Справа № 188/824/18
Провадження № 2/188/440/2018
28 грудня 2018 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Бурди П.О.,
за участю секретаря Власенко А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди,

встановив:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про відшкодування майнової шкоди.
Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що відповідач, працюючи страховим агентом, продала чоловіку позивача ОСОБА_3 страховий поліс цивільної відповідальності, але виручені кошти у страхову компанію не перерахувала, а привласнила.
З позивача у порядку регресу рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області стягнуто витрати, повязані з виплатою потерпілій від дорожньо-транспортної пригоди особі страхового відшкодування в розмірі 6184,05 грн., витрати за надання послуг аварійного комісара в розмірі 690 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.
Вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 19.10.2012 у справі № 0432/2135/2012 відповідача ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 191 та ч. 3 ст. 191 КК України. Вказаний вирок набрав законної сили 05.11.2012.
Позивач, посилаючись на норми статей 1266 і 1177 Цивільного кодексу (далі ЦК) України просить суд стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування майнової шкоди грошові кошти в розмірі 7116,65 грн., що стягнуті рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.04.2016 року у справі №22-ц/774/3526/16 з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу.
В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, провести заочний розгляд справи без участі позивача та відповідача на підставі наданих суду доказів.
Оскільки відповідач була повідомлена про місце, день та час судового засідання належним чином в порядку, передбаченому статтями 128, 130 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, в судове засідання не з'явилася без поважних причин, відзив на позов не надала, суд відповідно до ст.ст.280-281 ЦПК України за згодою позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалив у справі заочне рішення.
Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть предявлятися також за місцем заподіяння шкоди (ч. 6).
Статтею 12 ЦПК України передбачено таке:
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1).
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом (ч.2).
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3).
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 19.10.2012 року у справі № 0432/2135/2012 відповідача ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 191 та ч. 3 ст. 191 КК України. Вказаний вирок набрав законної сили 05.11.2012 року.
У вироку зазначено, що ОСОБА_2, керуючись єдиним злочинним умислом, направленим на повторне продовжуване привласнення ввіреного їй чужого майна, тобто грошових коштів по полісам обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якості страхових премій по вказаним полісам, належним ДДЦД ПрАТ «Українська пожежно - страхова компанія», керуючись корисливими намірами, 13 листопада 2011 року приблизно о 09.00 годині, працюючи страховим агентом в Дніпропетровському департаменті Центральної дирекції Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія», відповідно до довіреності від 14.10.2011, згідно з якою крім інших прав та обов'язків вона зобов'язана координувати дії страхувальників по здійсненню перерахунку страхових платежів на рахунок страховика, знаходячись в кабінеті, який вона винаймала, на другому поверсі будинку побуту по вул. Леніна в смт. Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, уклавши з громадянином ОСОБА_3 договір обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліси № АА/2279087 вартістю 6,06 гривень та отримавши від ОСОБА_3 на руки внесений ним страховий платіж в сумі 243 гривні за оформлення полісу, умисно, протиправно, з метою подальшого обернення на свою користь, не перерахувавши на рахунок страхової компанії вище вказаний страховий платіж, повторно привласнила грошові кошти, у якості страхових премій по вказаному полісу, чим ДДЦД ПрАТ «Українська пожежно - страхова компанія» завдала матеріальної шкоди на загальну суму 243 гривні (а.с.7-16).
Зі змісту вироку вбачається, що при розгляді кримінального провадження стосовно ОСОБА_2 цивільний позов ПрАТ СК «ПЗУ Україна» був залишений без задоволення.
ОСОБА_3 цивільний позов у кримінальному провадженні не заявляв.
Зазначені обставини вбачаються з копії вказаного вироку суду (а.с. 7-16).
Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
16.04.2012 о 15 годині 30 хвилин позивач ОСОБА_1, яка є дружиною ОСОБА_3, керуючи належним йому автомобілем «Чері «Амулет», державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Першотравенську по вул. Горького, у відведеному місці для паркування транспортних засобів поблизу магазина «АТБ», рухаючись заднім ходом, не переконавшись у безпеці даного маневру, здійснила наїзд на стоячий автомобіль «Мазда-3», державний номерний знак НОМЕР_2, водієм якого був ОСОБА_4, тим самим порушивши Правила дорожнього руху України.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Мазда-3», державний номерний знак НОМЕР_3, який належить на праві власності ОСОБА_5
16.05.2012 власник пошкодженого автомобіля ОСОБА_5 з метою отримання відшкодування шкоди звернулася з відповідною заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ).
Наказом № 2484 від 15.08.2012 МТСБУ визначено до виплати ОСОБА_5 на відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди грошові кошти в сумі 6184,05 грн., які сплачені за платіжним дорученням № 3834 від 16 серпня 2012 року. Також МТСБУ виплачено грошові кошти за послуги аварійного комісара у розмірі 690,00 грн. за платіжним дорученням № 3806 від 15 серпня 2012 року.
У липні 2015 року МТСБУ звернулось з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 04.02.2016 у справі № 188/916/15-ц в задоволенні позову МТСБУ відмовлено (а.с. 17-19).
Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.04.2016, яке набрало законної сили 26.04.2016, у справі №22-ц/774/3526/16 стягнуто з позивача на користь МТСБУ в порядку регресу витрати, пов'язані з виплатою потерпілій особі страхового відшкодування в сумі 6184,05 грн. та витрати за надання послуги аварійних комісарів в сумі 690,00 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с. 20-23).
Як вбачається з вказаного судового рішення, підставою для задоволення позовних вимов МТСБУ до ОСОБА_1 була відсутність у ОСОБА_1 зареєстрованого страхового полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на випадок завдання шкоди іншим особам, оскільки відповідач, вчинивши злочинні дії, отримані грошові кошти від ОСОБА_3 за оформлення полісу №АА/2279087 автомобіля «Чері «Амулет», державний номерний знак НОМЕР_1, на рахунок страхової компанії не перерахувала і цей поліс в реєстрі не зареєструвала.
Зазначені обставини підтверджуються рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.04.2016 у справі №22-ц/774/3526/16, яке набрало законної сили.
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст. 82 ЦПК України).
З метою виконання цього судового рішення МТСБУ звернулось до державної виконавчої служби з заявою про примусове виконання, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 56232120 від 20.04.2018 року (а.с. 28-29).
Таким чином, внаслідок злочинних дій відповідача, встановлених вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 19.10.2012 у справі № 0432/2135/2012, позивачу завдана майнова шкода в розмірі 7116 гривень 65 коп., стягнутих з позивача за рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.04.2016 у справі №22-ц/774/3526/16.
Відповідно до ст. 128 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право предявити його в порядку цивільного судочинства.
Загальні положення відшкодування шкоди визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.
В силу положень ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Враховуючи зазначені положення чинного законодавства, які регулюють даний вид правовідносин між сторонами, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої злочином, в розмірі 7116 гривень 65 коп., що становить суму коштів, які були стягнуті з позивача за рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області, є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору на підставі пунктів 6 і 9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд зобовязаний стягнути з відповідача в дохід держави судові витрати у справі у вигляді судового збору, розрахованого відповідно до п.1 ч.2 ст.4 вказаного Закону в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 704 гривні 80 копійок .
На підставі викладеного, ст.ст. 1166, 1177, 1192 ЦК України, керуючись ст.128 КПК України, ст.ст. 4, 12, 13, 28, 76, 77, 78, 81, 82, 259, 261, 265, 273, 280, 282, 354 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди грошові кошти в розмірі 7116 (сім тисяч сто шістнадцять) грн. 65 коп., які стягнуті з ОСОБА_1 на підставі рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.04.2016 у справі №22-ц/774/3526/16 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя ОСОБА_6