АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/1524/18 Номер провадження 22-ц/786/1748/18Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Хіль Л.М,

розглянувши в порядку письмового провадження у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 травня 2018 року, ухвалене у період часу з 14:18:53 до 14:41:57 год. під головуванням судді Блажко І.О., -

В С Т А Н О В И В:

короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

В березні 2018 року звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, у якому просив стягнути на користь ХНУВС витрати, повязані з утриманням, а саме: грошові кошти в розмірі 29 254 грн. 01 коп., та судові витрати.

Підстави позову вмотивовували тим, що ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ України з 10 серпня 2011 року по 08 травня 2015 року. Наказом ХНУВС від 09 серпня 2011 року за №410 о/с відповідача прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом ХНУВС з 10 серпня 2011 та присвоєно звання, рядовий міліції. Наказом ХНУВС від 28 серпня 2012 за № 414 о/с відповідача переведено на другий курс. Наказом ХНУВС від 26 серпня 2013 за № 379 о/с відповідача переведено на третій курс. Наказом ХНУВС від 28 лютого 2014 за № 34 о/с відповідача відрахували зі складу курсантів та відкомандирували до УМВС України в Полтавській області для подальшого проходження служби. Наказом УМВС в Полтавській області від 08 травня 2015 за № 234 о/с відповідача звільнено відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ МВС України за п. 64 ч. г (за порушення дисципліни). Згідно з довідками та розрахунками, щодо витрат, повязаними з утриманням курсанта, які складено відповідно до порядку розрахунку витрат, повязаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 за №419/831/240/605/537/219/534, відповідач повинен відшкодувати витрати, повязані з його утриманням у ХНУВС в сумі 29254 грн. 01 коп. Розрахунки відповідачем не оскаржувалися, а ні протягом навчання у ХНУВС, ані протягом роботи у практичному підрозділі. Станом на день звернення до суду відповідач добровільно не відшкодував кошти повязані з його утриманням. Листом ГУНП в Полтавській області від 30 червня 2016 за № 2289/445/01/12-2016, який отримано ХНУВС 30.07.2016, повідомлено ХНУВС про звільнення відповідача зі служби.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21 травня 2018 року позов Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задоволено повністю.

Стягнуто з громадянина України ОСОБА_2 на користь Харківського національного університету внутрішніх справ витрати, повязані з утриманням, а саме: грошові кошти в розмірі 29 254 грн. 01 коп. та судовий збір у розмірі 1600 грн., а свього 30 854 грн. 01 коп.

короткий зміст вимог апеляційної скарги :

З даним рішенням не погодився відповідач ОСОБА_2 та в особі свого представника подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним зясуванням обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені в ньому висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.

узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу :

Вказує на те, що позивачем не було надано копію контракту, укладеного між сторонами відповідно до вимог п. 15 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України».

Наголошує на те, що відповідач не підписував контракт, не зобовязувався добровільно відшкодовувати витрати а утримання в університету під час навчання, розмір можливих витрат йому до відома не був доведений, строк обовязкового подальшого проходження військової служби після закінчення вищого навчального закладу не встановлювався і не узгоджувався.

Позивачем не надано жодних доказів того, що ОСОБА_2 був особисто ознайомлений з Постановою КМУ від 12 липня 2006 року №964 «Про затвердження порядку відшкодування курсантами витрат, повязаних із їх утриманням у ВНЗ»

Вважає, що позивач здійснював свою діяльність з порушенням правил документообігу, які виявилися у вищевикладених недоліках, а відповідальність має намір покласти на ОСОБА_2

узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи не поданий, що не є перешкодою для розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

Судом встановлено, що наказом №410 о/с від 09 серпня 2011 року ОСОБА_2 прийнято на службу в органах внутрішніх справ України та зараховано курсантом 2-го курсу навчально-наукового інституту фахівців кримінальної міліції за спеціальністю «Правознавчство» ХНУВС, з 10 серпня 2011 року, присвоївши спеціальне звання «рядовий міліції», по переводу після закінчення 1-го курсу навчально-наукового інституту права та масових комунікацій (денна форма навчання за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб) за спеціальністю «Правознавство» цього ж університету. (а.с.4)

Згідно копії наказу про переведення курсантів ФПФМГБ на наступний курс №414 від 28 серпня 2012 року рядового міліції ОСОБА_2 переведено на 2-й навчальний курс 01 вересня 2012 року, зважаючи, що загальна сума на його утримання за 2011/2012 навчальний рік становить 14 115,32 грн. (а.с.5).

Згідно копії наказу про переведення курсантів 3-го курсу ФПФПМГБ та КМСД на наступний курс №379 від 26 серпня 2013 року рядового міліції ОСОБА_2 переведено на 3-й навчальний курс 26 серпня 2013 року, визначивши, що загальна сума на його утримання за 2012/2013 навчальний рік становить 10 312,43 грн. (а.с.6).

Згідно копії витягу з наказу про відрахування зі складу студентів та відкомандирування №34о/с від 28 лютого 2014 року, випускника 4-го курсу факультету з підготовки фахівців для підрозділів міліції громадської безпеки та кримінальної міліції у справах дітей за напрямком підготовки «Правознавство» ХНУВС, з 28 лютого 2014 року відраховано та відкомандировано до УМВС України в Полтавській області лейтенанта міліції ОСОБА_2, сума витрат, повязаних з його утриманням, складає 29 254 грн. 01 коп. (а.с.7).

