Справа №200/7018/18
Провадження №2/200/2540/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого-судді Женеску Е.В.,

за участю секретаря: Сокол І.С.

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ :

17 квітня 2018 року позивачка звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 26 червня 2016 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. У шлюбі у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачкою та повністю перебуває на її утримані. З моменту народження відповідач не цікавиться донькою, самостійно коштів на утримання дитини не надає. витрачає їх на свої потреби, інтересами сім`ї не цікавиться. Також відповідач ухиляється від утримання позивачки чим порушує її права відповідно до положень ст.. 84 СК України. Де і ким працює відповідач позивачці не відомо. Однак він має змогу утримувати дитину та мене до досягнення дитиною трирічного віку.

18 квітня 2018 року ухвалою судді позовну заяву залишено без руху.

24 липня 2018 року позивачка надала уточнену позовну заяву в якій конкретизувала позовні вимоги.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2018 року провадженні у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги просила їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги в частині сплати аліментів на утримання дитини. однак заперечував щодо задоволення вимог про сплату аліментів на утримання дружини. Зазначив, що вона має змогу самостійно отримувати дохід та утримувати себе.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 25 червня 2016 року Красногвардійським районним у міст Дніпропетровську відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , актовий запис № 649.(а.с.21)

Від шлюбу позивач і відповідач мають спільну малолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданим Шевченківським районним у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. (а.с. 22)

Відповідно довідки про доходи №104 від 27.09.2018 року ОСОБА_2 має постійне місце роботи та працює водієм навантажувачем у ТОВ «Афіна-груп».

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

За положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

За положеннями ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Встановлюючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд враховує вік, стан здоров`я дитини, та виходить з того, що відповідач за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем спроможний надавати матеріальну допомогу, крім спільної дитини із позивачем, інших дітей не має, непрацездатних осіб, які б перебували на утриманні відповідача - судом не встановлено.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, за положеннями ч.ч. 2, 4, 6, ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Як було встановлено під час судового розгляду справи відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу. Доказів, які б спростовували дані обставини, суду не надано.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на її користь аліментів на її утримання у розмірі 1/5 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною трьохрічного віку, також підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що аліменти підлягають стягненню з дня подання позову до суду, тобто з 17 квітня 2018 року.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно із ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12-13, 78-81, 133, 137, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 280, 281, 352-355 ЦПК України, ст.ст. 7, 24, 55, 56, 84, 110, 112, 150, 180 -183, 191 Сімейного кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, ле не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на користь та утримання ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/5 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17 квітня 2018 року і до досягнення дитиною трирічного віку.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держависудовий збір у розмірі 704,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Е.В. Женеску