Справа № 216/3341/18
Провадження № 2/216/2270/18
УХВАЛА

іменем України

27 червня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Сидорак В.В. розглянув заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, в рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору, повернення майна в зв`язку з припиненням договору простого товариства, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання договору, повернення майна в зв`язку з припиненням договору простого товариства.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу 26 червня 2018 по справі відкрито провадження, та призначено підготовче судове засідання.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, відповідно до якої просить накласти арешт на належну ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 .

Заява про забезпечення позову обґрунтована необхідністю забезпечення виконання рішення, з метою недопущення відчуження відповідачем по справі належного йому на праві власності вказаного нерухомого майна до ухвалення судом рішення по даній справі.

У відповідності до вимог ч.1ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали цивільної справи та заяву про забезпечення позову, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно вимог ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову, між сторонами виник спір майнового характеру, і позивачем заявлено вимогу про накладення арешту на належну ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 .

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Позивачем не надано жодного доказу того, що саме ОСОБА_2 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 , що унеможливлює накладення на неї арешту, оскільки існує реальна ймовірність порушення прав інших осіб, які не є сторонами справи.

Крім того, відповідно до вимог ч.3ст.150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Проте, позивачем не доведено дійсну ринкову вартість рухомого майна, на яке він просить накласти арешт та відповідно не доведено співмірність ціни позову з вартістю предмета забезпечення позову.

Як на підставу забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру, заявник посилається, що відповідач може відчужити дану квартиру. Однак, обраний заявником вид забезпечення позову у виді накладення арешту на нерухоме майно не є співмірним із заявленими позивачем вимогами і фактично позбавляє відповідача права користування належним йому майном.

Саме лише посилання в клопотанні про забезпечення позову на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Зважаючи, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, за умови, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а позивачем таких доказів не надано, суд вважає необхідним в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Оскільки позивачем ОСОБА_1 при подачі заяви про забезпечення позову не сплачено судовий збір, заява про забезпечення позову судом розглянута і вирішена, суд вважає за необхідне стягнути на корись держави судовий збір в розмірі 352 гривні 40 копійок за розгляд його заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, в рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору, повернення майна в зв`язку з припиненням договору простого товариства - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , ІНН судовий збір в розмірі 352 (триста п`ятдесят дві) гривні 40 копійок в дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Сидорак