АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1718/18 Справа № 403/6339/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
Категорія 27
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Баранніка О.П., Посунся Н.Є., при секретарі Сахарові Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 червня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, інфляційних втрат та трьох відсотків річних,-

в с т а н о в и в :

У квітні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2 з позовом, яким просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на його користь 80591грн.13коп. основного боргу з урахуванням індексу інфляції та річних процентів, а з ОСОБА_6 - 2900грн. В обґрунтування позову ОСОБА_4 посилався на те, що 08.11.2008р. між ним та ОСОБА_3, ОСОБА_2 укладено попередній договір, згідно якого сторони зобовязувалися до 08.12.2008р. укласти договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельною ділянкою за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Хвойна, 35 Б. У якості забезпечувального платежу за попереднім договором ОСОБА_3 та ОСОБА_2 отримали від нього 29000грн. Для часткового забезпечення повернення у разі необхідності боргу 08.11.2008р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір поруки на суму 2900грн. Посилаючись на те, що основний договір укладений не був і ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відмовились від виконання своїх зобовязань за договором, ОСОБА_4 вимагав повернення забезпечувального платежу з додатковою суму у розмірі цього платежу та з урахуванням індексу інфляції та 3-х відсотків річних.

Рішенням Бабушкінського райсуду м.Дніпропетровська від 25.06.2012р. позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково, ухвалено стягнути на його користь солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 суму основного боргу з урахування індексу інфляції та річних процентів у розмірі 80591грн.13коп. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 просили скасувати вказане судове рішення, посилаючись на необгрунтованість його ухвалення у їх відсутності та без їх повідомлення про розгляд справи, безпідставність залучення до участі у справі у якості поручителя ОСОБА_5, не врахування судом недоведеності позову та дійсних обставин про відмову самого ОСОБА_4 від купівлі будинку, та про сплив позовної давності як до основної так і додаткових вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову за такими підставами.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення грошових сум у відсутність відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_2, суд першої інстанції посилався їх повідомлення належним чином, доведеність позову, неправомірність дій відповідачів та припинення поруки ОСОБА_5

Вказані висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та обставинам справи, з яких вбачається наступне.

08.11.2008р. нотаріально посвідчено укладений між ОСОБА_3, ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_4 з другої сторони попередній договір (а.с.10), за умовами якого сторони обидві сторони зобовязувалися до 08.12.2008р. укласти договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Хвойна, №35Б.

За п.2.1. - 2.4. договору ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зобовязались передати кожна свою частку зазначеного нерухомого майна в день нотаріального посвідчення основного договору, а ОСОБА_4 зобовязався прийняти його та сплатити погоджену у цьому договорі ціну 174 000грн., що еквівалентно 30 000 доларам США.

За п.3.1. договору ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зобовязались одержати усі необхідні для нотаріального посвідчення договору, зняти з реєстрації усіх зареєстрованих осіб, звільнити майно та надати довідки про відсутність заборгованості по комунальним послугам. Згідно п.3.3. вказаного договору ОСОБА_4 сплатив ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а останні прийняли забезпечувальний платіж в сумі 29000грн., що еквівалентно 5000 доларів США.

У п.4 договору сторонами погоджено, що у разі невиконання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зобовязань за цим договором або їх відмови від укладення договору купівлі-продажу на передбачених п.1,п.2 договору умовах, ОСОБА_4 має право відмовитись від договору. Якщо основний договір не буде укладений з вини ОСОБА_4, переданий ним ОСОБА_3 та ОСОБА_2 забезпечувальний платіж залишається у них та не підлягає поверненню. Якщо основний договір не буде укладений з вини ОСОБА_3 та ОСОБА_2, останні зобовязані повернути ОСОБА_4 забезпечувальний платіж та додатково сплатити суму у розмірі забезпечувального платежу.

За положеннями п.5.2. договору сторони домовились, що пропозиція укладення основного договору направляється іншій стороні у вигляді цінного листа або телеграми, або може бути передана через нотаріуса у порядку ст.84 Закону «Про нотаріат».

Відповідно до ч.1 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. За ч.3 цієї статті зобовязання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

З матеріалів справи вбачається, що основний договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки за адресою у м. Дніпропетровськ по вул.Хвойна, №35 Б ні в обумовлений сторонами у попередньому договорі строк до 08.12.2008р., ні пізніше, укладений не був. Ні ОСОБА_3, ОСОБА_2 з однієї сторони, ні ОСОБА_4 з другої сторони у передбаченому ч.3 ст.635 ЦК України та положеннями п.5.2. попереднього договору порядку пропозиції укладення основного договору у вигляді цінного листа або телеграми або через нотаріуса іншій стороні не направляли.

Враховуючи зазначені вимоги закону та встановлені обставини про те, що основний договір сторонами не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором, та про те, що жодна із сторін не направила другій стороні пропозицію про його укладення зобовязання, встановлене попереднім договором, фактично є припиненим.

