Провадження № 2/742/1035/18
Єдиний унікальний № 742/2412/18
РІШЕННЯ
29 серпня 2018 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого-судді Циганка М.О., за участю секретаря судового засідання Чміль С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та зобов»язання вчинити дії,-
встановив:
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та зобов»язання вчинити дії. Свої уточнені позовні вимоги мотивує тим, що 08 лютого 2011 року між ними був зареєстрований шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області. Від подружнього життя сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя і 27 грудня 2013 року рішенням Прилуцького міськрайонного суду шлюб між сторонами було розірвано. Починаючи з 26 грудня 2014 року ОСОБА_3 проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні. Оскільки, позивач в 2006 році отримав травму та йому встановлено ІІ групу інвалідності, тому не працює, та його єдиним джерелом доходу є пенсія по інвалідності, розмір якої мінімальний, та враховуючи, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому ним і подано до суду позов про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнення заборгованості по аліментах з 26 грудня 2014 року до дати звернення до суду; зобов»язання щороку сплачувати половину вартості путівки в оздоровчий профілакторій, а також відшкодувати половину витрат по фіскальному чеку на ліки, якщо дитина хворіє.
Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнала частково в частині стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі однієї чверті свого заробітку (доходу).
Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з»ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, приходить до висновку, що позову підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:
Згідно копії рішення Прилуцького міськрайонного суду від 27 грудня 2013 року у цивільному провадженні №2/742/1730/13 (єдиний унікальний №742/6567/13-ц), шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 08 лютого 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області, розірвано. Рішення набрало законної сили 09 січня 2014 року (а.с.10).
У відповідності до копій Свідоцтва про народження серії І-ЕЛ №193976 від 16 травня 2017 року ОСОБА_3 народилася 26 червня 2011 року та її батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.11).
Судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою міськрайонного центру надання адміністративних послуг Прилуцької міської ради від 12 липня 2018 року за №2048 та не заперечувалося сторонами в судовому засіданні (а.с.13).
Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
У відповідності до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч.1,2 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України).
При цьому, ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За таких обставин, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, враховуючи, що спільна дочка сторін ОСОБА_3 є неповнолітньою та проживає із позивачем та перебуває на його утриманні, при цьому суд враховує, що позивач є особою з другою групою інвалідності, та його єдиним доходом є пенсія по інвалідності, а відповідач є працездатною особою молодого віку, яка працює та має постійних дохід, що свідчить про можливість виконання нею обов'язків по утриманню дитини, тому суд вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки та стягувати з відповідача аліменти в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття з дати подання позову до суду. Саме такий розмір аліментів, на думку суду, має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Щодо задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментах з 26 грудня 2014 року до дати звернення до суду, суд враховує, що у відповідності до ч.1, 2 ст.191 ЦПК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, але таких доказів позивачем суду не надано, а навпаки як вбачається з Виписки по картці ОСОБА_2 ПАТ КБ «Приватбанк», остання направляла кошти на ім»я ОСОБА_4, на утримання дитини, про що і підтверджено в суді, тому в цій частині в задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до положень ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
У відповідності до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст.185СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року по справі №6-1296цс15, виходячи з аналізу ст. 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).
За таких обставин, оскільки позивачем не надано доказів, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, тому в задоволенні позову в частині зобов»язання відповідача щороку сплачувати половину вартості путівки в оздоровчий профілакторій, а також відшкодувати половину витрат по фіскальному чеку на ліки, якщо дитина хворіє, слід відмовити.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.
Керуючись вищевикладеним, на підставі ст. ст.12, 13, 81, 258-259, 263, 264, 265, 352, 354, 355, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та зобов»язання вчинити дії - задовольнити частково.
Стягувати щомісячно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_6/14, починаючи з 25 липня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь держави 704 грн. 80 коп. судового збору.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О.Циганко