Справа № 645/5971/18
Провадження № 2/645/2492/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2018 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючий суддя Сілантьєва Е.Є.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

учасники справи:

позивач ОСОБА_2,

відповідач ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. В обгрунтування позову зазначила, що 31.01.2018 року близько 23 год. 53 хв. ОСОБА_3, знаходячись біля б. 9 по вул. Трансформаторній в м. Харкові, порушила правила тримання домашніх тварин, а саме вигулювала власну собаку породи «Середньоазійська вівчарка» за кличкою «Річард» без намордника та поводку, внаслідок чого спричинила позивачу ОСОБА_4 шкоду здоровю, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді укушеної рани лівого передпліччя, майну, пошкодивши особисті речі (дублянки та сумки), а також спричинила моральну шкоду. В ніч на 01.02.2018 року позивач звернулася до правоохоронних органів та викликала швидку медичну допомогу, якою її було доставлено до травмпункту лікарні №25 в м. Харкові. 13.02.2018 року Немишлянським ВП ГУ НП в Харківській області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ГП №436712 та направлено матеріали адміністративної справи до Фрунзенського районного суду м. Харкова. 12.04.2018 року Фрунзенським районним судом м. Харкова винесено постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 154 КУпАП у відношенні ОСОБА_3 ,якою останню визнано винною у вчинення адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85,00 грн., з конфіскацією тварини, а саме собаки породи «Середньоазійська вівчарка» за кличкою «Річард». Питання про стягнення майнової та матеріальної шкоди не вирішувалося. Позивач зазначила, що внаслідок спричинення шкоди її здоровю вона була вимушена проходити тривале лікування, відвідувати лікарню, робити перевязки, купляти медичні засоби та препарати, що підтверджується квитанціями. Підтверджені витрати, повязані з лікуванням складають 552,23 грн. Також внаслідок вказаного правопорушення було спричинено шкоду її майну, а саме дублянці -шубі, ринкова вартість якої складає станом на 18.07.2018 року 15000 грн., що підтверджується матеріалами справи. Незаконними діями ОСОБА_3 позивачу була спричинена і моральна шкода, що виражалась у фізичному болі та стражданнях, яких вона зазнала. До теперішнього часу через укуси собаки залишилися рубці. Погіршилося загальне самопочуття та сон, у звязку з чим вона була вимушена звернутися до лікаря -невропатолога та пройти курс лікування. Розмір спричиненої моральної шкоди позивач оцінює в розмірі 100 000 грн. 06.06.2018 року позивач надіслала вимогу відповідачу про добровільне відшкодування вищезазначеної майнової та матеріальної шкоди, проте, отримавши 12.06.2018 року вказану вимогу, відповідач ухиляється виконати її добровільно. Таким чином, на дату подачі позовної заяви борг відповідача перед позивачем складається сума витрат на лікування: 552,23 грн., сума відшкодування майнової шкоди- 15 000 грн.., сума відшкодування моральної шкоди- 100 000 грн., загалом 115552,23 грн. Також просила стягнути з відповідача сплачений судовий збір в сумі 2466,80 грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_4 позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що має средньоазійську вівчарку ("Алабай"), віком 5,6 років, за кличкою Річард. 31 січня 2018 року о 23.53 години, коли вона поверталась додому, заходила в калітку двору свого будинку, то собака вибіг із калітки, вона не змогла його втримати. Потім бігала за ним, не змогла догнати та загнати у двір будинку. Також зазначила, що вона бачила, як собака підбіг до дівчини, рикнув на неї та побіг далі. Дівчина їй повідомила, що собака її вкусив. ОСОБА_3 зазначила, що собака вдома та у дворі бігає без намордника. Позов ОСОБА_4 визнала частково на суму 552,23 грн, в іншій частині просила відмовити у звязку з необґрунтованістю позовних вимог, та зазначила, що вона не має можливості виплачувати шкоду, оскільки є пенсіонеркою та отримує лише пенсію.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до наступних висновків.

Утримуючи собаку, її господар має знати і розуміти не тільки свої права, але й обов'язки, і усвідомлювати необхідність їх узгодження з правами і свободами інших людей. Не дотримуючись цих принципових положень, порушуючи відповідні правила поводження з собаками, ставлячи життя і здоров'я інших людей в небезпеку, господар собаки порушує свій конституційний обов'язок, закріплений у ст. 68 Конституції України, де зазначено, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. А згідно зі ст. 66 Конституції України кожен зобов'язаний відшкодовувати завдані ним збитки.

За ст. 180 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) тварини є особливим об'єктом цивільних прав, на який поширюється правовий режим речі. Тобто собака є майном, об'єктом права власності людини, яке остання здійснює відповідно до закону на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. І як власнику речі (собаки) згідно зі ст. 317 ЦК лише її господарю належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

У ч. 5 ст. 319 ЦК зазначається, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Усвідомлення цього власником та здійснення свого права власності лише в межах та порядку, встановленому законом, є необхідним для убезпечення інших людей від негативних наслідків, які може спричинити недбале використання свого права власності на собаку господарем.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК України , пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України ). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відносини, що виникають у результаті завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, традиційно виділяють у спеціальний делікт у зв'язку з особливостями механізму завдання шкоди, а також умовами виникнення обов'язку таку шкоду відшкодувати.

Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди; наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв'язку між ними.

При цьому слід враховувати, що особливі правила ст. 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об'єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володільця небезпечного об'єкта буде зобов'язано відшкодувати шкоду незалежно від вини цієї особи. Перед потерпілим несуть однаковий обов'язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об'єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. Межа відповідальності визначає сферу дії обставин, які виключають відповідальність. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Такі підстави звільнення від відповідальності власника собаки в ході розгляду справи не були встановлені.

Закон містить вказівку на перерозподіл доказування та зобов'язує саме відповідача довести, що шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, було спричинено внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, тобто не з його вини. Разом із тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується завдана нею і моральна шкода, у тому числі якщо шкоди завдано ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1167 ЦК України).

Судом установлено, що ОСОБА_3 31 січня 2018 року о 23 годині 53 хвилин, знаходячись біля будинку № 9 по вул. Трансформаторній в м. Харкові, порушила правила тримання домашніх тварин, а саме: вигулювала собаку породи «Средньоазійська вівчарка» за кличкою Річард без намордника, внаслідок чого собака заподіяв шкоду здоровю ОСОБА_4, спричинивши тілесне ушкодження у вигляді укушеної рани лівого передпліччя, а також майну, пошкодивши належні останній дублянку та сумку.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харків від 12.04.2018 року ОСОБА_3 визнана винною та притягнута до адміністративної відповідальності за ст.154 ч.2 КУпАП з накладенням штрафу в сумі 85 грн. з конфіскацією собаки. (а.с.9-10)

Медичною довідкою №1 від 01.02.2018 р. підтверджується, що ОСОБА_4 зверталась за допомогою до КЗОЗ Харківська міська клінічна багатопрофільна лікарня №25, їй бу поставлений діагноз: покусаної рана лівого передпліччя, після чого призначено подальше лікування у хірурга за місцем мешкання.

Відповідно до записів хірурга, встановлено, що позивач перебувала на спостереженні та перевязках з 01.02.2018 року по 16.02.2018 р.

Крім цього, відповідно до направлення КЗОЗ ХМП №3 позивач ОСОБА_4 06.02.2018 року була направлена на консультацію та лікування до лікаря -невропатолога.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_4 від нападу собаки отримала укушену рану лівого передпліччя.

Відповідно до копій касових чеків (а.с. 24), ОСОБА_4, придбала медичних препаратів на суму 552,23 грн. Зазначена сума не оспорюється відповідачем по справі та підлягає стягненню, оскільки вказана шкода підтверджується вказаними касовими чеками.

Доводи позивача, що розмір шкоди, спричинений її майну, а саме дублянці - шубі, складає 15 000 грн. суд оцінює критично, оскільки при визначенні розміру шкоди слід брати до уваги дату придбання дублянки, її стан, характеристику, а також враховувати знос речі, а тому вказана сума відшкодуванню відповідачем не підлягає, оскільки не підтверджена належними доказами у розумінні положень ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Згідно ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Порядок визначення шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, врегульовано главою 82 ЦК України, крім того, відповідні роз'яснення надано у постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року № 6, відповідно до яких при визначенні розміру шкоди враховується розмір майнової шкоди, спричиненої майну або особистим немайновим правам потерпілого.

Під шкодою, що має бути відшкодована, розуміють знешкодження або зменшення блага потерпілого внаслідок порушення його матеріальних прав або приниження нематеріальних благ (життя, здоров'я тощо).

Чинним законодавством України (ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167 ЦК України) передбачено право юридичної та фізичної особи на відшкодування майнової шкоди, завданої неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи; шкоди, завданої майну фізичної або юридичної особи; моральної шкоди, завданої фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю.

Внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки завдається шкода таким особистим немайновим правам фізичної особи як право на життя та здоров'я, у зв'язку з чим відшкодуванню підлягає майнова шкода, завдана каліцтвом, іншими ушкодженнями здоров'я або смертю фізичної особи.

Відповідно до вимоги чинного законодавства України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розглядаючи позови про відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, судам слід враховувати, що згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 5 постанови від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з п. 9 Постанови розмір відшкодування зазначеної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру й обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат і з урахуванням інших обставин; при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер і глибину фізичних та душевних страждань позивача, про які свідчать дані медичних документів; характер правопорушення, а також інші обставин, що мають істотне значення, вимоги розумності та справедливості, вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_4 слід встановити у сумі 10000 грн.

Заявлена позивачем вимога про відшкодування моральної шкоди на суму 100 000 грн. суд вважає необґрунтованою, завищеною та не підтвердженою матеріалами справи.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач не надала суду достатньо доказів на підтвердження позовних вимог, тому позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення майнової шкоди на суму 552,23 грн. та моральної шкоди на суму 10000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2 суму витрат на лікування у розмірі 552 грн. (пятсот пятдесят дві гривні) 23 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. (десять тисяч гривень) 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2 витрати зі сплати судового збору у розмірі 775 грн. (сімсот сімдесят пять гривень) 28 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 суми відшкодування майнової шкоди у розмірі 15 000 грн. 00 коп. - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: 61106, АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: 61106, м. Харків, вул. Танкова, 89,

Повне судове рішення складено 28.12.2018 року.

Головуючий-суддя: