АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи № 757/37586/17-ц

Апеляційне провадження 22-ц/796/6576/2018

Апеляційний суд м. Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Махлай Л.Д.,

суддів: Мазурик О.Ф., Музичко С.Г.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач Житлово-будівельний кооператив «Металіст»

розглянувши у письмовому провадженні матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Металіст» про повернення безпідставно набутих коштів за житлово-комунальні послуги, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 року про повернення позовної заяви, постановлену під головуванням судді Остапчук Т.В.,

в с т а н о в и л а :

ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.07.2017 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

у/н справи № 757/37586/17-ц № а/п 22-ц/796/6576/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Остапчук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження. Посилається на порушення норм процесуального права. А саме, позовні вимоги стосувалися захисту прав споживача, а відтак він звільнений як споживач від сплати судового збору. Відтак суд першої інстанції помилково залишив його позовну заяву без руху, через не сплату судового збору, а надалі і повернув цю заяву.

Відповідно до п. п. 8 п. 1 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII Апеляційний суд м. Києва діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Київського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Дослідивши надані матеріали, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19.10.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Постановою Верховного Суду від 13.06.2018 року ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19.10.2017 року скасовано, справу передано до Апеляційного суду м. Києва для продовження розгляду.

Верховний Суд виходив з того, що відсутність у Законі України «Про судовий збір» серед осіб, які звільняються від сплати судового збору, категорії споживачів не може означати, що вони не мають зазначеної пільги, оскільки її встановлено спеціальним щодо споживачів Законом. Позивачі у справах про захист їхніх прав як споживачів звільнені від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» не лише в суді першої інстанції.

За наданими матеріалами встановлено, що ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 04.07.2017 року позовна заява була залишена без руху у зв'язку з несплатою судового збору, надано позивачу строк для усунення недоліків.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не виконав вимоги ухвали суду про усунення недоліків позовної заяви, а саме не сплатив судовий збір.

Разом з тим, із позовної заяви вбачається, що заявник в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що він є споживачем житлово-комунальних послуг та позов подано з метою відновлення своїх законних прав та інтересів як споживача.

У статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз норм зазначеного Закону і статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок, що відсутність такої категорії у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому статтею 5 Закону України «Про судовий збір», не може безумовно означати, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист їхніх прав.

У спеціальному законі, яким звільнено споживачів від сплати судового збору за подання позову, зазначено, що вони звільняються від його сплати з метою захисту своїх порушених прав (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов'язаними з порушенням їх прав. Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судовий збір» у частині третій статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» (із змінами, внесеними згідно із Законом № 3674Л/І від 08.07.2011) слова «державного мита» замінені словами «судового збору». Отже, при ухваленні Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору.

У Законі України «Про захист прав споживачів» не визначено вичерпного переліку правових відносин, на які поширюється його дія, втім з урахуванням характеру правовідносин, які ним регулюються, та виходячи з демократичних принципів цивільного судочинства і наявності в цивільних правовідносинах такої слабкої сторони, як фізична особа - споживач, можна зробити висновок, що цим Законом регулюються відносини, які виникають із договорів купівлі- продажу, майнового найму (оренди), надання комунальних послуг, прокату, перевезення, зберігання, доручення, комісії, фінансово-кредитних послуг тощо.

Отже, до спірних правовідносин застосовуються положення Закону України «Про захист прав споживачів», а тому вимога суду першої інстанції про сплату судового збору була помилковою.

За таких обставин висновки суду про повернення позовної заяви також є помилковими. Ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для подальшого розгляду

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 04.09.2018 року.

Головуючий

Судді