Справа № 185/4294/18
Провадження № 2/185/2727/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 жовтня 2018 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В. О., за участю секретаря судового засідання Кривозуб А.А., представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 районної державної адміністрації Дніпропетровської області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ

29 травня 2018 року позивач звернулася з позовом до суду про визнання за нею права на земельну частку (пай) по КП «Нива» розміром 2,24 ум. кад. га. пасовища на території Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_4, як спадкоємцем першої черги.

В обґрунтування позову вона зазначила, що за життя її мати ОСОБА_4 отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) колишнього КП «Нива» розміром 9,36 умовних кадастрових гектар серії ДП № 0350506 від 25.04.2000 р.

Розмір земельної частки (паю) по колишньому КП «Нива» складає 9,36 в умовних кадастрових гектарах, в тому числі 7,12 ум. кад. га рілля та 2,24 ум. кад. га пасовища, що підтверджується листом Міськрайонного управління у ОСОБА_3, Юрївському районах та м. Павлограді Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № К-60/0-0.181-60/151-18 від 14.05.2018 р.

На підставі розпорядження ОСОБА_3 районної державної адміністрації «Про відведення в натурі (на місцевості) земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю) та видачу державних актів на право приватної власності на землю» № 287-р від 05.07.2002 р. мати Позивача отримала у власність земельну ділянку площею 6,2800 га - рілля для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пай № 369) на території Новоруської (на сьогоднішній день Богданівської) сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, кадастровий номер :01:001:0300, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 100992, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 203 від 15.01.2003 р.

Вищезазначений держаний акт було видано матері Позивача взамін сертифікату на право на земельну частку (пай), як це передбачено п. 6 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08.08.1995 р. де зазначено, що після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації.

У звязку з цим у Позивача відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0350506 від 25.04.2000 р.

06.09.2014 р. мати Позивача - ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 590801 від 08.09.2014 р.

Після смерті матері Позивач успадкувала нерухоме майно яка складається с наступного:

- житловий будинок № 41, розташованого по вул. Будьонного в с. Нова Русь Павлоградського району Дніпропетровської області, житловою площею 32,7 кв. м., загальною площею 71,0 кв. м., що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 14.05.2015 р., зареєстровано в реєстрі за № 809;

- земельна ділянка, яка розташована на території Новоруської (на сьогоднішній день Богданівської) сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, загальною площею 6,2800 га, яку було передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0300, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13.05.2016 р.

Однак, як було мати Позивача, як член колишнього КП «Нива», мала право також на земельну частку (пай) на такий вид угідь як «пасовища» розміром 2,24 ум. кад. га, право власності на яку вона за життя не отримала з невідомих причин.

У звязку з тим, що у Позивача відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), так як він був вилучений у її матері після видачі їй державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 100992, Позивач не може звернутись до ОСОБА_3 районної державної адміністрації із клопотанням про отримання у власність земельної ділянки (пасовища) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Позивач у судове засідання не з'явився, його представник ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що позов підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 районної державної адміністрації Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, проте від нього надійшла заява про розгляд справи за відсутності їхнього представника та у вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування згідно ст.1217 ЦК України здійснюється за заповітом або законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що за життя мати позивача ОСОБА_4 отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) колишнього КП «Нива» розміром 9,36 умовних кадастрових гектар серії ДП № 0350506 від 25.04.2000 р.

Розмір земельної частки (паю) по колишньому КП «Нива» складає 9,36 в умовних кадастрових гектарах, в тому числі 7,12 ум. кад. га рілля та 2,24 ум. кад. га пасовища, що підтверджується листом Міськрайонного управління у ОСОБА_3, Юрївському районах та м. Павлограді Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № К-60/0-0.181-60/151-18 від 14.05.2018 р.

На підставі розпорядження ОСОБА_3 районної державної адміністрації «Про відведення в натурі (на місцевості) земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю) та видачу державних актів на право приватної власності на землю» № 287-р від 05.07.2002 р. мати ОСОБА_5 отримала у власність земельну ділянку площею 6,2800 га - рілля для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пай № 369) на території Новоруської (на сьогоднішній день Богданівської) сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, кадастровий номер :01:001:0300, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 100992, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 203 від 15.01.2003 р.

Вищезазначений держаний акт було видано матері ОСОБА_5 взамін сертифікату на право на земельну частку (пай), як це передбачено п. 6 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08.08.1995 р. де зазначено, що після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації.

У звязку з цим у Позивача відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0350506 від 25.04.2000 р.

06.09.2014 р. мати Позивача - ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 590801 від 08.09.2014 р.

Після смерті матері Позивач успадкувала нерухоме майно яка складається с наступного:

- житловий будинок № 41, розташованого по вул. Будьонного в с. Нова Русь Павлоградського району Дніпропетровської області, житловою площею 32,7 кв. м., загальною площею 71,0 кв. м., що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 14.05.2015 р., зареєстровано в реєстрі за № 809;

- земельна ділянка, яка розташована на території Новоруської (на сьогоднішній день Богданівської) сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, загальною площею 6,2800 га, яку було передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0300, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13.05.2016 р.

ОСОБА_5, як член колишнього КП «Нива», мала право також на право земельну частку (пай) на такий вид угідь як «пасовища» розміром 2,24 ум. кад. га, право власності на яку вона за життя не отримала з невідомих причин.

У звязку з тим, що у Позивача відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), так як він був вилучений у її матері після видачі їй державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 100992, ОСОБА_5 не може звернутись до ОСОБА_3 районної державної адміністрації із клопотанням про отримання у власність земельної ділянки (пасовища) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до п.5 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р. № 720/95 видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його права власності.

Пункт 17 Перехідних положень Земельного кодексу України передбачає, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Згідно зі ст.ст.1, 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай).

Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, проте суд приходить до висновку, що оскільки позивач не заявляв позовну вимогу про покладення витрат по сплаті судового збору на відповідача, а спадкове майно згідно грошових оцінок становить 9971,72 грн., та те, що позов підлягає задоволенню, тому суд приходить до висновку про покладення судових витрат на судовий збір на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.12, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р. № 720/95, ст. ст. 261, 392, 1216-1218, Цивільного кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 Павлівни- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, яка мешкає за адресою: 51461, Дніпропетровська обл., Павлоградський район, с. Нова Русь, вул. Будьонного, буд. 41, РНОКПП НОМЕР_1, право на земельну частку (пай) по КП «Нива» розміром 2,24 умовних кадастрових гектар - пасовища на території Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 06 вересня 2014 року.

Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається Дніпровському апеляційному суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: ОСОБА_6