Справа № 354/718/17
Провадження № 22-ц/779/775/2018
Головуючий у 1 інстанції Іванов А. П.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів: Бойчука І.В., Ясеновенко Л.В.

секретаря ВознякВ.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області, постановлену в складі судді Іванова А.П. 23 квітня 2018 року в м. Яремче, у справі за заявою представника позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_6, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

в с т а н о в и в:

05 грудня 2017 року ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_6, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У квітні 2018 року представник ОСОБА_5 ОСОБА_4 подала заяву про забезпечення даного позову, в обґрунтування якої зазначила, що позивач є власницею земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :22:002:0180, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в с. Поляниця Яремчанської міської ради. Зазначена земельна ділянка вибула з її законного володіння в результаті злочинних дій третіх осіб, які обманним шляхом здійснили подвійне відчуження цієї земельної ділянки на підставі підроблених та сфальсифікованих документів. На даний час вказана земельна ділянка належить відповідачу ОСОБА_2 Враховуючи, що відповідач має на руках правовстановлюючі документи на дану земельну ділянку, він може розпорядитися нею на власний розсуд шляхом укладення будь-яких цивільно-правових угод або проведення на ній будівництва житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що може призвести до виникнення нових судових спорів, утруднить та зробить неможливим виконання рішення суду в даній справі. З цих підстав представник позивача просила суд вжити заходи забезпечення позову.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 23 квітня 2018 року заяву про забезпечення позову представника позивача ОСОБА_4 задоволено. Накладено арешт на земельну ділянку, площею 0,25 га, кадастровий номер :22:002:0180, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану в с. Поляниця Яремчанської міської ради, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 000, зареєстровану за ОСОБА_2; заборонено ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, спрямовані на будівництво житлового будинку, господарських будівель, споруд та інших обєктів нерухомого майна на вищевказаній земельній ділянці, в тому числі замовляти та отримувати будь-які документи, що прямо або опосередковано надають право на будівництво та проведення будівельних робіт, безпосередньо або через підрядні та субпідрядні організації здійснювати будь-які види будівельних, проектних, монтажних та інших робіт на даній земельній ділянці; заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, іншим субєктам державної реєстрації прав, які виконують функції в сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження) щодо вищевказаної земельної ділянки, до набрання законної сили рішення суду по даній справі.

Не погодившись з ухвалою суду, представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне встановлення судом обставин, які мають значення для справи, та порушення норм процесуального права.

Зокрема вказує, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для забезпечення позову ОСОБА_5 є безпідставним, оскільки представником позивача не надано доказів, які б прямо і безсумнівно підтверджували наведені в заяві про забезпечення позову ризики. Надані представником позивача докази являють собою деякі відомості досудового розслідування, які не можуть бути належними доказами у цивільному судочинстві та не мають преюдиційного значення.

В порушення п. 3 ч. 1 ст. 260 ЦПК України суд не навів мотивів, з яких дійшов висновку про необхідність забезпечення позову. Замість викладу мотивів свого рішення суд вдався до цитування положень законодавства та обмежився лише висновком про факт встановлення необхідності застосування заходів забезпечення позову.

Крім того, суд не врахував розяснення, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», а саме не пересвідчився в тому, чи дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

З наведених підстав апелянт просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Представник заявника ОСОБА_5 - ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зіслалася на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зокрема зазначила, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову, адже, враховуючи, що земельна ділянка вибула з володіння позивача незаконно, її подвійне відчуження поза волею позивача, а також наявність у відповідача ОСОБА_2 правовстановлюючих документів існує велика ймовірність вчинення останнім дій щодо розпорядження вказаною земельною ділянкою. Крім того, суду надано достатньо доказів на підтвердження того, що попереднє подвійне відчуження земельної ділянки було здійснено на підставі підроблених та сфальсифікованих документів, а це, в свою чергу, безсумнівно підтверджує реальні ризики того, що невжиття заходів забезпечення позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам та майновим інтересам позивача та ускладнить їх відновлення. Тим більше, може не лише утруднити, але й унеможливити виконання судового рішення. У звязку з наведеним просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

В засідання апеляційного суду учасники справи не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Представник апелянта надіслала суду письмове клопотання про розгляд справи без апелянта та її участі.

Інші учасники справи причину неявки суду не повідомили.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи заяву представника ОСОБА_5 ОСОБА_4 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання майбутнього рішення в разі задоволення позовних вимог.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Встановлено, що в провадженні Яремчанського міського суду Івано-Франківської області знаходиться справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_6, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

З позовної заяви вбачається, що предметом спору в даній справі є земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер :22:002:0180, призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та розташована в с. Поляниця Яремчанської міської ради.

В заяві про забезпечення позову представник позивача ОСОБА_4, обґрунтовуючи необхідність застосування судом заходів забезпечення позову, посилалася на те, що відповідач може здійснити відчуження спірної земельної ділянки на користь інших осіб або розпочати будівництво житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що в подальшому може призвести до виникнення нових судових спорів, утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2, 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання.

Згідно розяснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобовязує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Таким чином, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому заявник не зобов'язаний подавати суду докази.

Відтак, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що представником позивача не надано доказів, які б прямо і безсумнівно підтверджували наведені в заяві про забезпечення позову доводи про те, що невжиття заходів забезпечення позову може порушити права чи інтереси ОСОБА_5

З огляду на викладене та враховуючи характер заявлених позивачем позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення заявленого позову.

Та обставина, що суд першої інстанції не в повній мірі навів в оскаржуваній ухвалі мотиви щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, на переконання суду, не є достатньою підставою для скасування цих заходів, оскільки в першу чергу має значення наявність чи відсутність очевидної необхідності існування таких заходів, для ефективного відновлення порушених чи невизнаних прав та інтересів тієї чи іншої сторони, у разі задоволення її позову судом.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для її задоволення не вбачається.

З огляду на викладене та з урахуванням положень ст. 375 ЦПК України, суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 23 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді: Бойчук І.В.

ОСОБА_9

Повний текст постанови складено 02.08.2018 року.