РІШЕННЯ

Іменем Україн

Справа № 133/2416/17

12.10.18

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

В складі головуючого судді Сороки Д.В.

За участю секретаря судового засідання Пясковській Н.А.

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Козятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягненя матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо транспортної пригоди, третя особа: публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша»,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягненя матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо- транспортної пригоди, третя особа: публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша».

Позивач посилається на те, що 28.06.2017 року близько 07:00 водій автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_2 (страховий поліс №АК/4000289 «Страхова компанія» ПЕРША»), рухаючись по другорядній дорозі в с. Махнівка Козятинського району Вінницької області в порушення вимог Правил дорожнього руху, а саме п. 16.11, відповідно до якого «На перехресті

нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по

другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, що наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху», дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та дорожньої розмітки 1.13, не надав переваги у русі автомобілю НОМЕР_2 під його керуванням та допустив зіткнення з правою стороною вказаного автомобіля, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

По даному ДТП Козятинським ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області було відкрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000657. 10.08.2017 вказане кримінальне провадження закрито у звязку з відсутністю в даному діяні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1.ст.286 КК України, та прийнято рішення притягнути ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за порушення вимог п.16.11 Правил дорожнього руху України в порядку ст.124 КУпАП.

У наслідок ДТП автомобіль його отримав ряд механічних пошкоджень, що підтверджено копією звіту експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу від 21.11.2017 за №25 і встановлено розмір матеріального збитку, сума якого складає 227 274 (двісті двадцять сім тисяч двісті сімдесят чотири) гривні 91 коп.

Крім того, витрати на проведення експертного авто товарознавчого дослідження становлять 562,80 грн., що підтверджується розрахунком до висновку експерта, витрати на транспортування пошкодженого внаслідок ДТП належного йому автомобіля становлять 3 500 грн. та підтверджені рахунком-фактурою №1021 та актом виконаних робіт.

У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 9 142/5/2092 - вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збійку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Відповідно до пункту 8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складниками та підновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам - негрукторської документації (пункт 1.6 Методики).

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так методами заміни пошкодженої: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ.

Отже, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля і заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - ЗУ: Про страхування), при настанні страхового випадку страховик, згідно з лімітами відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю та майну третьої особи.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про страхування» страховий випадок це дія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової чиї (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про страхування», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування шкоди, завданої нею іншій особі, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до вимог п.п.8, 9 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Згідно з п.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів, а згідно з ч.2 цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується виною особою. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка завдала.

Крім завданої майнової шкоди, внаслідок ДТП йому була спричинена також моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях пережитих ним у звязку із самим фактом дорожньо-транспортної пригоди, а також душевних стражданнях, повязаних з тим, що він не може користуватись своїм автомобілем, він позбавлений можливості заробляти кошти та утримувати свою сімю, та перебуває у стані постійного стресу.

Осягнути в повній мірі рівень моральних страждань, повязаних з дорожньо-транспортною пригодою, тим більше оцінити їх в грошовому виразі надзвичайно важко. Однак, враховуючи перелічені вище фактори, заподіяну моральну шкоду він оцінює у 30 000 (тридцять тисяч) грн.

Представник позивача адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, але надав письмову заяву через канцелярію суду, в якій позовні вимоги підтримує, та просить справу розглядати у його відсутність та відсутність позивача.

Відповідач та його представники в судове засідання не з"явились, але представник відповідача- Федоров О.С. дав відзив, в якому позов не визнав та просить відмовити в задоволенні позові та письмово пояснив, що 28.06.2017 близько 07 год. 00 хв. ОСОБА_2В, керуючи транспортним засобом, порушив вимоги Правил дорожнього руху у наслідок чого спричинив ДТП, через що автомобіль ОСОБА_1 отримав механічні пошкодження, чим йому завдано матеріального збитку у розмірі 227 274 гри. 91 коп.

Позивач надає висновок експертного дослідження від 21.11.2017 №25 Вінницького НДЕКЦ МВС України. Крім того, позивач просить стягнути на його користь 30 000 грн. моральної шкоди. Вважає, то позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки висновок експертного дослідження від 21.11.2017 № 25 складений з порушенням методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Фонду державного майна України від 24.11.2003 N 142/5/2092, яку спеціаліст використовував при проведенні експертного дослідження.

