Провадження № 2/369/524/18
РІШЕННЯ

Іменем України

28.08.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

за участі секретаря Водала А.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «ДБ Сервіс-1» про усунення перешкод в користуванні майном,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що вона є власником квартири НОМЕР_2 а відповідач по справі власником квартири АДРЕСА_1. Відповідач на поверсі поруч з належною їй квартирою незаконно з порушенням встановлених норм збудував перегородку, що складається зі стінки з дверима на площі загального користування - коридорі. Будівництво цієї перегородки є самовільним захватом площі, яка знаходиться у співвласності всіх мешканців будинку. Вона неодноразово зверталась до ТОВ «ДБ Сервіс-1» щодо незаконності дій відповідача, на що останньому видавали приписи-попередження. Але відповідач у добровільному порядку відмовляється зносити стінку. Дана перегородка порушує її права, оскільки зменшило площу місця загального користування, заважає вільному проникненню до її квартири, при заносі габаритних речей неможливо відкрити двері на 180 градусів.

На підставі ст.ст.16, 376, 391 ЦК України просила суд зобов'язати ОСОБА_4 демонтувати зовнішню стіну квартири на площі загального користування (коридорі) на 8 поверсі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

У судовому засіданні позивач та її представник поданий позов підтримали. Просили суд задоволити позов.

У судовому засіданні відповідач проти позову заперечував. Подав відзив на позов. Вказав, що градус відкриття вхідних дверей ніяким чином не впливає та не заважає заносити до квартири габаритні речі. Це залежить від розмірів дверей та самої речі. Тому збудована ним стіна жодним чином не впливає на користування своєю власністю позивачем та не створює жодних перешкод. Ним не порушувались Правила пожежної безпеки та він не захаращував меблями, устаткуванням, іншими предметами двері, люки, балкони, лоджії, переходи в суміжні секції та виходи на зовнішні евакуаційні драбини, площадки квартир житлових будинків. Вважає, що позивачем не подано також доказів того, що ним порушені будівельні норми, будь-яких архітектурних, санітарних, екологічних норм, та проведення перебудови є неможливим, а знесення є крайньою мірою. Просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

ОСОБА_3 є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами доказуванню не підлягають.

З пояснень сторін встановлено, що сторони по справі є сусідами. На площадці (коридор) біля входу в квартиру НОМЕР_1 ОСОБА_3 побудував зовнішню стіну до квартири та влаштував тамбур. Будь-яких дозвільних документів відповідач не отримував та згоди на влаштування тамбуру позивачка не надавала.

Відповідно до ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору управління майном. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Захист права власності встановлений ст. 321 ЦК України, а саме право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Ст.ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла.

Також встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово зверталась до ТОВ «БД Сервіс-1» щодо влаштування відповідачем зовнішньої стіни.

ТОВ «БД-Сервіс-1» надсилало приписи-попередження, адресовані ОСОБА_3 щодо надання ним довільної документації та згоди всіх власників квартир по будинку щодо влаштування тамбуру. Також містилось вимога про демонтування тамбуру протягом п'яти днів у разі відсутності витребовуваних документів.

У відповідності до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, судом встановлено, що позивачка свою згоду на встановлення перегородки не надавала.

За ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб'єктивне право особи та її юридичний обов'язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб'єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

У рішенні від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004 Конституційний суд України розтлумачив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Отже, охоронюваний законом інтерес полягає у прагненні особи набути певних матеріальних або нематеріальних благ з метою задоволення певних потреб, якщо такі прагнення є абстрактними, тобто випливають із певного суб'єктивного права у конкретних правовідносинах. Тому порушення охоронюваного законом інтересу, яке дає підстави для звернення особи за судовим захистом, є створення об'єктивних перешкод на шляху до здобуття відповідного матеріального та/або нематеріального блага.

При цьому, особа на власний розсуд визначає чи порушені її права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю певних осіб. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об'єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність особи протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері приватних відносин.

Викладені висновки кореспондуються із нормами ЦПК України. З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів особи, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо особа не довела факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії особи є неправомірними, підстав для задоволення позову немає.

Звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у правовідносинах.

За наведених вище обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, а відповідачем не подано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень щодо правомірності встановлення перегородки.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 202-215, 328, 391, 655 ст.ст.12, 81, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «ДБ Сервіс-1» про усунення перешкод в користуванні майном - задоволити.

Зобов'язати ОСОБА_3 демонтувати додаткову зовнішню стіну квартири на площі загального користування (коридор) на 8 (восьмому) поверсі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

Інформація про позивача: ОСОБА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_2.

Інформація про відповідача: ОСОБА_3, проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області (пп.15.5 п.15 ч.1 Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скаргу на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 07 вересня 2018 року.

Суддя