Справа № 302/386/18
Номер рядка звіту 30
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повний текст)

30.07.2018 смт.Міжгір'я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Цімбота В.І.

при секретарі с/з Куруц В.І.

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в райсуді в смт. Міжгір'я справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином, -

В С Т А Н О В И В:

05.04.2018 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином.

Заяву обґрунтовує тим тим, що 30 серпня 2013 року біля 13.00 годин водій ОСОБА_4, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, керуючи по дорученню технічно-справним транспортним засобом, а саме легковим автомобілем марки «DAEWOO» моделі «Т 13110» д.н.з.НОМЕР_1 рухаючись на швидкості 70 км./год. по автодорозі «Хуст-Долина», зі сторони смт.Міжгір'я в напрямку с.Майдан, Закарпатської області в с.Сойми на автодорозі виїхав на зустрічну смугу руху, якою йому назустріч рухався автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2121» д.н.з. НОМЕР_2 за кермом якого перебував водій ОСОБА_2, що і є власником даного автомобіля та його малолітня дочка ОСОБА_5.

Водій ОСОБА_2 виявивши по своєму напрямку руху перешкоду, а саме автомобіль марки «DAEWOO» моделі «Т 13110» д.н.з.НОМЕР_1 у відповідності до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України прийняв, рішення про безпечний об'їзд даної перешкоди, при чому виїхав на смуг зустрічного руху, однак водій ОСОБА_6 в свою чергу також здійснив маневр та виїхав на смугу руху де вже перебував автомобіль марки «ВАЗ-2121» д.н.з. НОМЕР_2 та виїхав на таку відстань, на якій водій ОСОБА_2 вже був позбавлений технічної можливості уникнути зіткнення шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування в результаті чого навпроти будинку №1 в с.Сойми водій ОСОБА_4 допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ-2121», д.н.з. НОМЕР_2 та після зіткнення свій автомобіль зіштовхнув з автодороги. Таким чином, водій ОСОБА_4 порушив вимоги п.п.1.3, 1.5, 2.9 (а), 10.1, п.3, 12.4. Правил дорожнього руху України.

Ухвалою Міжгірського районного суду в справі № 302/13/18 від 23.01.2018року відповідач звільнений від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності, проте не звільнив від цивільно-правової відповідальності. Під час розгляду справи останній свою вину визнав повністю і підтвердив всі обставини справи.

Неправомірними діями ОСОБА_4 ОСОБА_2 було завдано моральної шкоди, яка виразилась у фізичному болі не тільки дитини, яка потерпіла від ДТП, але і як батьків. Порушення нормального, звичного способу життя, недосипання, переживання за здоров'я дитини, щоб повернути її до звичного способу життя, хоча і на даний час вона відчуває певний життєвий дискомфорт, не може позбутися страху, тому просить стягнути з відповідача на його користь 80000 грн. моральної шкоди.

В суді ОСОБА_2 та його пр-к ОСОБА_3 позов підтримали повністю, просять такий задоволити. Крім того, пр-к позивача просить стягути з ОСОБА_4 8400 грн. витрат на правову допомогу.

Відповідач ОСОБА_4 при розгляді справи заявлений позов заперечив повністю, та пояснив, що позовні вимоги, що полягають у стягнення моральної шкоди в сумі 80000,00 грн. являються незаконними, безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивачем не надано суду необхідних належних допустимих доказів на підтвердження тих обставин, які зазначені в позові щодо відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з такого.

Судом встановлено, що ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області 23.01.2018 року ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за ст.286 ч.1 КК України у зв'язку із закінченням строків давності, проте не звільнив від цивільно-правової відповідальності.

В ухвалі суду зазначено, що ОСОБА_4 вину у вчиненому визнає повністю, розкаявся.

Ухвала Міжгірського районного суду Закарпатської області сторонами не оскаржувалась та набрала законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положення ст.82 ч.6 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, суду доведено і таке не оспорюється відповідачем, що матеріальна шкода, яка заявлена ОСОБА_2 ОСОБА_7, складає суму 48482 грн. 54 коп.

Суд при цьому виходить із того, що шкоду заподіяно особою, яка перебувала в стані алкогольного сп'яніння, і , крім того, джерелом підвищеної небезпеки (ст.ст.1177, 1187, 1188 ЦК України).

Моральна шкода відповідно до ч.2 ст.1167 ЦК України відшкодовується незалежно від вини фізичною особою, якою шкода завдано ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд вважає, що позивачу була завдана моральна шкода, неправомірними діями ОСОБА_4, що полягала в емоційних та душевних стражданнях, які довелося перенести позивачу, заподіяння фізичного болю, а також порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров'я та моральних страждань.

Разом з тим, суд вважає, що заявлена позивачем вимога про відшкодування завданої йому моральної шкоди у розмірі 80 000 гривень є завищеною.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеву моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п.9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, при визначенні розміру спричиненої моральної шкоди, суд вважає, що позивачу були спричинені моральні страждання, внаслідок протиправних дій відповідача, а саме душевних стражданнях, таких як: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров'я та моральних страждань, а також заподіяння фізичного болю, тому суд вважає, що достатньою сумою, яка здатна компенсувати моральні страждання ОСОБА_2 є сума у розмірі 25000 гривень, виходячи із характеру та негативних наслідків, розумності та справедливості.

Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь держави, відповідно до ст.133 ЦПК України.

Суд вважає, що є підставними вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_4 в його користь 8000грн. витрат на правову допомог, поскільки такі підтверджені суду належним розрахунком і доказами і саме таку суму згідно квитанції ОСОБА_2 оплатив адвокату за правову допомогу, які є різновидом судових витрат (ст.ст.133, 137 ЦПК України).

Таким чином суд вважає, що підлягають стягненню з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 48482грн. 54 коп. як матеріальна шкода, 25000 грн. морального відшкодування та 8000 грн. витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст.263, 265, 268 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2:

- 48482 (сорок вісім тисяч чотириста вісімдесят дві) грн. 54 коп. матеріальної шкоди;

- 25000 (двадцять п'ять) тисяч грн. матеріального відшкодування;

- 8000 (вісім) тисяч грн. витрат на правову допомогу.

У решті вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь держави судовий збір на 815 (вісімсот п'ятнадцять) грн.

Рішення може бути оскаржено сторонами в апеляційний суд Закарпатської області протягом 30 днів з часу проголошення такого.

Суддя: В. І. Цімбота