Справа № 126/2428/17
Провадження № 22-ц/772/1782/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Моцний В. С.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2018 рокуСправа № 126/2428/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого (судді-доповідача): Оніщука В.В.,

суддів: Голоти Л.О., Медвецького С.К.,

за участю секретаря Богацької О.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_3

відповідачі: прокуратура Вінницької області, Державне казначейство України

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 13 червня 2018 року, постановлену у складі судді Моцного В.С. в приміщенні Чечельницького районного суду Вінницької області, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Бершадського районного суду Вінницької області з позовом до Бершадської місцевої прокуратури, Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивував тим, що 12 січня 2017 року він звернувся з заявою до Бершадської місцевої прокуратури про внесення відомостей в ЄРДР про вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.190 КК України на, що прокурор не відреагував відповідно до норм чинного законодавства. З метою захисту своїх прав 20 січня 2017 року звернувся зі скаргою до Бершадського районного суду Вінницької області на бездіяльність прокурора Бершадської місцевої прокуратури Гирби В.М. щодо не внесення заяви про злочин до ЄРДР.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 03 лютого 2017 року задоволено подання голови Бершадського районного суду Вінницької області ОСОБА_6 та скаргу направлено на розгляд до Чечельницького районного суду Вінницької області.

Ухвалою Чечельницького районного суду Вінницької області від 02 березня 2018 року скаргу було задоволено та зобов'язано уповноважену особу Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за його заявою від 12 січня 2017 року.

Вважає, що протиправними діями посадових осіб Бершадської місцевої прокуратури щодо не внесення відомостей в ЄРДР, йому завдано матеріальну та моральну шкоду. Матеріальна шкода полягає у вартості проїзду до Чечельницького районного суду та назад в сумі 36 грн. та командировочних в сумі 60 грн., які ним були потрачені під час перебування в суді. Моральна шкода полягає в тому, що з вини Бершадської місцевої прокуратури він був змушений порушити звичний ритм життя, звертатись зі скаргами до суду, витрачати свій особистий час та просить стягнути з Державного казначейства України відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 96 грн. та моральної шкоди, яку оцінює в розмірі 5000 грн. за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання в безспірному порядку на його користь з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 09 січня 2018 року цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Бершадської місцевої прокуратури, Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди, передано за підсудністю до Чечельницького районного суду Вінницької області.

Ухвалою Чечельницького районного суду Вінницької області від 28 березня 2018 року задоволено клопотання позивача та замінено неналежних відповідачів Бершадську місцеву прокуратуру та Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області на належних відповідачів - Прокуратуру Вінницької області та Державне казначейство України.

Рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 13 червня 2018 року в задоволенні позову було відмовлено.

Рішення районного суду мотивоване тим, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували наявність заподіяння моральної шкоди та існування причинно-наслідкового зв'язку між бездіяльністю відповідача та завданою шкодою.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким його позов задовольнити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що протиправна бездіяльність посадових осіб органів прокуратури встановлена судовим рішенням, а тому наявні підстави для задоволення позову.

У встановлений судом строк відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

В судовому засіданні ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені в ній обставини.

Представники прокуратури Вінницької області та Державного казначейства України апеляційну скаргу не визнали, вказавши на її безпідставність та законність і обгрунтованість рішення суду.

Відповідно до абз. 3 п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Згідно п.8 ч.1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Вінницької області.

Апеляційний суд у складі судової колегії, розглядаючи справу за наявними у справі матеріалами, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 12 січня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Бершадської місцевої прокуратури з заявою про вчинення злочину, передбаченого ст. 190 КК України, а саме те, що керівник ВАТ «Птахокомбінат Бершадський» ОСОБА_8 шахрайським методом заволодів майном колишнього КСП «Агрофірма Війтівська» та продукцією ПСП «Війтівське».

20 січня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Бершадського районного суду Вінницької області зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність прокурора Бершадської місцевої прокуратури Гирби В.М. та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 03 лютого 2017 року матеріали скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Бершадської місцевої прокуратури направлено для розгляду до Чечельницького районного суду Вінницької області.

02 березня 2017 року ухвалою Чечельницького районного суду Вінницької області скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, зобов'язано прокурора Бершадської прокуратури Гирбу В.М. внести відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 від 12 січня 2017 року відносно керівника ВАТ «Птахокомбінат Бершадський» ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

09 березня 2017 року на підставі вищевказаної ухвали суду Бершадською місцевою прокуратурою були внесені відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування за заявою ОСОБА_3 від 12 січня 2018 року.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України та ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Частинами 6,7 ст. 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, який здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Суд першої інстанції, дійшов висновку про те, що позивачем, у відповідності до положень ст.ст. 77, 81 ЦПК України, не було надано докази на підтвердження викладених обставин, якими він обґрунтовував свої вимоги, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку про недоведеність фактичних обставин і відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог. При розгляді справи судом не здобуто доказів на підтвердження незаконності дій, бездіяльності посадових осіб органів прокуратури.

Позивач звернувшись в суд з вказаним позовом, обгрунтував його саме бездіяльністю посадових осіб органів прокуратури.

Статтею 303 КПК України передбачено право оскарження до слідчого судді дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Саме у такій формі здійснюється судовий контроль у цих правовідносинах. Право і порядок оскарження було роз'яснено заявнику.

Належним і допустимим доказом незаконності дій, бездіяльності органу прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за результатами розгляду заяви про вчинення кримінального правопорушення може бути ухвала слідчого судді, якою було б встановлено факт такої бездіяльності.

Позивач не надав суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували незаконність бездіяльності органу прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за результатами розгляду заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судові рішення слідчого судді, в яких би надавалась оцінка бездіяльності прокурора, відсутні.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями частин 1-3 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

За відсутності доведення факту вчинення протиправних дій, бездіяльності, підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні позову, районний суд на підставі належним чином оцінених доказів правильно застосувавши положення ст.ст. 23, 91, 94, 1167, 1176 ЦК України, дійшов правильного висновку про те, що позивач не довів передбачених ч. 1 ст. 1176 ЦК України підстав для відшкодування йому моральної шкоди, що є його процесуальним обов'язком. Дії, бездіяльність посадових осіб Бершадської місцевої прокуратури при розгляді заяви про кримінальне правопорушення протиправними у встановленому законом порядку визнані не були, тому факт заподіяння моральної шкоди позивачем не доведено.

Твердження ОСОБА_3 про те, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено вимоги ст. 56 Конституції України не знаходять свого підтвердження, оскільки останнім не надано та не доведено факту заподіяння йому як моральної так і матеріальної шкоди.

Аргументи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до незгоди із висновком суду першої інстанцій, власного тлумачення апелянтом вимог чинного законодавства та характеру спірних правовідносин. Такі доводи оцінені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 13 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ Л.О. Голота

/підпис/ С.К. Медвецький

Згідно з оригіналом

Суддя В.В. Оніщук