Справа №442/7966/16-ц
Провадження №2/442/129/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі :

головуючого - судді Хомика А.П.,

за участю секретаря судового засідання - Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи на стороні відповідачів - приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Петрів В.Я., третіх осіб на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Органу опіки та піклування виконкому Дрогобицької міської ради, ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та стягнення коштів,-

в с т а н о в и в :

13.12.2016 позивач звернулася до суду із позовом до відповідачів, в якому просить з урахуванням уточнених позовних вимог від 24.07.2017 ( а.с. 200 -202 т.1) : визнати недійсним договір купівлі-продажу житлової квартири від 27.06.2016 №1438, що по АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4; внаслідок визнання такого договору недійсним, застосувати норму ч.2 ст. 216 ЦК України і стягнути з ОСОБА_3 в її користь та в користь її батька ОСОБА_2, якого залучити до участі в справі як позивача, 589 455 грн. в рівних частках.

В обґрунтування позову позивач вказує на те, що 27.06.2016 ОСОБА_3 уклав з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу №1438 житлової квартири, що по АДРЕСА_1 яка належала ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Підставою для набуття права власності на спірну квартиру відповідачем ОСОБА_3 стало рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області по справі №442/6818/14-ц від 20.12.2015, відповідно до якого судом було визнано право власності на спірну квартиру за ним. В подальшому спірне рішення було залишено в силі апеляційною інстанцію, але без врахування доказів та позиції позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Разом з тим, ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження та зупинено виконання оскаржуваного рішення.

Вважає, що під час укладення оскаржуваного договору купівлі-продажу квартири приватним нотаріусом Петрів В.Я. не було враховано, що у спірній квартирі зареєстровані неповнолітні особи: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Такими діями, ОСОБА_3 та третя особа на боці відповідачів - приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Петрів В.Я., умисно порушили права неповнолітніх осіб в частині їх права проживання без надання аналогічного по характеристикам місця проживання.

Разом з тим, в заяві про уточнення позовних вимог, підставою для визнання недійсним договору вказує, що спірну квартиру загальною площею 119,9 кв.м. було продано за ціною 445 270 грн. Вважає, що така ціна була спеціально занижена чим завдано їй матеріальної шкоди. Адже згідно з висновком експертної оцінки від 13.05.2017, ринкова вартість проданого майна становила 1585 230 грн.

Ухвалою суду від 06.06.2017 в прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_8 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_6, ОСОБА_9, Центру з надання адміністративних послуг виконкому Дрогобицької міської ради, третьої особи - Органу опіки та піклування виконкому Дрогобицької міської ради про скасування та зняття з реєстраційного обліку - відмовлено.

Ухвалою суду від 05.09.2017 у справі призначено судову будівельно-технічну документально-оцінювальну експертизу.

03.09.2018 ухвалою суду поновлено провадження у справі, призначено до загального позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_10, позовні вимоги підтримали та дали пояснення, які по суті та змісту відповідають, викладеному у позовній заяві. Позов просили задоволити.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представники відповідача ОСОБА_11 ОСОБА_12, який є одночасно представником відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_11 позову не визнав. У позові просив відмовити через безпідставність.

Представники третьої особи - органу опіки та піклування Дрогобицької міської ради - Яким І.С., Павловська О.В. відносно задоволення позову поклались на думку суду.

Приватний нотаріус Петрів В.Я. щодо задоволення позову поклалась на думку суду.

Суд, заслухавши вступне слово сторін, з'ясувавши обставини, безпосередньо дослідивши докази, дійшов висновку, що у позові слід відмовити.

Судом встановлено, що 13.06.2016 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу квартири, що посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Петрів В.Я., зареєстрований в реєстрі за №1468. Відповідно до вказаного договору ОСОБА_15 продав, а ОСОБА_4 придбав у власність квартиру АДРЕСА_1 за ціною 445 270 грн. ( а.с. 77-78) .

Документом, яким підтверджується право власності продавця на відчужувану квартиру є рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.10.2015 справа №442/6818/14-ц, провадження №2/442/143/2015 (а.с. 79-82), право власності на квартиру зареєстровано державним реєстратором Болехівської сільської ради Дрогобицького району Львівської області Паращаком М.Т. 09.06.2016 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про право власності 14906012, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 06 ( а.с. 133-140).

Підставою винесення такого рішення було те, що 23 травня 2014 р. ОСОБА_3 позичив ОСОБА_1 та її батькові ОСОБА_2 кошти в розмірі 995 775,00 (дев'ятсот дев'яносто п'ять тисяч сімсот сімдесят п'ять) гривень, що по курсу НБУ на час позичання коштів становило 85 000,00 (вісімдесят п'ять тисяч) доларів США. З метою забезпечення виконання зобов'язання між позивачем та відповідачами було укладено 23 травня 2014 р. договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Теплою М.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 290.

