Справа № 369/8339/18
Провадження № 2/369/3170/18
РІШЕННЯ

Іменем України

28.11.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Дубас Т.В.,

при секретарі Ріпка Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа: державний нотаріус Києво-Святошинської районної нотаріальної контори Київської області Яхно Марина Євгенівна про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що згідно договору купівлі - продажу земельної ділянки від 27 травня 2000 року, її покійний чоловік, ОСОБА_3, придбав земельну ділянку площею 0,065 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Грошова оцінка вказаної земельної ділянки складала 4338 грн. 82 коп.

30 грудня 2003 року ОСОБА_3 був виданий Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку, серія НОМЕР_2, за підписом голови Боярської міської ради Виборної З.А. та начальника Києво-Святошинського районного органу земельних ресурсів Телепньовим Ю.І.

У відповідності до вказаного Державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,0652 га за адресою: АДРЕСА_2 з цільовим' призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку і ведення особистого селянського господарства.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер.

В Києво-Святошинській районній державній нотаріальній конторі Київської області 21.04.2018 року на підставі заяви № 542 про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом, яка надійшла від імені дружини померлого - ОСОБА_1, була заведена спадкова справа № 205/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3.

Спадщину, що залишилася після смерті спадкодавця ОСОБА_1 прийняла фактично шляхом постійного проживання разом з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 за однією адресою на час відкриття спадщини та у період шести місяців з дня смерті спадкодавця, що підтверджується довідкою, виданою Відділом реєстрації місця проживання громадян та формування і ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області 05.10.2017 року за номером 819.

21.04.2018 року Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області ОСОБА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом за реєстровими номерами 2-1054, 2-1058, 2-1062 на рухоме та нерухоме майно.

Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №1109/02-31 від 21.04.2018 року, за підписом державного нотаріуса Києво - Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області Яхно М.Є., ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку загальною площею 0,0652 га з кадастровим номером НОМЕР_3, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (вісімнадцять літ. «а»), надану для будівництва та обслуговування жилого будинку і ведення особистого селянського господарства, належну померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3.

Враховуючи викладене, з метою захисту своїх прав, позивач змушена звернутися до Києво - Святошинського суду Київської області з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за законом на вказану земельну ділянку.

Так, як вбачається зі змісту Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія НОМЕР_2, від 30 грудня 2003 року, власником земельної ділянки площею 0,0652 га за адресою: АДРЕСА_2 з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку і ведення особистого селянського господарства є ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Таким чином, право власності на зазначену земельну ділянку, після смерті ОСОБА_3, входить до складу спадщини і, в силу ст. 1218ЦК України, повинно перейти до дружини померлого - ОСОБА_1.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27 травня 2000 року, мій покійний чоловік, ОСОБА_3, придбав земельну ділянку площею 0, 065 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

30 грудня 2003 року ОСОБА_3 був виданий Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку, серія НОМЕР_2, за підписом голови Боярської міської ради Виборної З.А. та начальника Києво - Святошинського районного органу земельних ресурсів Телепньовим Ю.І., згідно якого, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,0652 га за адресою: АДРЕСА_2 з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку і ведення особистого селянського господарства.

При цьому слід зауважити, що договір купівлі - продажу земельної ділянки від 27 травня 2000 року та Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку, серія НОМЕР_2, від 30 грудня 2003 року в судовому порядку ніколи не визнавалися недійсними, та є такими, що породжують певні права та обов'язки.

З огляду на викладене вбачається, що право власності ОСОБА_3 було набуте правомірно, і інше прямо не випливає із закону та незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відмова державного нотаріуса Києво - Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області Яхно М.Є. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законам - на вказану земельну ділянку є безпідставною, оскільки, зазначення в державному акті на право власності на земельну ділянку, серія НОМЕР_2, від 30 грудня 2003 рок, двох цільових призначень на земельну ділянку не скасовує законність набуття земельної ділянки у власність ОСОБА_3, не нівелює право власності та можливості її успадкування з боку ОСОБА_1

Крім того, в разі визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом на зазначену земельну ділянку, новий власник має право вільно змінити цільове призначення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 20 Земельного Кодексу України, за своєю ініціативою шляхом розроблення відповідного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Том позивач просила визнати за ОСОБА_1 право власності на спадщину за законом на земельну ділянку загальною площею 0,0652 га з кадастровим номером НОМЕР_3, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (вісімнадцять літ. «а»), надану для будівництва та обслуговування жилого будинку і ведення особистого селянського господарства, належну, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3.

В подальшому представником позивача було подано до суду уточнена позовна заява, згідно якої він просив визнати за ОСОБА_1 право на завершення приватизації та одержання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на земельну ділянку загальною площею 0,0652 га з кадастровим номером НОМЕР_3, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (вісімнадцять літ. «а»), надану для будівництва та обслуговування жилого будинку і ведення особистого селянського господарства, в порядку спадкування за законом після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ОСОБА_3.

Представник позивача направив до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести у її відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер чоловік позивача ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом Серія І-ОК № 101184.

Після смерті ОСОБА_3 до його майна Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області була заведена спадкова справа № 205/2010.

Спадщину після померлого, позивач ОСОБА_1 прийняла належним чином шляхом постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті.

27 травня 2000 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки. Згідно даного договору ОСОБА_3 набув у власність земельну ділянку площею 0,065 га, що знаходиться у віданні Боярської міської ради у АДРЕСА_1, надана для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства.

На підставі даного договору на ім'я ОСОБА_3 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, відповідно до якого він був власником земельної ділянки площею 0,0652 га, що розташована за адресою АДРЕСА_2, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку і ведення ОСГ, кадастровий номер НОМЕР_3.

В поданій до державного нотаріуса заяві від 21.04.2018 року позивач просила видати їй свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку що розташована за адресою АДРЕСА_2.

Постановою від 21.04.2018 року вих. № 1109/02-31 державним нотаріусом було відмовлено ОСОБА_1 у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, у зв'язку з тим що, згідно з відповіді Держземагенства у Києво-Святошинському районі Київської області 17.02.2015 року за номером 01-21/1106 поданий ОСОБА_1 для видачі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданий Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів Київської області 30.12.2003 року на підставі купівлі-продажу земельної ділянки від 27.05.2000 року реєстровий номер 2710 та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на право постійного користування землею, договорів оренди землі за номером 4820Ї142 не відповідає вимогам чинного законодавства. В державному акті на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 зазначено два цільових призначення земельної ділянки. Загальна площа ділянки вказана у акті складає 0,0652 га без розподілу за цільовими призначеннями вказаними в Державному акті.

За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визначено що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Згідно аб.3п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 р., у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Оцінюючи встановлені судом обставини, суд знаходить повністю обґрунтованими вимоги позивача щодо визнання за нею права на завершення процедури приватизації та одержання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку, оскільки остання є спадкоємцем за законом, що належним чином прийняла спадщину, та має право на відповідне майно що увійшло до спадкової маси, а отже вимоги підлягають до задоволення.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1221, 1222, 1268 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», та керуючись ст.ст. 34, 12, 13, 76-81, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа: державний нотаріус Києво-Святошинської районної нотаріальної контори Київської області Яхно Марина Євгенівна про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) право на завершення процедури приватизації та одержання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на земельну ділянку загальною площею 0,0652 га з кадастровим номером НОМЕР_3, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (вісімнадцять літ. «а»), надану для будівництва та обслуговування жилого будинку і ведення особистого селянського господарства, в порядку спадкування за законом після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Дубас Т.В.