08 травня 2015 року наказом №234 о/с УМВС України в Полтавській області ОСОБА_2 звільнено відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ МВС України за п. 64 ч. г (за порушення дисципліни).

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з наявності такого обовязку відповідача та того факту, що невідшкодування на користь ХНУВС відповідачем суми витрат, повязаних з його утриманням в ХНУВС, тягне за собою порушення економічних і оборонних інтересів держави, створює умови для невиконання видаткової частини Держбюджету, що у кінцевому рахунку веде до зниження боєздатності ЗС України та нанесення шкоди національній економіці України. Невідшкодована на користь університету відповідачем сума витрат, повязаних з його утримання - це не отримані державою кошти на національну оборону, що, у свою чергу, завдає шкоду безпосередньо інтересам держави.

Висновки місцевого суду відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:

Спірні правовідносини врегульовуються Законом України «Про Збройні Сили України», Законом України «Про оборону України», Законом України «Про військовий обовязок і військову службу», «Порядком відшкодування курсантами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 №964, «Порядком розрахунку витрат, повязаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах», затвердженим наказом СБУ №419/831/240/605/537/219/534 від 16 липня 2007 року.

Відповідно до частини 10 ст.25 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу»: «курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, повязані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Відповідно до частини 10 ст.25 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 був затверджений Порядок відшкодування курсантами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу (далі - вищі навчальні заклади) відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "и", "і" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" ( 2232-12 ) витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі (далі - витрати).

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку відшкодування курсантами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах , - відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, повязаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Відповідно до пункту 4 Порядку відшкодування курсантами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах - розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

Згідно пункту 3 Порядку відшкодування курсантами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964, був виданий спільний наказ Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України № 419/831/240/605/537/219/534 від 16.07.2007 яким затверджений Порядок розрахунку витрат, повязаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах.

Судом встановлено, що згідно наказу №34о/с від 28 лютого 2014 року вбачається, що лейтенанта міліції ОСОБА_2 відраховано зі складу курсантів та відкомандировано до УМВС України в Полтавській області з 28 лютого 2014 року.

Згідно наказу УМВС в Полтавській області від 08 травня 2015 року №234 о/с ОСОБА_2 звільнено відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ МВС України за п. 64 ч. г (за порушення дисципліни).

Встановивши, що навчання відповідача проводилося за державні кошти, та що після закінчення навчання та отримання звання «лейтенанта» ОСОБА_2 пропрацював менше пяти років та був звільнений за порушення дисципліни місцевий суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).,(Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)

Загальна концепція справедливого судового розгляду охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу (рішення у справі «Руїз-Матеос проти Іспанії» (Ruiz-Mateos v. Spain), від 23 червня 1993 року, пункт 63) . Принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представити свою справу за таких умов, які не ставлять його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною (див. рішення у справі «Dombo Beheer B.V. проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands), від 27 жовтня 1993 року, п. 33, Series А № 274).

Апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутній тристоронній контракт укладений між сторонами.

Дійсно матеріали справи не містять копії тристороннього контракту, хоча в позовній заяві позивач, вказував на те, що відповідно до вимог Закону України від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ «Про міліцію» та наказу МВС від 14 травня 2007 року №150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України» між відповідачем, ХНУВС та ГУМВС України в Полтавській області уклався тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.

Однак, відсутність вказаного контракту, не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

У відповідності з вимогами ст. 11 ЦПК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Цивільні права та обовязки можуть ви никати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Зі змісту зазначених вище нормативних актів встановлено обовязок для осіб, які проходять навчання за рахунок державних коштів, відшкодувати витрати на навчання при настанні певних умов, в даному випадку звільнення за порушення дисципліни.

Таким чином обовязок ОСОБА_2 відшкодувати витрати на навчання в них в силу законодавчих актів.

У відповідності з вимогами ст. 57 та ст. 68 Конституції України закони та інші нормативно правові акти, що визначають права та обовязки громадян, мають бути доведені до відома населення в порядку встановленому законом. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається що апелянт закінчив навчання за спеціальністю «Правознавство».

Закони України «Про Збройні Сили України», «Про оборону України», «Про військовий обовязок і військову службу», «Порядок відшкодування курсантами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 №964 були належним чином опубліковані та доведені до відома населення.

Незнання ОСОБА_2 вимог цих нормативно правових актів також не є підставою для його звільнення від юридичної відповідальності .

чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду;

Висновки місцевого суду, щодо обовязку відповідача відшкодувати витрати повязані з його навчанням відповідають вимогам матеріального права. Невідшкодування відповідачем цих витрат в добровільному порядку порушує права та інтереси позивача у справі.

висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 має статус учасника бойових дій, судовий збір за подачу апеляційної скарги не сплачував, як особа, що має пільги щодо сплати судового збору відповідно до п. 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», що відповідає правовому висновку ВС у справі №2-3901/08 ц (постанова від 21 березня 2018 року).

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ.

В звязку з чим рішення місцевого суду підлягає зміні в частині судових витрат, які повинні компенсуватися позивачу за рахунок держави.

В іншій частині рішення місцевого суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити частково. .

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 травня 2018 року - змінити в частині стягнення з ОСОБА_2 1600 грн. судового збору.

Судовий збір в розмірі 1600 гривень компенсувати Харківському національному університету внутрішніх справ за рахунок держави.

В іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 02 серпня 2018 року.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/ ОСОБА_5

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суд

Полтавської області ОСОБА_1