н/п 2/490/4023/2018
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА
27 грудня 2018 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Миколаївського національного університету імені ОСОБА_2 про зобов'язання вчинення певних дій,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, в якому просив зобов'язати Миколаївський національний університет імені ОСОБА_2 видати йому дублікат диплома про закінчення у 1981 році Миколаївського державного педагогічного інституту імені ОСОБА_3 за спеціальністю "Математика" та здобуття кваліфікації вчителя математики.
Суддею Черенковою Н.П. у справі 490/9155/16-ц постановлено рішення від 06.09.2017 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у видачі дублікату диплому.
Суддею Черенковою Н.П. у справі №490/1324/18 заявлено самовідвід від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського національного університету імені ОСОБА_2 про визнання протиправною дії Миколаївського національного університету імені ОСОБА_2 щодо виготовлення дубліката диплома спеціаліста С16 №118581 від 23.09.2016 року на ім'я ОСОБА_1, зобов'язання відповідача анулювати диплом спеціаліста С16 №118581 від 23.09.2016 року.
Реалізація принципу верховенства права, визначеного ЦПКУкраїни, є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.
Статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV визначено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов'язковими для виконання Україною. У статті 17 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями.
Наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6, має визначатися за допомогою суб'єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді в даній справі, а також за допомогою об'єктивного критерію, тобто з'ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення у справі ОСОБА_4 (De Cubber) від 26 жовтня 1984 року, серія A, № 86, с. 13-14, п. 24).
Згідно з об'єктивним критерієм, необхідно встановити, чи існують, якщо зовсім не брати до уваги особисту поведінку судді, легко з'ясовувані факти, які можуть ставити під сумнів його безсторонність. З цього погляду навіть виступи можуть мати певне значення. Найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості. Отже, будь-який суддя, щодо безсторонності якого є законні підстави для побоювань, повинен дати відвід (рішення у справі ОСОБА_4, серія A, № 86, с. 14, п. 26).
Пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і ОСОБА_5 ООН від 27 липня 2006 року, наголошує, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.
У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справ і підлягає самовідводу, якщо є інші обставини, що викликають сумніви в неупередженості або обєктивності судді
Виходячи з цих принципів, суддя зобовязаний заявити самовідвід для забезпечення принципу безсторонності суду.
Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Черенкова