Звернувшись до суду з даним позовом 28.04.2012р., тобто, через три роки та більш як чотири місяці після спливу обумовленого попереднім договором строку для укладення основного договору строку, ОСОБА_4 лише констатував факт не укладення вказаного договору та посилався на відмову ОСОБА_3, ОСОБА_2 від виконання обовязків за договором. При цьому обґрунтування позову ОСОБА_4 не містить жодних посилань, у чому ж конкретно виразилась їх відмова чи від виконання яких саме конкретно зобовязань вони відмовились. Не містять відповідних доказів про відмову ОСОБА_3, ОСОБА_2 від виконання якихось конкретних обовязків і матеріали справи.

Між тим, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснили, що від укладення договору купівлі-продажу вони не відмовлялись та зі своєї сторони виконали покладені на них попереднім договором зобовязання. ОСОБА_3, яка була зареєстрована у ньому, знялась з реєстрації. ОСОБА_2 у домоволодінні взагалі не була зареєстрована. Стверджували про те, що саме ОСОБА_4 відмовився від укладення договору купівлі-продажу належного їм домоволодіння та, як зясувались пізніше, і не мав наміру його укладати. Діючи як ріелтор та забравши у них правовстановлюючі документи на домоволодіння, він пропонував купити їх домоволодіння іншим покупцям, а потім, за допомогою неправомірних рішень судів сам заволодів ним. На даний час вони, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, оскаржують усі ухвалені судові рішення та поновлюють свої права відносно домоволодіння.

Враховуючи відсутність доказів відмови ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від виконання своїх зобовязань за договором та їх вини в не укладенні до 08.12.2008р. основного договору договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки за адресою у м. Дніпропетровськ по вул.Хвойна, №35 Б, підстав для задоволення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення згідно умов попереднього договору 80591грн.13коп. забезпечувального платежу та додаткової суми у розмірі останнього з урахуванням індексу інфляції та річних процентів та вимог ст.ст.625,635 ЦК України не вбачається.

Матеріалів справи свідчать про те, що звернення ОСОБА_4 з даним позовом відбулось 28.04.2012р. після спливу з 08.12.2008р. трирічного строку позовної давності, у межах якої згідно ст.ст.256,257 ЦК України особа може звернутися з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно положень ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Заява ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про застосування позовної давності приймається до розгляду апеляційним судом, оскільки вчинити вказану процесуальну дії у суді першої інстанції вони були позбавлені можливості через допущені останнім порушення норм процесуального права ст.ст.74-76, п.1 ч.1 ст.169 ЦПК України (у ред., яка діяла до 15.12.2017р.). Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою про відкриття провадження по справі суддею суду першої інстанції справа призначена до судового розгляду на 25.06.2012р. (а.с.1). Копія вказаної ухвали направлена ОСОБА_3 та ОСОБА_2 поштою (а.с.11). Жодних відомостей про вручення їм вказаної кореспонденції матеріали справи не містять, а самі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 факт їх повідомлення про розгляд справи заперечували. Не зважаючи на відсутність відомостей про належне повідомлення відповідачів про дату та час розгляду справи, судом першої інстанції безпідставно за їх відсутності розглянуто справу по суті саме 25.06.2012р.

Таким чином сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у спорі, дійсно є підставою для відмови у позові ОСОБА_4 Однак, сплив позовної давності є самостійною підставою для відмови у разі доведеності обґрунтованості позову. Оскільки обґрунтованість позову ОСОБА_4 не є доведеною за наведених вище підстав, то у його задоволенні слід відмовити по суті.

Позов ОСОБА_4, заявлений до поручителя ОСОБА_5, також задоволенню не підлягає за його недоведеністю, оскільки жодних доказів про наявність договору поруки та умов останнього матеріали справи не містять. Саме по собі визнання ОСОБА_5 (а.с.15) факту існування договору поруки за відсутності його документального підтвердження правового значення не має. При цьому ОСОБА_5 позовну вимогу ОСОБА_4 не визнала. Більш того, вимога про стягнення усієї спірної грошової суми у розмірі 80591грн.13коп. ОСОБА_4 заявлена саме до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 А тому позовна вимога ОСОБА_4 про стягнення 29 000грн. з ОСОБА_5 як поручителя взагалі виходить за межі вказаної спірної грошової суми та є безпідставною.

Враховуючи недоведеність обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення ним норм процесуального права, рішення суду першої інстанції на підставі п.2,3,4 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 та із задоволенням апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.1,2,13 ст.141 ЦПК України з ОСОБА_4 слід стягнути на користь держави 805грн.91коп. судового збору, не сплаченого при предявленні позову (а.с.14), та 886грн.50коп. на користь ОСОБА_3 на повернення судових витрат по оплаті апеляційної скарги (а.с.39).

Керуючись ст.ст.258,367,374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровськавід 25 червня 2012 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення суми боргу інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Стягнути з ОСОБА_4: на користь держави - 805грн.91коп. судового збору; на користь ОСОБА_3 - 886грн.50коп. на повернення судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України.

Судді : Пономарь З.М. Бараннік О.П. Посунся Н.Є.