У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2018 року м.Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого-судді Суходольського О.М.

при секретарі Культенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову у вигляді накладення арешту на земельну ділянку площею 0,1483 га, кадастровий номер: НОМЕР_1 розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка на даний час належить громадянину ОСОБА_2. В обгрунтуванні своєї заяви заявник вказує, що має намір звернутися до суду з позовом до Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, ОСОБА_2 про скасування постанови головного державного виконавця № 52593423 від 01.11.2018 року про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, Акта головного державного виконавця від 01.11.2018 року про передачу майна в рахунок погашення боргу та Свідоцтва, виданого 15.12.2018 року державним нотаріусом, яким посвідчено право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,1483 га, кадастровий номер: НОМЕР_1 розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (реєстровий № 1-1263), передану в рахунок погашення боргу в рамках виконавчого провадження № 2/707/107/16, виданого 30.08.2016 роком Черкаським районним судом Черкаської області про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, оскільки згідно договору купівлі-продажу від 17.06.2008 року є власником спірної земельної ділянки. Крім того, заявник зазначає, що існує велика ймовірність відчуження земельної ділянки на користь інших осіб, що ускладнить або навіть зробить неможливим повернення за належністю даної ділянки ОСОБА_1 при вирішенні справи на її користь.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст.158 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: одночасно з пред'явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» наголошує, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зазначена норма узгоджується з вимогами ст. 41 Конституції України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заявником не наведено достатніх підстав для забезпечення позову, не представлено відомостей про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, чи призведе до порушення прав заявника.

Заявник ОСОБА_1 не надала доказів наміру ОСОБА_2 відчужити спірне майно та ухилятися від виконання рішення суду, у зв'язку з чим не навела достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову. Враховуючи вищенаведене, суд вважає дану заяву передчасною, безпідставною і необґрунтованою та приходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149-153,353 ЦПК України,-

у х в а л и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ознайомитись з повним текстом ухвали, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Апеляційні скарги на ухвалу можуть бути подані протягом 15 днів з дня її складення через суд першої інстанції або безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О. М. Суходольський