РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Геєць Ю.В., за участю секретаря судового засідання Ровенської В.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором та договором поруки, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі «Запорізьке РУ» АТ «Банк «Фінанси та кредит», правонаступником якого є ТОВ «Оптіма Факторинг», звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому вказав, що 23 лютого 2007 року між ОСОБА_1 та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений кредитний договір № 11-624-027ФД, згідно з умовами якого ОСОБА_1 отримав кредитні ресурси в сумі 15 000,00 грн., зі строком повернення по 22 лютого 2010 року, сплачувати позивачу комісійну винагороду у розмірі 262,50 грн. щомісячно.

Відповідно до п.п. 6.1 Кредитного договору, за прострочення повернення кредиту та/або сплати відсотків, ОСОБА_1 повинен сплатити заявнику пеню із розрахунку 1 % від простроченої суми за кожний день прострочення.

З метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору 23.02.2007 року був укладений договір поруки №11-624-027П з ОСОБА_2, згідно п.п. 1.1 якого ОСОБА_2 зобов'язався перед заявником відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_1 зобов'язань по кредитному договору.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 договору поруки, у випадку невиконання ОСОБА_1 зобов'язань по Кредитному договору, ОСОБА_2 відповідає разом з ОСОБА_1 перед Позивачем як солідарні відповідачі в однаковому обсязі по основному боргу, сплаті комісійної винагороди, відсотків та пені по основному боргу та відсоткам.

18 червня 2009 року позивач направив відповідачам листи з вимогою про сплату заборгованості які залишені без задоволення.

У звязку з невиконанням свої зобовязань, станом на 09 липня 2010 року у відповідачів виникла заборгованість у розмірі 43 285 грн. 81 коп., яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів, а також судові витрати.

06.10.2010 року судом ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі «Запорізьке РУ» АТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором та договору поруки, задоволені.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі «Запорізьке РУ» АТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованість по кредитному договору в сумі 43 285 грн. 81 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 432 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., а всього суму у розмірі 43837 грн. 81 коп.

Ухвалою суду від 14.11.2017 року заява ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення, задоволена. Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 жовтня 2010 року, ухвалене у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі «Запорізьке РУ» АТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором та договором поруки скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України № 2147-VIII від 03.10.2017, за яким Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України) викладено у новій редакції.

Відповідно до пп. 9 п. 1 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

З урахуванням наведених вимог розгляд справи було продовжено за правилами ЦПК України в новій редакції в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 13.02.2018 року ухвалено розгляд цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк „Фінанси та кредит» в особі «Запорізьке РУ» АТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором та договором поруки здійснювати в порядку загального позовного провадження. З метою виконання вимог ч. 1 ст. 189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 05.06.2018 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 05.09.2018 року витребувано у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» реєстр договорів права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами у повному обсязі завірений належним чином, що містить інформацію про передачу права вимоги за кредитним договором №11-624-027ФД від 23.02.2007 року, укладеним між АТ «Банк «Фінанси та кредит» та позичальником ОСОБА_1, та договором поруки №11-624-027П укладеним між ОСОБА_2 та АТ «Банк «Фінанси та кредит».

Ухвалою суду від 08.10.2018 року витребувано у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» реєстр договорів права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами у повному обсязі завірений належним чином, що містить інформацію про передачу права вимоги за договором поруки №11-624-027П укладеним між ОСОБА_2 та АТ «Банк «Фінанси та кредит».

Ухвалою суду від 25.10.2018 року залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг», як правонаступника позивача за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі «Запорізьке РУ» АТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором та договором поруки.

В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду письмову заяву в якій підтримує в повному обсязі позовні вимоги, просить справу розглянути за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судове засідання не зявилися, представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, посилаючись на те, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються, зі збігом цього строку, який є преклюзивним, жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права кредитор вчиняти не може, просить відмовити в задоволені позовних вимог до відповідача ОСОБА_2, оскільки позивачем пропущений строк на звернення до суду.

Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не зявився, причину неявки суду не сповістив, про день і час слухання справи завчасно повідомлявся, у встановленому законом порядку.

У звязку з чим, на підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в зв'язку з наступним.

Судом встановлено, що 23 лютого 2007 року між ОСОБА_1 та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений кредитний договір № 11-624-027ФД, згідно з умовами якого ОСОБА_1 отримав кредитні ресурси в сумі 15 000,00 грн. (а.с. 7-8).

При укладенні кредитного договору ОСОБА_1, відповідно до вимог ст. 509 ЦК України прийняв на себе зобовязання повернути кредит у строк до 22 лютого 2010 року (п.п. 3.2 договору), сплачувати позивачу комісійну винагороду у розмірі 262,50 грн., щомісячно (п.п. 4.7 договору).

