ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року м. Чернівці

справа № 727/9975/17

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Височанська Н. К.

суддів: Владичана А.І., Литвинюк І.М.

секретар Костюк Л.С.

за участю: скаржника ОСОБА_1, представника ПАТ «Ощадбанк» - Кесарєвої Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення, дію або бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Бушкевича Андрія Вітольдовича, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 січня 2018 року, постановлену під головуванням судді Слободян Г.М.,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на рішення, дію або бездіяльність старшого державного виконавця ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області Бушкевича А.В.

Посилався на те, що Бушкевич А.В. виніс постанову та акт про передачу майна стягувачу (за виконавчим провадженням №50496858 від 15.03.2016 року). Відповідно до вказаного виконавчого провадження арештований автомобіль NISSAN PATHFINDER SE, д.з. НОМЕР_2, було передано на реалізацію, але після проведення третіх торгів, які не відбулися, державним виконавцем Бушкевичом А.В. було запропоновано Банку залишити вказане майно за собою. Стягувач виявив бажання залишити за собою вказане майно.

Проте, старший державний виконавець ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області Бушкевич А.В не встановив повноважень начальника відділу реструктуризації заборгованості Боднарюка Ю.Д. та виніс постанову про передачу майна стягувачу та акт про передачу даного майна. Вважає дані постанову та акт неправомірними та просив їх скасувати.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 січня 2018 року скаргу ОСОБА_1 на рішення, дію або бездіяльність старшого державного виконавця ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області Бушкевича А.В. - задоволено частково.

Визнано дії старшого державного виконавця ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області Бушкевича А.В. щодо винесення постанови та акту про передачу майна стягувачу від 15.09.2017 року неправомірними.

Скасовано акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 15.09.2017 року винесений старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області Бушкевичем А.В. при примусовому виконанні виконавчого листа Шевченківського районного суду №2-179/12 від 28.01.2016 року.

В іншій частині заявлених вимог відмовлено.

На вказану ухвалу ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, а також на те, що суд не повно з'ясував обставини по справі, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині відмови в скасуванні постанови про передачу майна стягувачу і задовольнити його скаргу в цій частині.

Вказує на те, що державним виконавцем заведено зведене виконавче провадження, в якому об'єднані вимоги декількох стягувачів, а саме АТ «Ощадбанк» та Пенсійного фонду України. Проте, державний виконавцеь не пропонував іншим стягувачам залишити майно за собою.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду в частині відмови в задоволенні скарги про скасування постанови про передачу майна стягувачу - скасуванню з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначено, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При цьому, у п. 3 цієї постанови судам роз'яснено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Пунктом 6 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі не реалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна.

Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно (п.9 ст.61 Закону).

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області на виконанні перебуває виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2-179 виданого Шевченківським районним судом м.Чернівці 28 січня 2016 року.

Постановою старшого державного виконавця ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області Бушкевича A.B. виконавчий документ щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-179 від 28.01.2016р. прийнято до виконання. Під час примусового виконання арештований транспортний засіб марки Nissan модель Pathfinder SE, 2007 р.в., державний номерний знак НОМЕР_2, було передано на реалізацію та проведено електронні торги.

Згідно протоколу №277757 від 21.06.2017 року проведення третіх електронних торгів транспортного засобу марки Nissan модель Pathfinder SE, торги не відбулися за стартовою ціною 219050,00 грн. на підставі відмови від сплати належної грошової суми, у зв'язку з чим старшим державним виконавцем ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області Бушкевичем A.B. було запропоновано Банку залишити за собою вказаний рухомий об'єкт.

Заявою від 11 вересня 2017 року начальник відділу реструктуризації заборгованості та стягнення філії Чернівецького обласного управління АТ «Ощадбанк» Боднарюк Ю.Д. надав згоду на отримання арештованого транспортного засобу та просив винести постанову про передачу нереалізованого майна; скласти акт за фактом передачі майна; зняти всі арешти та заборони з транспортного засобу не пізніше наступного робочого дня після отримання виконавцем документів про передачу майна (а.с.25-26).

З матеріалів справи вбачається, що 15 вересня 2017 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Бушкевичем А.В. винесено постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, згідно з якою ЧФ АТ «Ощадбанк», в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом Шевченківського районного суду м.Чернівці №2-179/12 від 28 січня 2016 року передано джип марки Nissan модель Pathfinder SE, 2007 р.в., державний номерний знак НОМЕР_2, який належить боржнику ОСОБА_1. А також наявний акт державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу (а.с.23-24).

Право на рухоме майно на момент звернення до суду із скаргою за стягувачем не оформлено.

Згідно ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції визнав дії державного виконавця щодо передачі майна стягувачу протиправними та скасував акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

Ухвала суду першої інстанції в цій частині ніким не оскаржена та набрала законної сили.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні скарги в частині скасування постанови про передачу майна стягувачу, суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця під час винесення даної постанови відповідали вимогам чинного законодавства, а відтак і відсутні підстави для її скасування.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції визнаючи дії державного виконавця щодо передачі майна стягувачу протиправними, при цьому залишивши в силі постанову про передачу такого майна стягувачу зробив взаємовиключні висновки.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому, зі змісту ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод убачається, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладені обставини, ухвала суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні скарги підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення скарги в цій частині.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 січня 2018 року в частині відмови в задоволенні скарги про скасування постанови про передачу майна стягувачу скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 в цій частині задовольнити.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області від 15.09.2017р. про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 27 грудня 2018 року

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: А.І. Владичан

І.М.Литвинюк