Справа № 128/1130/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Стадника С.І.

секретаря судового засідання Белінської С.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Менеджмент інвестицій" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Менеджмент інвестицій" (позивач, кредитор) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту. Позивач зазначив, що 01.12.2016 року між ТОВ "Менеджмент інвестицій" і відповідачем було укладено Договір споживчого кредиту №2087-16/СК за яким позичальник отримала кредит в розмірі 2 600 грн. зі сплатою відсотків в розмірі 2% в день від суми заборгованості, з кінцевим терміном повернення по 30.12.2016 року. У звязку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором, станом на 16.04.2018 року в позичальника перед кредитором утворилася заборгованість в розмірі 26 273,78 грн., з них: 2 600 грн. заборгованість за кредитом, 1 560 грн. - заборгованість за відсотками, 7 756,06 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 13 895,44 грн. - штрафи, 462,28 грн. - 3% річних від простроченої суми, яку позивач просить стягнути на його користь із відповідача.

Відповідач відзив до суду не подав.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе ухвалити рішення в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлено, що 01.12.2016 року між ТОВ "Менеджмент інвестицій" і ОСОБА_1 було укладено Договір споживчого кредиту №2087-16/СК (а.с. 6-8), за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 2 600 грн. зі сплатою відсотків в розмірі 2% в день від суми заборгованості, з кінцевим терміном повернення по 30.12.2016 року.

Додатковою угодою від 27.01.2017 року №1 до Договору споживчого кредиту №2087-16/СК від 01.12.2016 року (а.с. 9) сторони дійшли згоди, що з 28.01.2017 року по 27.02.2017 року у разі порушення термінів повернення кредиту, відсоткова ставка становить 0,01 % в день, що складає 3,66 % річних від суми заборгованості.

Кредитор свої зобовязання перед позичальником за кредитним договором виконав в повному обсязі, що підтверджується видатковим касовим ордером (а.с. 10).

З матеріалів справи суд встановив, що ОСОБА_1 припинив виконувати зобовязання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у звязку із чим станом на 16.04.2018 року в нього виникла заборгованість, яка становить 26 273,78 грн., з них: 2 600 грн. заборгованість за кредитом, 1 560 грн. - заборгованість за відсотками в період з 01.12.2016 року по 30.12.2016 року, 7 756,06 грн. заборгованість за простроченими відсотками за період з 31.12.2016 року по 28.06.2017 року, 13 895,44 грн. - штраф, 462,28 грн. - 3% річних від простроченої суми за період з 01.12.2016 року по 16.04.2018 року.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушення зобовязання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (ст. 610 ЦК України).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт порушення (прострочення) відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором.

Суд вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 2 600 грн., відсотків за період з 01.12.2016 року по 30.12.2016 року в сумі 1 560 грн., відсотків за період з 31.12.2016 року по 28.06.2017 року в сумі 7 756,06 грн., ґрунтується на вимогах закону, а відтак за відсутності будь яких заперечень з боку відповідача, підлягає задоволенню в повному обсязі.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

У пункті 8.3 Договору сторони визначили, що в разі порушення строків повернення кредиту та нарахованих процентів, позичальник зобов'язаний сплатити на вимогу кредитора штраф в розмірі 2 % від суми кредиту за кожен день такого порушення, починаючи із першого календарного дня, наступного за днем повернення кредиту. Починаючи із третього дня порушення строків повернення кредиту, штраф встановлюється у розмірі 2,98% від суми кредиту за кожен день порушення строків та нараховується виходячи із фактичного числа календарних днів такого порушення.

Враховуючи зазначене, суд, зважаючи на прострочення відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, дійшов висновку про обґрунтованість нарахування кредитором на суму заборгованості по кредиту в період з 31.12.2016 року по 28.06.2017 року штрафу в сумі 13 895,44 грн., який слід стягнути з позичальника.

За частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правовідносини, які склались між сторонами за своєю правовою природою є грошовим зобовязанням, на яке поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання. Таким чином, у зв'язку з прострочення позичальником виконання зобов'язання, кредитор мав право вимагати сплати суми боргу з урахуванням 3% річних від простроченої суми, що за період з 31.12.2016 року по 16.04.2018 року становить 462,28 грн.

Встановлені судом обставини вказують на обґрунтованість позовних вимог, з огляду на що позов слід задовольнити.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Керуючись ст. 526, 530, 549, 610-612, 625, 1049, 1054, 10561 ЦК України, ст. 2, 12, 13, 76, 259, 263, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Менеджмент інвестицій" (, місцезнаходження: 49027, Дніпропетровська область, м. Дніпро, прос. ОСОБА_2, 22) заборгованість за Договором споживчого кредиту №2087-16/СК від 01.12.2016 року станом на 16.04.2018 року в розмірі 26 273 (двадцять шість тисяч двісті сімдесят три) грн. 78 коп., з них: 2 600 грн. заборгованість за кредитом, 1 560 грн. - заборгованість за відсотками за період з 01.12.2016 року по 30.12.2016 року, 7 756,06 грн. заборгованість за простроченими відсотками за період з 31.12.2016 року по 28.06.2017 року, 13 895,44 грн. - заборгованість за штрафами за період з 31.12.2016 року по 28.06.2017 року, 462,28 грн. - 3% річних від простроченої суми за період з 31.12.2016 року по 16.04.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Менеджмент інвестицій" судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя С.І. Стадник