АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2018 року

м. Рівне

Справа № 570/761/18

Провадження № 22-ц/787/1132/2018

Апеляційний суд Рівненської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Шимківа С.С.,

суддів: - Боймиструка С.В., Ковальчук Н.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - приватне акціонерне товариство "Рівнеазот",

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 02 квітня 2018 року, ухваленого в складі судді Кушнір Н.В. у справі № 570/761/18 за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати належних сум при звільненні, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати належних сум при звільненні.

Позовна заява мотивована тим, що позивач з 13 вересня 2004 року по 11 серпня 2017 року працював у ПрАТ "Рівнеазот".

11.08.2017 року був звільнений з роботи за угодою сторін, відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Розрахункові кошти в сумі 20409,43 грн (заробітну плату за лютий-червень 2017 року, компенсацію за невикористану відпустку) отримав 12 лютого 2018 року, шляхом стягнення їх з рахунків боржника на особовий картковий рахунок ОСОБА_4

Посилаючись на вимоги статті 117 КЗпП України, просить суд стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за весь час затримки виплати належних сум при звільненні з 11.08.2017 року по день фактичного розрахунку, а саме - по 12.02.2018 року в розмірі 47853,54 грн.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 02 квітня 2018 року повністю задоволено позов ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати належних сум при звільненні.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" на користь ОСОБА_4 без утримання прибуткового податку з громадян й інших обов'язкових платежів середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 47473,75 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що, оскільки ПрАТ "Рівнеазот" не виплатило позивачу належну йому заробітну плату, то згідно ст. 117 КЗпП України, позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки є обґрунтованими.

02 травня 2018 року ПрАТ "Рівнеазот" подано до суду апеляційну скаргу, у якій, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у позові.

Апеляційна скарга мотивована тим, що наявні поважні причини та об'єктивні обставини, які мають істотне значення та підтверджують відсутність вини щодо несвоєчасного виконання відповідачем своїх зобов'язань по виплаті заробітної плати перед позивачем.

Наказом № 293 від 10.04.2017 року було повністю припинено виробничу діяльність структурних підрозділів підприємства та оголошено вимушений простій з нарахування працівникам двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

Такі обставини потягли за собою затримку у виплаті нарахованої заробітної плати і вихідної допомоги позивачу і заподіяння йому таким чином шкоди. Натомість ця шкода, завдана особі у зв'язку із вчиненням дій, спрямованих на усунення небезпеки, що загрожує цивільним правам та інтересам юридичної особи - ПрАТ "Рівнеазот", і цю небезпеку за даних умов не можна було усунути іншими засобами, тобто ПрАТ "Рівнеазот" порушуючи строки розрахунку із звільненими працівниками діяло у стані крайньої необхідності.

Відповідно до ч. 2 статті 1171 ЦК України, враховуючи обставини, за яких було завдано шкоди у стані крайньої необхідності, суд може звільнити ПрАТ "Рівнеазот" від відшкодування шкоди частково або в повному обсязі.

Зважаючи на те, що ПрАТ "Рівнеазот" сплачувало єдиний внесок позивач не був позбавлений можливості звернутися в центр зайнятості після звільнення для отримання виплати допомоги по безробіттю.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її відхилення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 з 13 вересня 2004 року по 11 серпня 2017 року працював у ПрАТ "Рівнеазот". Згідно наказу № 2181-ВК від 09.08.2017 року, 11.08.2017 року його звільнено з роботи за угодою сторін, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до положень ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, встановлені ст. 116 КЗпП України.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно положень ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначені в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

На підставі вказаних положень трудового законодавства, місцевим судом правомірно стягнуто з ПрАТ "Рівнеазот" на користь ОСОБА_4 його середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 47473 (сорок сім тисяч чотириста сімдесят три) грн 75 коп без утримання прибуткового податку з громадян й інших обов'язкових платежів.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, що підприємство діяло у стані крайньої необхідності.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Апеляційний суд Рівненської області, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" залишити без задоволення, а рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 02 квітня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Суддя-доповідач С.С. Шимків

Судді: С.В. Боймиструк

Н.М. Ковальчук