Справа № 202/2972/18
Провадження № 2/202/1619/2018
11 грудня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючої судді Кухтіна Г.О.
при секретарі Кишковар Н.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії,-
Позивач, в особі представника, звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, відповідно до якої просить стягнути з відповідача на користь КП «Теплоенерго» суму заборгованості за теплопостачання станом на 03 травня 2018 року в розмірі 11 636,18 грн., з яких: сума основного боргу у розмірі 10 229,60 грн., 3 % річних: 275,04 грн., інфляційних витрат в розмірі 1 131,54 грн. та судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 1 762,00 грн.
13 липня 2018 року на адресу суду позивачем направлено заяву про збільшення позовних вимог, яка обґрунтована тим, що з моменту звернення до суду пройшов певний проміжок часу, протягом якого борговий період збільшився та відповідно до якої просить стягнути з відповідача на користь КП «Теплоенерго» суму заборгованості за період з жовтня 2015 року по квітень 2018 року, станом на 10 липня 2018 року у розмірі 12 160,61 грн. та судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 1 762,00 грн.
Вимоги позовної заяви обґрунтовані наступним. Згідно з державною програмою забезпечення населення послугами теплопостачання, Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради протягом опалювальних сезонів впродовж періоду з жовтня 2015 року по квітень 2018 року, надавало послуги з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1, де згідно з довідкою № 65 від 06 листопада 2017 року, виданою ЖБК № 393, ОСОБА_1 є уповноваженим власником квартири, розміщеної за даною адресою. До початку опалювального сезону 2016-2017 р.р., послуги з постачання теплової енергії за даною адресою споживання, надавало Комунальне підприємство «Дніпровські міські теплові мережі» Дніпровської міської ради. Відповідно до рішення Дніпровської міської ради «Про надання дозволу на передачу основних фондів та інших активів, заборгованості за пільги та субсидії з балансу КП «Дніпровські міські теплові мережі» на баланс КП «Теплоенерго» № 24/23 від 19.07.2017 року, КП «Теплоенерго» було передано право вимоги за заборгованістю,яка виникла перед КП «Дніпровські міські теплові мережі». До КП «Теплоенерго» перейшов лише особовий рахунок, відкритий КП «Дніпровські міські теплові мережі» за адресою даного житлового приміщення, після чого жодних змін в особовому рахунку не відбувалось. Відповідач не виконала свого обовязку щодо укладання договору з постачання теплової енергії ані з КП «Дніпровські міські теплові мережі», ані з КП «Теплоенерго». Відкритий особовий рахунок є підтвердженням отримання послуг та договірних відносин. Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання по оплаті послуг з теплопостачання не виконує, у зв`язку з чим станом на 10 липня 2018 року утворилась заборгованість в розмірі 12 160,62 грн., з яких: сума основного боргу у розмірі 10 632,83 грн., 3 % річних: 333,91 грн., інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 1 193,88 грн. До теперішнього часу сума боргу не погашена. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії.
Представник позивача ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності № 1 від 02 січня 2018 року в судове засідання не зявився, натомість надав суду заяву, відповідно до якої просив розглядати справу у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила.
Керуючись ст. 280 ЦПК України та беручи до уваги згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
У зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири 144, що розташована в буднику № 45 по вул. Березинська в м.Дніпро. Послуги з постачання теплової енергії за даною адресою споживання, до початку опалювального сезону 2016-2017 р.р. надавало Комунальне підприємство «Дніпровські міські теплові мережі» Дніпровської міської ради. Рішенням Дніпровської міської ради «Про надання дозволу на передачу основних фондів та інших активів, заборгованості за пільги та субсидії з балансу КП «Дніпровські міські теплові мережі» на баланс КП «Теплоенерго» № 24/23 від 19.07.2017 року, КП «Теплоенерго» було передано право вимоги за заборгованістю, яка виникла перед КП «Дніпровські міські теплові мережі». Та таким чином відповідач ОСОБА_1 є споживачем комунальних послуг, наданих КП «Теплоенерго», на імя якої відкрито особовий рахунок. Отже, сторони по справі перебувають у фактичних договірних відносинах. Виходячи з положень ст.ст. 6, 626-637, 526 ЦК України договірні зобовязання є обовязковими для належного виконання сторонами, відповідно до його умов, вимог актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Правовідносини сторін урегульовані Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою Кабінету Міністрів від 21 липня 2005 року (з подальшими змінами та доповненнями), нормами ЦК України та ЖК Української РСР.
Відповідно до ч.2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.
Згідно зі статтею 20 Закону України «Про житло-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст.24 Закону України «Про теплопостачання» основними обовязками споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.
В той же час, відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної в постанові від 20 квітня 2016 року по справі № 6-2951цс15 споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Таким чином, ОСОБА_1, як споживач, яка обслуговується КП «Теплоенерго» в незалежності від наявності укладеного договору, має відкритий особовий рахунок, що є підтвердженням отримання послуг та договірних відносин.
Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частина 2 статті 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. ст.67, 68 ЖК Української РСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Відповідно до ч.1 п.30 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою Кабінету Міністрів від 21 липня 2005 року споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.
Відповідно до п.18 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою Кабінету Міністрів від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 належної оплати за надані послуги з теплопостачання протягом опалювальних сезонів впродовж періоду з жовтня 2015 року по квітень 2018 року не здійснювала у звязку із чим виникла заборгованість перед КП «Теплоенерго».
Тож на підставі викладеного, суд вважає що позовна заява Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1Г про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії підлягає задоволенню, оскільки знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.
Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України, відповідно до якої, вважає необхідним стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача судовий збір у розмірі 1 762,00 грн.
Керуючись ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», Правилами надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою Кабінету Міністрів від 21 липня 2005 року, ст.ст. 509, 525, 526, 625, ст.ст.67, 68 ЖК Української РСР, ст.ст.2, 4, 81, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Г.О. Кухтін