В експертному дослідженні спеціалістом встановлена вартість запасних частин, які підлягають заміні, серед яких, зокрема, «рама в зборі» вартістю 293 161.96 грн., «паливний бак 150 л» вартістю 17 719.80 грн.

Згідно абз. 3 п. 8.5.3. Методики, визначення необхідних ремонтних операцій, а також трудомісткості ремонту приймається на підставі нормативних документів виробника КТЗ або розроблених на замовлення (за участю) виробника КТЗ. У разі відсутності даних виробника про застосування конкретних ремонтних операцій слід керуватися вимогами державних стандартів України, галузевих стандартів України та міжнародних стандартів, галузевих стандартів і технічних умов СРСР та інших нормативних документів, чинних в Україні.

Крім того, з експертного дослідження не вбачається, що спеціаліст робив будь-які запити до офіційних диллерів МАN в Україні щодо вартості офіційного виробника між іншим, деталей «рами в зборі», «паливного баку 150 л».

Вишевикладсні обставини свідчать про необгрунтованість експертного дослідження.

П.п. 7.16. Методики, ринкова вартість технічно несправного, розукомплектованого КТЗ (зокрема КТЗ, що ввозиться на митну територію України) не може бути меншою за вартість металобрухту складників, що залишилися, з урахуванням витрат на його утилізацію.

Згідно п.п. 7.17 Методики, якщо вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним.

У цьому випадку може бути визначена вартість утилізації КТЗ.

Як вбачається з висновків експертного дослідження, вартість відновлювального ремонту КТЗ перевищує його ринкову вартість, у звязку із чим спеціалістом визначено вартість матеріального збитку як ринкову вартість аналогічного КТЗ без пошкоджень, відповідно до п. 8.2. Методики разом з тим, в експертному дослідженні не визначено ринкової вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишилися.

Вищевикладена обставина свідчить про те, що розмір збитку є необгрунтований, оскільки позивачем не враховано вартості технічно справних складників та вартості металобрухту, які також залишаються в позивача і які також мають ринкову вартість.

Крім того, 22.02.2018 року відповідачем було отримано копію письмових пояснень третьої особи з додатками.

Так, з доданої копії страхового акту №ЦВ2813294 третьої особи вбачається, що вартість залишків (технічно справних складників та вартості металобрухту складників) складає 120 580, 50 гри., а розмір збитків позивача з урахуванням вартості залишків технічно справних складників та вартості металобрухту складників складає 103 807, 92 гри.

Вищевикладені обставини підтверджують вищезазначені висновки про необгрунтованість заявленого позивачем розміру збитків.

Як вбачається з додатків до письмових пояснень третьої особи, платіжним дорученням №58-100 від 10 січня 2018 року позивачу було перераховано страхове відшкодування у розмірі 100 000 грн.

Разом з тим, до письмових пояснень третьої особи додано висновок експертного товарознавчого дослідження №666Е-07/17, з висновку якого вбачається, шо вартість збитку позивача складає 224 388. 42 грн.

Вважає, що висновок експертного товарознавчого дослідження №666Е-07/17 є обгрунтований та відповідає вимогам чинного законодавства.

Таким чином, розмір відшкодування, шо підлягає стягненню з відповідача складає (224 388. 42 (розмір збитку) - 120 580. 50 (вартість залишків) - 100 000 (страхове відшкодування) = 3 807,92 грн.

Третя сторона, публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша» належним чином була повідомлена про день та час слухання справи, але в судові засідання не з"явилась.

Дослідившиписьмові пояснення позивача, відзив представника відповідача, письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Так, судом встановлено, що 28.06.2017 року близько 07:00 водій автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_2, рухаючись на автодорозі Кременець Біла-Церква в напрямку м. Хмільник Вінницької області на перехресті в с. Махнівка Козятинського району Вінницької області не надав переваги в русі автомобілю НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, який рухався в напрямку м. Житомир. В результаті даної ДТП пасажири автомобіля «Део-Сенс» отримали тілесні ушкодження, автомобілі отримали механічні пошкодження, що вбачається з витягу з кримінального провадження № 0000657 від 28.06.2017 (а.с. 10) та з протоколу огляду місця події ДТП (а.с.11-19).

Згідно із ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із п. 8, 9 ч. 2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

У відповідності до ч. 6 ст.82ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області від 10.08.2017 кримінальне провадження внесене в ЄРДР № 0000657 від 28.06.2017 по факту ДТП, закрите у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України. Постановлено притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, в якій зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 28.06.2017 року близько 07:00 водій автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_2, рухаючись по другорядній дорозі Кременець Біла-Церква в напрямку м. Кременець, на перехресті доріг Кременець Біла-Церква Вінниця Житомир в с. Махнівка Козятинського району Вінницької області, в порушення вимог Правил дорожнього руху України, а саме п. 16.11, відповідно до якого «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху», дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та дорожньої розмітки 1.13 «Указує місце, де водій повинен у разі потреби зупинитись і дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по перехрещуваній дорозі», не надав переваги в русі автомобілю НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, який рухався в напрямку м. Житомир по головній дорозі та допустив зіткнення з вказаним автомобілем, а саме його правою стороною. В результаті даної ДТП пасажири автомобіля «Део-Сенс» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 отримали легкі тілесні ушкодження, з якими їх було доставлено в Козятинську ЦРЛ.

В результаті даної ДТП водій автомобіля «Део-Сенс» ОСОБА_2В отримав легкі тілесні ушкодження, а водій автомобіля МАН L 2000 ОСОБА_1 тілесних ушкоджень не отримав.

Згідно ст. 286 КК України відповідальність настає за порушення правилд безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, якщо потерпілому було спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження, тяжке тілесне ушкодження, або смерть, а в даному випадку, ОСОБА_5 отримала легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 477 КПК України, кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є порушення, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, якщо воно вчинено чоловіком (дружиною) потерпілого. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 являються чоловіком та дружиною, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 2-БК № 154617 від 06.10.2010, крім того від ОСОБА_6 надійшла заява про те, що вона не бажає судитися з ОСОБА_2 та підтримувати приватне обвинувачення відмовляється. (а.с. 25-26).

Відповідно до висновку авто-товарознавчої експертизи № 25 від 21.11.2017, матеріальний збиток завданий позивачу ОСОБА_1А в наслідок пошкодження автомобіля НОМЕР_4 становить 227 274,91 грн. (а.с. 24-37).

Відповідно до акту №1021 виконаних робіт від 28.06.2017, перевезником - ФОП ОСОБА_7 були виконані автотранспортні послуги в сумі 3500 гривень (а.с.42).

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Транспортний засіб ЗАЗ «Део-Сенс», д.н.з. НОМЕР_5 на момент ДТП був застрахований у ПАТ «Страхова компанія «Перша», відповідно до Полісу обовязкового страхування АК/4000289 від 30.05.2017 (а.с.23).

Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору .на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором і страхового акта.

ПАТ «Страхова компанія «Перша» відповідно до визначеної авто-товарознавчого дослідження № 666Е-07/17 від 26.07.2017 вартості матеріального збитку ТЗ МАН L 2000, д.н.з. НОМЕР_6 (а.с. 86-89), було проведено виплату страхового відшкодування загальним розміром 100 000 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 58460 від 10.01.2018 (а.с. 80).

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Також, згідно ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини інш відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичиних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завдані шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страхова (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підтягають відшкодуванню і визначається відповідного реальної вартості втраченого майна на момент рогляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягнення в розмірі 130 774,91 грн., тобто (227 274,91 грн. 100 000 грн. + 3500 грн.).

Відповідно до ч.1 ст. 1167 Цивільного Кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до норм ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала у звязку з ушкодженням здоровя Розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру моральної шкоди судом враховано глибину страждань позивача у звязку з фізичним болем, що йому було завдано, враховано ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, та матеріальним становищем.

Суд вважає, що моральна шкода, зазначена позивачем в сумі 30 000 грн., виходячи з принципу розумності та справедливості, підлягає відшкодуванню частково в сумі 10 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141,259, 264, 265,268ЦПК України,ст.ст. 1187,1166, 1167, 1194 ЦК України,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 130774 (сто тридцять тисяч сімсот сімдесят чотири ) гривні 91 коп. у відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 (десять тисяч) гривень 00 коп. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2907 (дві тисячі девятсот сім) гривеньі 75 копійок понесених останнім судових витрат при оплаті судового збору за подачу позову до суду.

Повний текст рішення складено 12.10.2018.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Козятинський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення .

СУДДЯ- підпис

З оригіналом вірно:

Суддя

Секретар

Дата документу 12.10.18