаведене, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що підстави для зміни способу стягнення аліментів відсутні, в звязку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Крім цього слід зазначити, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд також виходить з того, що стороною позивача на підтвердження можливості сплати відповідачем аліментів в частці від його доходу не надано жодних доказів того, що відповідач працевлаштований та має регулярний дохід, що виключає стягнення з нього аліментів в певній частці.

Також слід зазначити, що інші доводи сторони позивача та надані докази, зокрема копії паспорту, ІПН, свідоцтва про шлюб мають інформативний характер та не спростовують висновків суду.

Між іншим позивачці слід розяснити, що вона не позбавлена можливості з метою захисту прав дитини звернутися до суду із відповідним позовом до відповідача про збільшення розміру стягуваних аліментів, обґрунтувавши належним чином свої вимоги та подавши про це у встановлений процесуальний спосіб відповідні докази.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-83, 89, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355, пп.15.5 п. 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ст.ст. 180-184 СК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Повне рішення складене 26.12.2018 року.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Є.О. Подліпенець