Номер провадження: 22-ц/785/5611/18
Номер справи місцевого суду: 523/9603/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

ОСОБА_2

ОСОБА_3, ОСОБА_4

Секретар судового засідання - Ющак А.Ю.

За участю осіб,що беруть участь у справі

Представник позивача- Ксенофонтова Г.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант»

-про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

05.07.2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з вищезазначеними позовними вимогами в котрих зазначав, що 05.11.2016 року, ОСОБА_6 о 21 годині 50 хвилин, на вул. Кримська в м. Одеса, керував автомобілем марки Фіат, реєстраційний номер НОМЕР_1, під час повороту ліворуч, виїхав на смугу зустрічного напрямку руху, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем марки Деу, реєстраційний номер НОМЕР_2. В результаті дорожньо-трагнспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 13.01.2017 року ОСОБА_6, визнаний винним в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України.

Власником автомобіля марки «Деу», реєстраційний номер НОМЕР_2, є ОСОБА_5, який належить йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 29.09.2016 року серія СХО № 673203.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_6., був пошкоджений автомобіль марки Деу, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить позивачу ОСОБА_5, що заподіяло йому матеріальний збиток у сумі 31 761 грн. 83 коп.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_6, як власника транспортного засобу марки Фіат, реєстраційний номер НОМЕР_1, була застрахована в ТОВ «Страхова компанія «Альфа-гарант» на підставі договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі ОСОБА_7 серії АК №0683267, діючий на 05.11.2016 року.

На підставі вказаного вище договору, відповідач, ОСОБА_6 застрахував свою цивільно-правову відповідальність за шкоду заподіяну майну третім особам під час експлуатації наземного транспортного засобу марки марки Фіат, реєстраційний номер НОМЕР_1, особами які на законних підставах його використовують, а страхова компанія ТОВ «Страхова компанія «Альфа-гарант» відповідно взяла на себе обовязок, у випадку настання страхового випадку (дорожньо-транспортної пригоди), відшкодувати потерпілому шкоду, заподіяної з вини страхувальника.

07.02.2017 року, позивач ОСОБА_5, як власник транспортного засобу марки Деу, реєстраційний номер НОМЕР_2, який був пошкоджений з вини відповідача ОСОБА_6, на підставі ОСОБА_7 серії АК №0683267, діючий на 05.11.2016 року та в порядку передбаченому Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року, звернувся до ТОВ «Страхова компанія «Альфа-гарант» з письмовою заявою про виплату страхового відшкодування, надавши всю необхідну інформацію та документи для сплати страхового платежу за страховим випадком, що стався 05.11.2016 року.

ТОВ «Страхова компанія «Альфа-гарант» виплатило позивачу в добровільному порядку частину страхового відшкодування у розмірі 12 125 гривень 48 копійок, тобто залишок несплаченого страхового відшкодування складає у розмірі 18 636 гривень 35 копійок.

Також, позивач вказує про те, що з відповідача ОСОБА_8 «Страхова компанія «Альфа-гарант» підлягає відшкодування сума грошових коштів у розмірі 2 407 гривень 67 копійок, які позивачем було сплачено позивачем ОСОБА_5 за проведення експертної оцінки транспортного засобу.

Моральну шкоду заподіяну діями відповідача ОСОБА_6, позивач оцінює у розмірі 1 000 гривень.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2017 року

позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-гарант» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-гарант» на користь ОСОБА_5 страхове відшкодування у розмірі 18 636 гривень 35 копійок, вартість експертного звіту у розмірі 2 407 гривень 67 копійок, а всього 21 044 гривень 02 копійок (двадцять одна тисяча сорок чотири гривень дві копійок).

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 1 000 гривень (одна тисяча гривень).

Стягнуто в рівних частинах з кожного з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-гарант» ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 320 гривень (триста двадцять гривень) з кожного.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06 березня 2018 року в задоволенні заяви Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-гарант» про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2017 року відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-гарант» у повному обсязі.

Відповідачі -ОСОБА_6 та Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» в судове засідання не зявились,про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

В силу ст.372 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю.

АРГУМЕНТИ(ДОВОДИ)СТОРІН:

В апеляційній скарзі заявник зазначає, що позивачем не надано доказів понесення п витрат зі сплати ПДВ до державного бюджету;не зменшено суму шкоди з урахуванням франшизи 1 000 грн.; не взято до уваги звіт №77-D/26/1 від 16 лютого 2017 року складений ТОВ «Промислова компанія «Селтим»,на підставі яких ТДВ СК «Альфа Гарант» здійснила розрахунок та сплачено страхове відшкодування; відсутність факту здійснення ремонту на зазначену суму, а тому рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права,висновки суду не відповідають обставинам спави та судом не повно зясовані обставини по справі.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ:

Судом встановлено, про те, що 05.11.2016 року, ОСОБА_6 о 21 годині 50 хвилин, на вул. Кримська в м. Одеса, керував автомобілем марки Фіат, реєстраційний номер НОМЕР_1, під час повороту ліворуч, виїхав на смугу зустрічного напрямку руху, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем марки Деу, реєстраційний номер НОМЕР_2. В результаті дорожньо-трагнспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 13.01.2017 року ОСОБА_6, визнаний винним в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України. Постанова набрала законної сили 24.01.2017 року (а.с.10);

Власником автомобіля марки «Деу», реєстраційний номер НОМЕР_2, є ОСОБА_5, який належить йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 29.09.2016 року серія СХО № 673203 (а.с.9);

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_6, був пошкоджений автомобіль марки Деу, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить позивачу ОСОБА_5, що заподіяло йому матеріальний збиток у сумі 31 761 грн. 83 коп.