Отже, сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобовязань шляхом внесення щомісячних платежів, що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору.

Відповідно до п.п. 6.1 Кредитного договору, за прострочення повернення кредиту та/або сплати відсотків, ОСОБА_1 повинен сплатити заявнику пеню із розрахунку 1 % від простроченої суми за кожний день прострочення.

З метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору 23.02.2007 року був укладений договір поруки №11-624-027П з ОСОБА_2, згідно п.п. 1.1 якого ОСОБА_2 зобов'язався перед заявником відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_1 зобов'язань по Кредитному договору (а.с. 10).

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 договору поруки, у випадку невиконання ОСОБА_1 зобов'язань по Кредитному договору, ОСОБА_2 відповідає разом з ОСОБА_1 перед Позивачем як солідарні відповідачі в однаковому обсязі по основному боргу, сплаті комісійної винагороди, відсотків та пені по основному боргу та відсоткам.

З розрахунку заборгованості наданого банком, вбачається, що ОСОБА_1 порушив свої зобовязання за кредитним договором № 11-624-027ФД від 23 лютого 2007 року щодо погашення заборгованості, допустивши перше порушення порядку сплати нарахованих процентів та кредиту у грудні 2008 року.

18 червня 2009 року позивач направив відповідачам листи від 16.06.2009 року, з вимогою про дострокового повернення у повному обсязі отриманих боржником ОСОБА_1 кредитних коштів, сплати процентів та щомісячну комісійну винагороду банку за весь період користування кредитними коштами та сплати пені які залишені без задоволення (а.с. 15).

Заборгованість за кредитним договором № 11-624-027ФД від 23.02.2007 року, станом на 09.07.2010 року складає 43 285,81 грн., з них: по кредиту - 6 238,31 грн.; по комісії по кредиту - 5 250 грн.; пеня - 31 797,50 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 11).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (стаття 509 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною другою статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України).

Статтями 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст.ст. 13, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідачем ОСОБА_1 не було надано належних доказів в розумінні ст.ст. 79,80 ЦПК України, на підтвердження погашення заборгованості.

За таких підстав, коли встановлено, що з вини ОСОБА_1 зобов'язання перед позивачем не виконано, відповідач в односторонньому порядку відмовився виконувати взяті на себе зобов'язання щодо погашення кредиту та відсотків, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 11-624-027ФД від 23.02.2007 року у розмірі 43 285 грн. 81 коп. підлягають задоволенню.

Разом з цим, позовні вимоги позивача про солідарне стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_2 задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (стаття 554 ЦК України).

Зі змісту листа від 16.06.2009 року, який згідно до поштового повідомлення направлений відповідачам 18.06.2009 року, випливає, що за ОСОБА_1 станом на 16.06.2009 року рахується заборгованість за кредитним договором № 11-624-027ФД від 23.02.2007 року, а саме: залишок заборгованості за кредитом 6238,31 грн., з неї прострочена заборгованість за кредитом 2500,02 грн., крім того, щомісячна комісійна винагорода банку в сумі 1837,50 грн., в тому числі нарахована комісія 262,50 грн., прострочена комісія 1575,00 грн., штрафи, пені 4401,13 грн. При цьому, банк у вимозі посилаючись на п. 3.1. договору поруки №11-624-027П від 23.02.2007 року та п. 3.4 Кредитного договору, вимагає дострокового повернення у повному обсязі отриманих боржником ОСОБА_1 кредитних коштів, сплати процентів та щомісячну комісійну винагороду банку за весь період користування кредитними коштами та сплати пені. Отже, зміст листа від 16.06.2009 року однозначно підтверджує вимогу Банку про дострокове повернення всієї суми заборгованості.

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду України у постанові по справі № 6-170цс13 від 17.09.2014, правила частини четвертої статті 559 ЦК України встановлюють припинення поруки як за договором із визначеним строком дії поруки, так і за договорами, в яких строк дії поруки або строк основного зобовязання встановлений не був.

Припинення поруки зі спливом строку, установленого в договорі поруки, означає, що кредитор позбавляється можливості звернутись із вимогою до поручителя про виконання його зобовязання за договором поруки у звязку з припиненням такого зобовязання поручителя.

За змістом речення першого та третього зазначеної статті кредитор повинен встигнути звернутись до поручителя з вимогою про виконання останнім свого обовязку за договором поруки, у тому числі в примусовому порядку.

Разом із тим за змістом другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України у разі, якщо строк договору поруки не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить до поручителя вимоги.

Непредявлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обовязку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобовязанням.

Також треба зазначити, що звернення до суду після спливу передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку не є підставою для відмови в позові у звязку зі спливом строку позовної давності, а є підставою для відмови в позові у звязку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя.