Так, згідно п. 10 вказаного договору купівлі-продажу зазначено, що місце проживання малолітніх чи неповнолітніх дітей у квартирі, яка є предметом цього договору, не зареєстровано.

Згідно з довідкою КП « ЖЕО» Дрогобицької міської ради від 29.06.2016 №4338 ОСОБА_3 є власником спірної квартири, в якій ніхто не зареєстрований.

Довідками, що видані КП «ЖЕО» Дрогобицької міської ради від 28.05.2017 №148, та №1886 від 03.05.2017 зазначено про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 ( а.с. 157)

Згідно з відповіддю КП «Управитель «Житлово-експлуатаційне об'єднання» Дрогобицької міської ради від 20.12.2018 №579, наданої на запит суду, повідомлено, що 29.06.2016 КП ЖЕО видало довідку №4338 ОСОБА_3 про те, що він є власником квартири за адресою АДРЕСА_1, в якій ніхто не зареєстрований. Довідка видана діловодом О. Романишин на підставі оригіналу будинкової книжки. Зазначена довідка видавалась на усну вимогу заявника для пред'явлення в нотаріальну контору.

03.05.2017 КП ЖЕО видало довідку №1886 ОСОБА_1 про те, що вона проживає в АДРЕСА_1 на підстав оригіналу будинкової книжки. Зазначена довідка видавалась на усну вимогу заявника для пред'явлення у нотаріальну контору. 25.05.2017 КП « ЖЕО» видало довідку №148 на підставі оригіналу будинкової книжки. Зазначена довідка видавалась на усуну вимогу заявника для пред'явлення за місцем вимоги. Додатково повідомляють про те, що КП «Управитель «ЖЕО» видає довідки про склад сім'ї на підстав оригіналу будинкової книги, отже всі вище довідки видавались особам, які пред'явили будинкові книги на квартиру АДРЕСА_1

Згідно п. 4.6. договору іпотеки 23.05.2014, що посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Теплою М.Ю., який укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, ОСОБА_1 Іпотекодавці стверджують, що за адресою місцезнаходження предмета іпотеки - спірної квартири, не проживають та не зареєстровані малолітні та /чи неповнолітні діти, а також будь-які інші особи, яких за законом повинні утримувати Іпотекодавці, а також відсутні малолітні та чи/неповнолітні діти, що мають право користування Предметом іпотеки ( а.с.160).

Суд бере до уваги те, що спірна квартира не є придатною для проживання. Так, згідно з довідкою Дрогобицького відділення ПАТ «Львівгаз» від 16.06.2017 така квартира не підключена до системи газопостачання, відповідно не встановлено жодних газових приладів та обладнання (а.с. 191 т.1); технічні умови на проектування водопостачання і водовідведення АДРЕСА_1, не видавались, особовий рахунок на послуги водопостачання та водовідведення не відкривались, договір про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення із ОСОБА_1 не укладений ( а.с.192, 219 т.1.); газопостачання в будинку, в якій знаходиться квартира, відсутнє (а.с. 193); технічні умови на встановлення електролічильника в період з 22.05.2014 по 06.06.2017 не видавались; нарахування за використану електроенергію в період з 22.05.2014 по 06.06.2017 не проводились (а.с. 194 -195 довідка ПрАТ «Львівобленерго» Дрогобицький район електромереж).

Згідно статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимим є зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів.

Частиною третьою статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти правочини щодо їх майнових прав, у тому числі й відмовлятися від майнових прав дитини (пункт 3 частини другої статті 177 СК України).

Відповідно до частини третьої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Отже у разі вчинення правочину щодо нерухомого майна (договір іпотеки), право власності на яке або право користування яким мають діти, попередня згода органу опіки та піклування є обов'язковою.

Загальні підстави визнання недійсними правочину і настання відповідних наслідків встановлені ст.ст. 215, 216 ЦК України. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, в тому числі недодержання вимог, за якими зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його волі, а також правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вирішуючи спори щодо захисту прав дітей під час укладення договорів купівлі-продажу, суди повинні в кожному конкретному випадку перевіряти право користування житловим приміщенням дитиною, яке може ґрунтуватися на документальній підставі (довідка про наявність зареєстрованих осіб на житловий площі, серед яких зазначена й дитина) та на законі (стаття 405 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Частиною першою статті 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Разом із тим, передбачене статтею 177 СК України, статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» та статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» положення про необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке має дитина, спрямоване на захист майнових прав дітей, тому підставою для визнання недійсним договору щодо майна, право на яке має дитина, за позовом її батьків є порушення майнових прав дитини внаслідок укладення такого договору, а не сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення такого договору.

