Справа № 274/1126/18
Провадження № 2/0274/1400/18
Рішення

Іменем України

10.10.2018 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого -судді Вдовиченко Т.М., з участю секретаря судового засідання Рудич М.О., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Бердичівської міської ради про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над малолітньою дитиною та призначення опікуна, -

В с т а н о в и в :

В березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, згідно якого просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2, 1997 р.н., щодо її малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 Призначити її опікуном малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є матір"є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 у її дочки народився чин - ОСОБА_3, який з народження постійно проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідачка фактично з дня народження дитини не піклується про фізичний і духовний розвиток останнього, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує сина необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, взагалі не спілкується з дитиною.

В підготовче судове засідання сторони не з"явилися. Надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Згідно нотаріально посвідченої заяви від 29.03.2018 року, відповідачка ОСОБА_2, не заперечила проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, 2014 р.н. Справу про позбавлення її батьківських прав просить розглянути за її відсутності ( а.с. 50).

У з"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір"ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 8), відомості про батька дитини записані за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного Кодексу України .

Позивачка ОСОБА_1 є матір"ю відповідачки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та бабою малолітнього ОСОБА_3, 2014 р.н. ( а.с. 7).

Відповідачка злісно ухиляється від виконання обов'язків по вихованню сина, без поважних причин з моменту його народження: не піклується про його здоров» я, фізичний, духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, одягом, взагалі не спілкується з дитиною, що стверджується матеріалами справи .

Згідно Акта, складеного МК ВЖРЕП № 7 від 06.11.2017 року ОСОБА_1, проживає в кв. АДРЕСА_1 без реєстрації протягом двох років, разом з нею проживає ОСОБА_3 ( а.с. 12).

Як вбачається з копії довідки, виданої ДНЗ № 27 " Мальва" м. Бердичева Житомирської області , внук позивачки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, відвідує дошкільний заклад з 25.08.2016 року. За період відвідування дошкільного закладу мати ОСОБА_3 не приймала участі у вихованні дитини ( а.с. 17).

Згідно висновку органу опіки та піклування Бердичівської міської ради від 09.10.2018 року, орган опіки та піклування прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, встановлення над ним опіки та призначення опікуном дитини ОСОБА_1.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно з ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перерахованих у ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України позивач мав право за наявності достатніх підстав на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідачки. Проте, для з'ясування того, чи є таке втручання у сімейні відносини необхідним та виправдання у демократичному суспільстві, необхідні достатньо переконливі та зважені аргументи на захист інтересів дитини .

Відповідальність батьків за виховання дітей, яка в однаковій мірі покладається як на матір, так і на батька, визначена і в ст. ст.9, 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 780-ХІІ 27.02.1991 року.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

На підставі вищевикладених обставин суд приходить до висновку, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків по вихованню сина , оскільки з моменту його народження не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на лікування, утримання .

Таким чином дії відповідачки, як матері дитини, є винними, свідомими, а тому на підставі ст. 164 Сімейного Кодексу України, суд прийшов до остаточного висновку про позбавлення відповідачки батьківських прав.

Вирішуючи питання про встановлення опіки щодо дитини суд виходить з наступного. Відповідно до п.3 наказу № 34/166/131/88 від 26.05.1999 року «Про затвердження Правил опіки та піклування» для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник.

Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб.

Переважне право серед кількох осіб, які бажають стати опікунами чи піклувальниками над однією і тією ж дитиною, надається родичам дитини незалежно від місця їх проживання,особам, у сім'ї яких проживає дитина на час, коли стосовно неї виникли підстави щодо встановлення опіки чи піклування.

За приписами ч.1 ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Згідно з ч.3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до вимог ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути повнолітня дієздатна особа (за її згодою). При призначенні дитині опікуна або піклувальника орган опіки і піклування враховує особисті якості особи, її здатність до виховання дитини та ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Над малолітніми та неповнолітніми особами опіка чи піклування також можуть бути встановлені судом, якщо під час розгляду справи (про позбавлення батьківських прав, про відібрання дитини) буде встановлено, що такі особи позбавлені батьківського піклування.

За ст. 3 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» до основних засад державної політики щодо соціального захисту дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, відноситься створення умов для реалізації права кожної дитини на виховання в сім'ї та виховання й утримання дітей за принципом родинності.

На підставі ст. 6 Закону за умови втрати дитиною батьківського піклування відповідний орган опіки та піклування вживає вичерпних заходів щодо влаштування дитини в сім'ї громадян України: на усиновлення, під опіку або піклування, у прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу.

Таким чином, враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що з метою захисту інтересів малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, позовні вимоги щодо встановлення над ним опіки та призначення опікуном ОСОБА_1, яка є його бабою, найбільше відповідає інтересам дитини, а тому позовні вимоги в даній частині також підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідачки підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 704 гривень 80 копійок.

Керуючись 12,13,81, 141,247, 259, 263-265,268,272,354 ЦПК України , ст. ст. 150,155,164,165 , 180-182,18, 224 СК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Бердичівської міської ради про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над малолітньою дитиною та призначення опікуна задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженку м. Бердичева Житомирської області, яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_2, відносно її малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановити опіку над малолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та призначити опікуном над дитиною ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженку м. Бердичева Житомирської області, проживаючу за адресою : АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий : Т.М. Вдовиченко