Дата документу 19.12.2018 Справа № 332/1142/16-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/1142/16 Головуючий у 1 інстанції: Федоренко О.І. провадження № 22-ц/807/1348/18 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Кочеткової І.В.

при секретарі: Кулабуховій І.С.

за участі:

представника стягувача -АТ КБ «Приватбанк» в особі Якушева С.О.

представника боржника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2018 року про видачу дубліката виконавчого листа за заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», боржник - ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа по справі № 332/1142/16-ц про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у сумі 2 159 661,78 грн. та судового збору у розмірі 32 394,93 грн. Зазначений виконавчий лист був пред'явлений до виконання до Заводського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, але державним виконавцем було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, і оригінал виконавчого листа було втрачено звільненим співробітником ОСОБА_6 Посилаючись на вказані обставини, стягувач просив видати дублікат виконавчого листа.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2018 року заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа № 332/1142/16-ц від 22.09.2016р. на виконання рішення суду від 01.08.2016р. у цивільній справі про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у сумі 2 159 661,78 грн. та судового збору у розмірі 32 394,93 грн.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_4 у особі представника ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність у зв»язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, постановити нову про відмову у задоволенні заяви.

Відзиву на апеляційного скаргу не надійшло, що не є перешкодою для розгляду справи.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представників стягувача та боржника, які наполягали кожен на своїй позиції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що судом був виданий банку виконавчий лист № 332/1142/16-ц від 22.09.2016р. про стягнення на його користь з ОСОБА_4 заборгованості у сумі 2 159 661,78 грн. та судового збору у сумі 32 394,93 грн., який був звернений стягувачем до виконання шляхом надання його до Заводського ВДВС.

28.09.2016р. державним виконавцем Заводського ВДВС було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 4 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження». Повторно цей виконавчий лист до державної виконавчої служби не надходив.

Заявник вказував, що оригінал виконавчого листа був втрачений звільненим співробітником ОСОБА_6

Задовольняючи заяву про видачу дубліката виконавчого листа, суд виходив із того, що його було втрачено, а рішення суду на теперішній час не виконано, тому є підстави для видачі дублікату виконавчого документа.

В апеляційній скарзі боржник ОСОБА_4 зазначає, що заява ПАТ КБ «Приватбанк» подана поза межами строку, встановленого для пред»явлення виконавчого листа до виконання. Наголошує, що дублікат виконавчого листа може бути виданий тільки протягом строку для пред»явлення його до виконання, в той час як банк подав заяву поза межами річного строку, який сплив 23.08.2017р. Крім того, вважає, що суд безпідставно визнав виконавчий лист втраченим з огляду на те, що він був отриманий працівником банку ОСОБА_6

Перевіривши вказані доводи, колегія встановила, що вони є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно з п.п. 17.4 п.п. 17 п.1 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Отже, основними критеріями, які підлягають перевірці при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого документа, є такі: чи підтверджується втрата виконавчого документу та чи не сплив строк для його пред»явлення до виконання.

Банк посилався на те, що виконавчий лист був втрачений їх звільненим працівником ОСОБА_6, але боржник вважає, що це не є поважною причиною для видачі його дубліката.

Між тим, колегія наголошує на тому, що диспозиція норми, якою на теперішній час врегульовано це питання у цивільно-процесуальному кодексі, не містить вимог щодо встановлення причин втрати виконавчого документа та можливість видачі його дубліката не пов»язує саме з поважними причинами його втрати. Вказана норма зазначає лише про встановлення факту його втрати.

Що стосується строку пред»явлення виконавчого листа до виконання, то в скарзі боржник, зазначаючи на сплив річного строку, встановленого статтею 22 ЗУ «Про виконавче провадження», не врахував змін у законодавстві, які відбулись протягом цього строку.

Встановлено, що рішення суду про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «При-

ватбанк» заборгованості за кредитним договором набуло законної сили 23.08.2016р.

Виконавчий лист видано зі строком пред»явлення до виконання до 23.08.2017р., що відповідало встановленому в ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» ( в редакції, чинній на момент набрання рішення законної сили вказаним рішенням суду) строку пред»явлення виконавчого листа до виконання терміном 1 рік.

У пункті 1 ч. 2 статті 22 ЗУ «Про виконавче провадження» в тій редакції передбачалось, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватись на правовідносини, які виникли і закінчились до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (П. 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001р. у справі № 3-рп/2001).

05 жовтня 2016р. набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-УІІІ від 02 червня 2016р.

Згідно пункту 5 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-УІІІ від 02 червня 2016р. виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред»являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділі ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-УІІІ від 02 червня 2016р. свідчать про те, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред»явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-УІІІ від 02 червня 2016р. Для пункту 5 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону № 1404-УІІІ від 02 червня 2016р. до виконавчих документів, строк пред»явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Вказаний висновок зроблений в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13 та від 02 травня 2018р. у справі № 5016/149/2011(17/6), а також у постановах Верховного Суду у складі колегії Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2018р. у справі № 553/1951/14-ц та від 21 листопада 2018р. у справі № 640/4782/15-ц.

Таким чином, під час тривання річного строку для пред»явлення виконавчого листа № 332/1142/16-ц від 22.09.2016р. відбулись зміни у законодавстві, які поширюються на примусове виконання даного виконавчого листа, а саме, з 05.10.2016р. строк пред»явлення виконавчого листа до виконання був збільшений до 3 років новою редакцією ЗУ «Про виконавче провадження», зокрема, статтею 12 цього закону.

В такому разі строк пред»явлення виконавчого листа № 332/1142/16-ц від 22.09.2016р. мав закінчуватись 22.09.2019р., а банк звернувся з питання видачі дублікату цього листа 25.01.2018р., тобто цей строк ним пропущено не було.

Вказані спростовані в ході апеляційного розгляду доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржувана ухвала судом першої інстанції постановлена з дотриманням спеціального закону з питань виконання судових рішень та цивільно-процесуального закону. Тому колегія вважає, що апеляційну скаргу у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 26 грудня 2018р.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Кочеткова І.В.