Зазначений правовий висновок висловлений в постановах Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2940цс15 та від 10 лютого 2016 року № 6-3005цс15.

Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 09 жовтня 1979 року в справі «Ейрі проти Ірландії» (пункт 24), рішення від 13 травня 1980 року в справі «Артіко проти Італії» (пункт 35), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

У зв'язку з наведеним суди повинні виходити з того, чи мали неповнолітні діти право користування спірним будинком на момент укладення договору купівлі-продажу, та чи порушено внаслідок відчуження житлового будинку їх немайнові права (право користування зазначеним житлом).

Таким чином, суд дійшов висновку, що реєстрація позивачки та членів її сім'ї, зокрема її малолітніх дітей була здійснена без намірів реального проживання, оскільки спірна квартира не була та не є придатною для такого, а також з метою створення перешкод для реалізації цієї квартири новим власником, зважаючи на чисельні судові спори, адже така здійснена саме за місяць до набуття відповідачем права власності в результаті задоволення судом позову ОСОБА_3 і подальшого її відчуження.

Оспорюваний договір купівлі-продажу не зменшив і не обмежив права позивача та її дітей, які не користувались квартирою. Крім цього, така перед вибуттям з власності позивачки перебувала у іпотеці відповідача ОСОБА_3 і позивачкою чітко було зазначено, що жодних прав малолітні, неповнолітні діти на таку кваратиру не мають.

При посвідченні спірного договору купівлі-продажу квартири приватний нотаріус Петрів В.Я. діяла в межах чинного законодавства, враховуючи, що з наданих для проведення нотаріальної дії документів, не вбачалось, що в даній квартирі зареєстровані будь - які особи, зокрема діти.

Таким чином, підстав для визнання оскаржуваного договору недійсним з підстав порушення прав дітей немає.

Що стосується заниження ціни предмету договору купівлі - продажу квартири, то суд також не вбачає підстав для визнання такого договору недійсним.

Так, згідно звіту про незалежну оцінку майна ПП «Експерт» ( а.с. 84) ринкова вартість спірної квартири №1, загальною площею 111,9 кв.м. становить 445 270 грн. без ПДВ станом на 29.06.2016 ( а.с. 85, 95). Так, судом встановлено, що у кінцевому висновку адреса квартири зазначена АДРЕСА_1 однак результати відбору об'єктів наведені з м. Дрогобича та Стебника ( а.с. 92).

Відповідно до висновку експерта №5036 від 27.08.2018 судово оціночної будівельної експертизи Львівського науково - дослідного інституту судових експертиз ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 в цінах станом на 23.05.2014 могла становити 1161 936 грн; станом на 30.06.2016 - могла становити 1816 271; у період з 23.05.2014 до 31.06.2016 ринкова вартість квартири не зменшилась. Фактично вартість даної квартири за вищезазначений період збільшилась на 654 335 грн. Технічний стан приміщень квартири за період з 30.06.2016 до часу проведення експертизи не змінився, не зазнав ні погіршень, ні покращень.

За загальним положенням про договір (частина перша статті 626 ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Істотними умовами договору купівлі-продажу, за загальним правилом, є умови про предмет та ціну.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні

Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу.

Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Визначаючи підставу для визнання договору недійсним як занижену ціну, позивачка покликається на те, що внаслідок такого їй було завдано матеріальної шкоди в розмірі 1139 960 грн., тобто різницю між оцінкою за оскаржуваним договором та оцінкою, яка проведена на її замовлення, однак таке не може бути належною підставою, оскільки позивачі не є стороною оспорюваного договору. Враховуючи те, що судом не встановлено порушення законних прав позивача у зв'язку з не зазначенням бажаної для неї ціни у договорі купівлі-продажу квартири, з урахуванням тієї обставини, що вказана істотна умова не впливає на права чи інтереси продавця ОСОБА_3 і покупця ОСОБА_4, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цілому.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, так як у позові відмовлено, судовий збір позивачу не відшкодовується.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265, ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

У позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи на стороні відповідачів - приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Петрів В.Я., третіх осіб на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Органу опіки та піклування виконкому Дрогобицької міської ради про визнання договору купівлі-продажу недійсним та стягнення коштів - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.12.2018.

Суддя: Хомик А.П.