Постанова

Іменем України

19 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 693/166/14-ц

провадження № 61-31714св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Штелик С.П.,

учасники справи:

заявник - Виконавчий комітет Тетерівської сільської ради Жашківського району Черкаської області,

заінтересована особа - Тетерівська сільська рада Жашківського району Черкаської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 04 березня 2014 року у складі судді Шимчика Р. В. та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 11 травня 2017 року у складі колегії суддів: Бондаренка С. І., Новікова О. М., Храпка В. Д.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2014 року Виконавчий комітет Тетерівської сільської ради Жашківського району Черкаської області, заінтересована особа - Тетерівська сільська рада Жашківського району Черкаської області, звернувся до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку (пай) площею 2,2153 га, вартість якої становить 69 734,27 грн. Спадкоємці за законом чи за заповітом майно не успадкували.

На підставі викладеного Виконавчий комітет Тетерівської сільської ради Жашківського району Черкаської області просив визнати спадщину (земельну ділянку площею 2,2153 га), яка відкрилась після смерті ОСОБА_3, відумерлою.

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 04 березня 2014 року заяву задоволено. Визнано спадщину, що складається із земельної ділянки площею 2,2153 га та розташована в межах Тетерівської сільської ради Жашківського району Черкаської області, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3, відумерлою. Передано у власність територіальної громади с. Тетерівка Жашківського району Черкаської області в особі Тетерівської сільської ради Жашківського району Черкаської області земельну ділянку (пай) розміром 2,2153 га.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що спадкоємці за законом чи за заповітом після смерті ОСОБА_3 відсутні та із заявами про прийняття спадщини у встановлений законом строк не зверталися, тому наявні підстави для визнання спадщини відумерлою та передачі її у власність територіальній громаді.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 11 травня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, а також зазначив, що у визначені законом строки ОСОБА_2 не вчинила встановлених статтею 549 ЦК УРСР дій, які свідчили б про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі, з якого вбачається, що реєстрація спадкової справи була проведена лише 26 січня 2017 року, тому вважається такою, що відмовилась від спадщини.

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви.

Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення містять посилання на витяг із спадкового реєстру, який не може бути належним та допустимим доказом неприйняття спадщини. Разом з тим законодавством, чинним на час відкриття спадщини, також встановлено, що спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Проте, довідка зі спадкового реєстру такої інформації (щодо вступу та володіння спадковим майном) не містить, відповідно, суди цієї обставини не встановили. Також ЦК УРСР (чинним на час виникнення спірних правовідносин) не передбачено визнання спадщини відумерлою.

У грудні 2017 року Виконавчий комітет Тетерівської сільської ради Жашківського району Черкаської області подав відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що на час смерті зі спадкодавцем ніхто не проживав, із заявою про прийняття спадщини спадкоємці не зверталися.

30 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Суди встановили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть.

Відповідно до витягу відділу Держземагенства у Жашківському районі Черкаської області від 12 червня 2013 року померла ОСОБА_3 мала у своїй власності земельну ділянку (пай) площею 2,2153 га, яка розташована в межах Тетерівської сільської ради Жашківського району Черкаської області.

Згідно з витягом зі спадкового реєстру від 04 березня 2014 року спадкова справа після ОСОБА_3 не заводилась, заяв від спадкоємців не надходило, свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Відповідно до довідки Тетерівської сільської ради Жашківського району Черкаської області від 04 липня 2013 року земельна ділянка ОСОБА_3 є не витребувана, спадкоємці відсутні.

Як роз'яснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Тобто, оскільки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, то до спірних правовідносин повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, які чинні на момент їх виникнення, а саме ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини першої статті 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину.

ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави в силу закону.

Встановлено, що Виконавчий комітет Тетерівської сільської ради Жашківського району Черкаської області звернувся до суду із заявою про визнання відумерлою спадщину після смерті ОСОБА_3, яка померла до набрання чинності ЦК України 2004 року, а ЦК УРСР 1963 року не було передбачено визнання спадщини відумерлою.

Проте суди вказані норми матеріального права та обставини справи залишили поза увагою, не встановили кола осіб, які мають право на спадкування після померлої ОСОБА_3, що призвело до обмеження реалізації права ОСОБА_2 на спадкування.

Відомості, які містяться у витязі зі спадкового реєстру від 04 березня 2014 року не дають підстав для висновку про відсутність спадкоємців після смерті ОСОБА_3

Довідка Виконавчого комітету Нагірнянської сільської ради Жашківського району Черкаської області про місце проживання ОСОБА_2 не спростовує (не підтверджує) факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 на підставі пункту 1 частини першої статті 549 ЦК УРСР.

Докази того, що ОСОБА_2 вчиняла будь-які дії відносно спірної земельної ділянки, тобто фактично вступила в управління або володіння цим спадковим майном, в матеріалах справи відсутні та судами не перевірялись.

Проте суди безпідставно не встановили вказані обставини, не перевірили належним чином доводи учасників судового процесу та не з'ясовували, чи вступила ОСОБА_2 в управління або володіння спадковим майном, тому дійшли передчасного висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви Виконавчого комітету Тетерівської сільської ради Жашківського району Черкаської області.

На підставі вищевикладеного суди під час нового розгляду повинні надати оцінку доводам учасників судового процесу та встановити фактичні обставини справи.

Частиною третьою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Частиною першою статті 400 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки недоліки, допущені судами першої та апеляційної інстанцій, не можуть бути усунені при касаційному перегляді справи, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 04 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 11 травня 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді С. Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко

І. М. Фаловська

С. П. Штелик