Враховуючи те, що з 18 червня 2009 року розпочався сплив строку предявлення банком вимоги до поручителя через неналежне виконання боржником зобовязань, проте позивач до спливу шестимісячного строку передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України, із вимогою до поручителя не звернувся, тому суд дійшов висновку, що порука ОСОБА_2 за договором поруки № 11-624-027П від 23 лютого 2007 року, припинилась.

Також слід зазначити, що 15.05.2018 року були проведені електроні торги по лоту № F07GL18920, до складу якого входили право вимоги за Кредитним договором № 11-624-027ФЛ від 23.02.2007 року, укладеними між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1

За результатами проведення електронних торгів по лоту № F07GL18920 було оголошено переможцем Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг».

За умовами проведення електронних торгів по лоту № F07GL18920, які відображені у протоколі електронних торгів № UA-ЕA-2018-03-27-000131-а від 15.05.2018 року переможець електронних торгів зобов'язується провести повний розрахунок (1222551.00 грн.) та підписати договір купівлі-продажу/відступлення права вимоги придбаного активу протягом 20 робочих днів з дня наступного за днем формування протоколу електронних торгів, тобто в строк до 12.06.2018 року.

23.05.2018 року на виконання умов проведення електронних торгів по лоту № F07GL18920 ТОВ «ФК «Оптіма Факторинг» перерахувало на платіжні реквізити ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» грошові кошти в сумі 1222551,00 грн. з призначенням платежу: «Оплата згідно протоколу електронного аукціону № UA-ЕA-2018-03-27-000131-а від 15.05.2018 року».

30.05.2018 року за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронних аукціону № UA-ЕA-2018-03-27-000131-а між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Оптіма Факторинг» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 000131-а.

Відповідно до п. 1 Договору про відступлення прав вимоги № 000131 -а за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступав Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників зазначених у Додатку №1 до нього Договору, надалі за текстом Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, фінансових та майнових поручителів, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов'язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту), в тому числі несанкціонованими овердрафтами, з урахуванням усіх змін. Доповнень і додатків до них, згідно реєстру Додатку 31 до цього Договору. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

Відповідно до п. 2 Договору про відступлення прав вимоги № 000131-а за цим Договором Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати наземного виконання Боржниками зобовязань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у Додатку № 1 до цього Договору та сплати штрафних санкції у розмірах, передбачених Основними договорами. Розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора, вказаний у Додатку № 1 до цього Договору. Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку рахунків Боржників, що надане Банку відповідно до умов Основних договорів.

Відповідно до Додатку №1 договору про відступлення прав вимоги № 000131-а Банк ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступив (передав права вимоги) Новому кредитору ТОВ «Оптіма Факторинг» за Кредитним договором № 11-624-027ФД від 23.02.2007 року.

Натомість, додатками до Договору відступлення не передбачено відступлення Договору поруки № 11-624-027П від 23 лютого 2007, укладеного між ОСОБА_2 та Банком.

Як випливає з витягу з Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги № 000131-а від 30.05.2018 року, ТОВ «Оптіма Факторинг» були передані права вимоги саме за кредитним договором від 23 лютого 2007 року № 11-624-027ФД, укладений між Банком та ОСОБА_1, права вимоги за договором поруки № 11-624-027П від 23 лютого 2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та Банком, новий кредитор не набув.

Суд зауважує, що договір поруки є забезпечувальним договором, яким відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України забезпечується зобовязання боржника перед кредитором. Отже, порука є додатковим (акцесорним) зобовязанням, що виникає лише за наявності основного зобовязання і нерозривно повязана із ним. Враховуючи, що в даному випадку внаслідок заміни кредитора в основному зобовязанні, у ОСОБА_1 як боржника виникла відповідальність саме перед новим кредитором, тому це виключає наявність будь-яких зобовязань ОСОБА_2 за договором поруки саме перед ТОВ «Оптіма Факторинг».

На підставі викладеного, позовні вимоги ТОВ «Оптіма Факторинг» підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, також підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь банку судовий витрати у розмірі 537,86 грн., сплачені при зверненні до суду (а.с. 1-4).

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 19, 7680, 89, 141, 142, 259, 265, 273, пп. 9 п. 1 Перехідних положень ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором та договором поруки задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» (м. Київ, вул. Набережно Лугова, 8, ) заборгованість по кредитному договору № 11-624-027ФД від 23 лютого 2007 року в сумі 43 285 грн. 81 коп., з них: по кредиту - 6 238,31 грн.; по комісії по кредиту - 5 250 грн.; пеня - 31 797,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» (м. Київ, вул. Набережно Лугова, 8, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 537 грн. 86 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.В.Геєць