Провадження № 2/201/975/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04 жовтня 2018р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

участі секретаря - Сидоренко І.С.

за участі представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_3 (третя особа орган опіки та піклування в особі управління-служби у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради) про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

20.12.2017р. ОСОБА_2 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом (а.с. № 3 - 7).

Ухвалою суду від 08.02.2018р., постановленою без виходу до нарадчої кімнати, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено орган опіки та піклування в особі управління-служби у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради (а.с. № 28).

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що він є власником квартири, розташованої за адресою: м. Дніпро (раніше - м. Дніпропетровськ), АДРЕСА_1. Він, як власник, зареєстрував у квартирі свою онуку ОСОБА_3, яка в свою чергу потім зареєструвала свою доньку (правнучку позивача) ОСОБА_4, 23.10.2009р.народження. Онука ОСОБА_3 у квартирі не проживає з жовтня 2008р., а правнучка - ОСОБА_4 не проживала в цій квартирі від самої реєстрації.

Відповідачка участі у сплаті комунальних послуг не приймає. Разом із тим, реєстрація відповідачів у квартирі порушує право власності позивача, створюючи перепони у користуванні майном, зокрема, в оформленні субсидії. Тому позивач має на меті зняти їх з реєстрації.

Оскільки відповідачі у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 не проживають з жовтня 2008р., отже 10 років, не сплачують плату за комунальні послуги, не приймають участь у спільному побуті, вони є такими, що втратили право користування даною квартирою.

Враховуючи викладене, просив суд визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою.

Представник позивача ОСОБА_1 (діє на підставі довіреностей № 5630 від 12.02.2018р. - а.с. № 72) в судовому засіданні 04.10.2018р. підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити,а також стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу.

Відповідачка ОСОБА_3, яка діє від себе та як законний представник ОСОБА_4, в підготовчі засідання, які були призначені на 08.02.2018р., 10.04.2018р., 04.06.2018р., 11.07.2018р., та судове засідання призначене на 04.10.2018р., не зявилася, про дату та час слухання справи кожного разу повідомлялася належним чином за адресою, наданою адресно-довідковим підрозділом ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області (а.с. № 34). При цьому, судові повістки на 08.02.2018р., 10.04.2018р., 04.06.2018р., 11.07.2018р.,04.10.2018р. були повернуті до суду поштою неврученими з відповідними позначками «за закінченням терміну зберігання» (а.с. № 25, 38, 45, 68, 69), що у розумінні ст. 128-130 ЦПК України є належним повідомленням.

Крім того, відповідачка про дати підготовчого засідання 11.07.2018р. та судового засідання 04.10.2018р. повідомлялась шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада» (а.с. № 54, 71).

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування в особі управління служби у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради ОСОБА_5 (діє на підставі довіреностей № 8/05-16 від 20.02.2018р. - а.с. № 60) в підготовче засідання 11.07.2018р.та судове засідання 04.10.2018р. не зявилася, про дату, місце і час розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с. № 46, 67). 11.07.2018р. надала суду заяву, в якій просила підготовче засідання проводити без її участі, позовні вимоги віднесла на розсуд суду, оскільки питання зняття з реєстрації неповнолітньої особи не відноситься до компетенції органу опіки та піклування та з цього приводу орган опіки та піклування не надає висновків (а.с. № 59).

За вищезазначеного, суд 04.10.2018р. ухвалою (без виходу до нарадчої кімнати) вирішив розглядати справу за відсутності представника третьої особи.

За ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

У звязку з чим, з метою недопущення порушення строків розгляду справи, передбачених ст.210 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів у порядку, передбаченому главою 11 розділу ІІІ ЦПК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.247 ЦПК України під час судового розгляду справи судом було здійснене повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Підготовче засідання у справі відповідно до положень ст. 197 ЦПК України проведено 11.07.2018р.(а.с. № 64).

Суд, вислухавши представника позивача, допитавши свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яким відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається на власний розсуд.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3, що видно зі свідоцтва про право власності на житло, виданого 27.04.1994р. виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів, а також свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 30.12.2003р. за реєстровим № 3-1768, а також ОСОБА_5 про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2901745 станом на 23.02.2004р. (а.с. № 8 - 10).

Відповідачка ОСОБА_3, що зареєстрована у квартирі, є онукою позивача, а донька останньої (правнучка позивача) ОСОБА_4, 23.10.2009р.народження, також зареєстрована у квартирі з моменту народження, що підтверджується довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №16830 від 21.11.2017р. (а.с. № 11).

Судом при розгляді цієї справи встановлено, що ОСОБА_3 та її донька ОСОБА_4, в квартирі № 183, яка розташована за адресою: м. Дніпро, просп. Героїв, буд. 12 не проживають без поважних причин з жовтня 2008р.

В матеріали справи надано акти, підписані сусідами і засвідчені начальником КЖЕП № 35 від 28.10.2015р., від 12.04.2010р., від 23.11.2015р. і від 13.12.2017р.. згідно яких ОСОБА_3 і її донька ОСОБА_4 з жовтня 2018 року не проживає за вказаною адресою (а.с.№ 12, 13, 14).

Також обставини тривалої відсутності відповідачки без поважних причин за місцем реєстрації були підтверджені в судовому засіданні 04.10.2018р. поясненнями свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_8 (а.с. № 80 - 83), які підтвердили, що відповідачку за адресою: АДРЕСА_2 не бачили з жовтня 2008р.

Обидва свідка є сусідами позивача протягом тривалого часу також свідок ОСОБА_6 підтвердив, що він підписував акти від 28.10.2015р., 12.04.2010р. та від 23.11.2015р. про непроживання відповідачки у зазначеній квартирі (а.с. №12,13), обидва свідки також підтвердили те, що вони підписували акт від 13.12.2017р. про непроживання відповідачки (а.с. № 14).

Відповідно ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

З урахуванням вищевикладеного, з огляду на те, що відповідачка ОСОБА_3 та її донька ОСОБА_4 понад 1 рік, а саме 10 років - з жовтня 2008р. не мешкає за адресою реєстрації: АДРЕСА_2, самостійно з реєстраційного обліку не знімаються, суд вважає за можливе задовольнити вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_3 (третя особа - орган опіки та піклування в особі управління-служби у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради) про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.ст.15, 137, 141 ЦПК України з урахуванням задоволення позову суд вважає за можливе стягнути з відповідачки ОСОБА_3 (як повнолітньої особи) на користь позивача ОСОБА_9 суму судових витрат по сплаті при подачі позову судового збору в розмірі 1280 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. №2), а також суму судових витрат по наданню правничої допомоги у розмірі 4500грн.,що підтверджується відповідним договором про надання юридичних послуг № 734 від 08.12.2017р. з ТОВ « ЮРИСТИ БЕЗПРОБЛЕМ» (дивись п.4.1. та 4.2.), рахунком та квитанцією про внесення авансової суми 2250грн.(а.с. № 77-79).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 317, 319, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 15, 19,76-81, 82, 89, 128-131, 137, 141, ч.4 ст.223, ст.ст. 259, 263-265, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_3 (третя особа орган опіки та піклування в особі управління-служби у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради) про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, 20.01.1987р.народження, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою, що розташована за адресою: м. Дніпро (раніше назва м. Дніпропетровськ), АДРЕСА_4.

Визнати ОСОБА_4, 23.10.2009р.народження, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою, що розташована за адресою: м. Дніпро (раніше назва м. Дніпропетровськ), АДРЕСА_4.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1280грн., правничої допомоги у розмірі 4500грн., а разом в сумі 5780 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.289 ЦПК України, а саме, заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.