Відповідно до Звіту ТОВ ХАВК Холдинг» №31107160 від 26.ю12.2016 року з оцінки транспортного засобу, сума матеріального збитку нанесеного власникові автомобіля в результаті аварійного пошкодження автомобілю Деу, реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 31 761 грн. 83 коп (а.с.12-33);

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_6, як власника транспортного засобу марки Фіат, реєстраційний номер НОМЕР_1, була застрахована в ТОВ «Страхова компанія «Альфа-гарант» на підставі договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі ОСОБА_7 серії АК №0683267, діючий на 05.11.2016 року (а.с.11);

Відповідно до письмової квитанції, витрати на проведення експертної оцінки складають у розмірі 2 407 гривень 67 копійок(а.с.33);

07.02.2017 року, позивач ОСОБА_5, як власник транспортного засобу марки Деу, реєстраційний номер НОМЕР_2, який був пошкоджений з вини відповідача ОСОБА_6, на підставі ОСОБА_7 серії АК №0683267, діючий на 05.11.2016 року та в порядку передбаченому Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року, звернувся до ТОВ «Страхова компанія «Альфа-гарант» з письмовою заявою про виплату страхового відшкодування, надавши всю необхідну інформацію та документи для сплати страхового платежу за страховим випадком, що стався 05.11.2016 року (а.с.34);

Відповідно до виписки по картковому рахунку ПАТ «Державний ощадний банк України», 04.04.2017 року ТОВ «Страхова компанія «Альфа-гарант» виплатило позивачу частину страхового відшкодування у розмірі 12 125 гривень 48 копійок (а.с.35);

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 06.06.2018 року рішення виконано в повному обсязі,при цьому стягнуто виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій.

ОЦІНКА СУДУ:

Стягуючи з ТДВ «Страхова компанія «Альфа-гарант» страхове відшкодування у розмірі 18 636 грн.35 коп.,вартість експертного звіту у розмірі 2 407 грн. 67 коп., а всього 21 044 грн.02 коп.,районний суд виходив з того, що відповідно до Звіту ТОВ ХАВК Холдинг» №31107160 від 26.12.2016 року з оцінки транспортного засобу, сума матеріального збитку нанесеного власникові автомобіля в результаті аварійного пошкодження автомобілю Деу, реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 31 761 грн. 83 коп.,витрати за проведення експертної оцінки-2 407 грн.67 коп. Враховуючи виплачені страховою компанією 12 125 грн.48 коп., судом стягнуто різницю заподіяної шкоди. З врахуванням 31 761,83(ліміту страхового відшкодування)-12125,48(виплачена сума страхового відшкодування)-1000 (франшиза) +2 407,67( вартість звіту)=21 044 ,02 грн.

Судова колегія погоджується з таким судженням районного суду з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не повязане з виконанням цими особами обовязків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобовязання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобовязання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають з обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обовязкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 2231, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. ОСОБА_7 відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначене сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобовязання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обовязком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обовязково припиняє деліктне зобовязання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.

Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобовязання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Виходячи з того,що потерпілий звернувся до страховика та не отримав страхове відшкодування в повному обсязі відповідно до звіту складеного 26 грудня 2016 року ,районний суд правомірно задовольнив позовні вимоги з урахуванням понесених позивачем витрат за приписом ст.133 ЦПК України.

За приписом ст.367 ч.3 ЦПК України докази,які не були подані до суду першої інстанції,приймаються судом лише у виняткових випадках,якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин,що обєктивно не залежали від нього.

Посилання на те, що ними виплачено страхове відшкодування за завітом від 16.02.2017 року судова колегія оцінює критично виходячи з того, що відповідач про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином , до суду звіт №77-D/26/1 від 16 лютого 2017 року складений ТОВ «Промислова компанія «Селтим»,на підставі яких ТДВ СК «Альфа Гарант» здійснила розрахунок та сплачено страхове відшкодування не надала,причини неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин,що обєктивно не залежали від нього в апеляційній скарзі не зазначає.

Доводи щодо неврахування суми франшизу не приймаються до уваги так як спростовується розрахунком: 31 761,83(ліміту страхового відшкодування)-12125,48(виплачена сума страхового відшкодування)-1000 (франшиза) +2 407,67( вартість звіту)=21 044 ,02 грн.

Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються та не дають підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст.375 ЦПК України судова колегія залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін7, так як визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 367,368,374,375 ,381,382,384,390 ЦПК України, судова колегія,- ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» залишити без задоволення,а заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2017 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 03.08.2018 року

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді - С.М. Сегеда

ОСОБА_4