РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2018 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді Ніколаєнко І.В.,
за участю секретаря Газіної О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області, про встановлення факту смерті, -
Заявник звернувся до суду з заявою, відповідно до якої просить встановити факт смерті ОСОБА_2, місце смерті м. Алчевськ Луганської області, яка настала 23 липня 2018 року. Посилається на те, що є онуком ОСОБА_2, яка померла 23.07.2018 року в м. Алчевськ, Луганської області за таких обставин: хронічна недостатність кровообігу; дифузний кардіосклероз, цукровий діабет. Зазначає про те, що отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті, відповідно до ст. 17 ЗУ "Про державну реєстрацію актів цивільного стану". Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, визначене Постановою ВРУ від 17.03.2015 № 254-ХІІІ. Зазначає, що звертався до Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області та отримав відмову у проведенні реєстрації смерті. Встановлення факту смерті необхідно йому для прийняття спадщини.
Заявник в судове засідання не з'явився, відповідно до отриманої судом заяви, розгляд справи просив проводити без його участі, заяву підтримав в повному обсязі.
Представник заінтересованої особи Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не зявився. До суду надійшла заява за підписом заступника начальника відділу ОСОБА_3 від 30.08.2018 р. за № 133ВО/15.1-04-01, відповідно до якої розгляд справи просили проводити за відсутності представника відділу, у звязку з великим обсягом роботи. Рішення прийняти на розсуд суду, проти заявлених вимог не заперечують.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази, надані в обґрунтування заяви, дійшов висновку що вимоги заявника законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Заявник звернувся до Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області з заявою щодо державної реєстрації смерті бабусі ОСОБА_2 та видачі свідоцтва про смерть. Для державної реєстрації смерті заявником було подано свідоцтво про смерть серії І-ВВ №064948 від 24.07.2018 року, видане відділом запису актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції Міністерства юстиції, так званої, Луганської Народної Республіки.
Місто Алчевськ, Луганської області, відповідно до розпорядження КМУ від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.
З свідоцтва про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (свідоцтво про народження серії І-ВД № 042439 від 13 серпня 1996 року) та свідоцтва про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серія ІІ-ЕД № 259535 від 04 березня 1976 року), вбачається, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_1 Матір'ю ОСОБА_4 записано ОСОБА_2, таким чином ОСОБА_2 приходиться бабусею ОСОБА_1
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.
Відповідно до даних свідоцтва про смерть, серії І-ВВ № 064948, виданого 24 липня 2018 року Відділом запису актів громадянського стану Алчевського міського управління юстиції Міністерства юстиції, так званої, Луганської Народної Республіки, померла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, про що зроблено актовий запис про смерть № 917.
Як вбачається з копії довідки про причину смерті № 51 від 24 липня 2018 року КЗ КЦММЛ, ОСОБА_2, померла 23 липня 2018 року у віці 80 років, причина смерті хронічна недостатність кровообігу; діфузорний кардіосклероз, цукровий діабет 2 тип.
Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.
Приписами п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
В п. 13 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року надано розяснення, відповідно до якого заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.
Відповідно висновків ЄСПЛ у справах проти Туреччини («Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії («Mozer v. The Republic of Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.
Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.
Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає підтвердженим факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка померла 23 липня 2018 року в м. Алчевськ, Луганської області, Україна.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 315, 317 ЦПК України, суд,
Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області, про встановлення факту смерті задовольнити.
Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка померла 23 липня 2018 року в м. Алчевськ, Луганської області, Україна.
Рішення підлягає негайному виконанню.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом 30 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.
Оскарження рішення не зупиняє його виконання.
Суддя І.В. Ніколаєнко