Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Гончарука В.П.

при секретарі Красновій І.В.

справу розглянуто без участі сторін

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням мотивуючи вимоги тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 96728453 від 08.09.2017 року.

Відповідач ОСОБА_2 є рідним братом ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1, не проживає з кінця 2016 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився. Представник позивача - ОСОБА_3 надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 96728453 від 08.09.2017 року.

Відповідач ОСОБА_2 є рідним братом ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1, не проживає з кінця 2016 року.

Необхідність визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, позивач обґрунтовує необхідністю розпоряджатися своєю власністю та сплатою додаткових витрат на житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути обмежений у його здійсненні.

За приписами ст. 405 ЦК України член сім'ї власника втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 49 та ч.4 ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову на будь-якій стадії судового процессу не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

В процесі судового розгляду не знайшов свого підтвердження факт створення відповідачем ОСОБА_2 перешкод у здійсненні права власності на квартиру позивачу ОСОБА_1

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку , що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають до задоволення, наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловою площею, а саме квартирою АДРЕСА_1.

Згідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється відповідними органами реєстрації на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 317,321,405 ЦК України, ст.ст. 81,280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач - ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безспосередньо до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5, п.п.15 п. 1 Розділу ХШ ПерехіднихПоложень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: