УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2018 року суддя Херсонського міського суду Херсонської області Хайдарова І.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Чорноморського міжрегіонального управління "Укртрансбезпеки" про встановлення факту, що має юридичне значення,-

встановив:

До суду надійшла заява ОСОБА_1, заінтересована особа: Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Чорноморського міжрегіонального управління "Укртрансбезпеки" про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій заявник просить встановити факт набуття права власності за набувальною давністю на човен марки "Казанка", номер 89847, технічні дані: довжина 4,630 м., ширина 1,265 м., висота човна 0,675 м., висота борту при нормальній (середній) загрузці 0,385 м., осадка середня 0,150 м., пасажиромісткість - 4-5 пасажирів, вага 130 кг., вантажопідйомність 400 кг., рік випуску човна 10.01.1969 року.

Ознайомившись із матеріалами заяви, вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження з наступних підстав.

Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Стаття 315 ЦПК України визначає перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення

Відповідно до п.4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження по справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Зі змісту заявлених вимог вбачається, що заявник просить встановити факт набуття ним права власності за набувальною давністю на човен з метою реєстрації вказаного права власності у відповідних органах державної реєстрації права власності.

Умови за яких в окремому провадженні можуть бути встановлені юридичні факт, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, без необхідності потворно звертатись до суду на підставі рішення суду, а також, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

В даному випадку встановлення юридичного факту пов'язується із вирішенням питання про право власності, відтак слід виходити з того, що має місце спір про право, який повинен вирішуватись в порядку позовного провадження.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном. (п. 13 постанови ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).

Відповідно до змісту положень ст. 344 ЦК набуття прав власності на майно за набувальною давністю є самостійною підставою набуття права власності. В зазначеному випадку право власності на нерухоме майно не переходить від спадкодавця до спадкоємця (ст.1216 ЦК), а набувається за рішенням суду (ч.4 ст.344 ЦК). Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК в редакції від 18.03.2004 року ).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (зі змінами і доповненнями), у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчому судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

На підставі зазначеного, приходжу до висновку, що заява, подана в окремому провадженні не може бути прийнята до розгляду, оскільки існує спір про право, з залученням в якості відповідача державного органу, який повинен вирішуватися в позовному порядку, а тому слід відмовити у відкритті провадження за даною заявою. Судовий збір підлягає поверненню заявникові.

Керуючись ст.ст. 260, 293, 315 ЦПК України, суддя ,-

ухвалив :

У відкритті провадження по цивільній справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Чорноморського міжрегіонального управління "Укртрансбезпеки" про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Зобов'язати УК у м. Херсоні повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 352,40 грн. за квитанцією №ПН193 від 27.07.2018 року.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом пятнадцяти днів безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області.

СуддяОСОБА_2