Постанова

Іменем України

19 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 591/3645/16-ц

провадження № 61-21074св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20 грудня 2016 року у складі судді

Бурди Б. В. та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 30 січня 2017 року

у складі колегії суддів: Левченко Т. А., Хвостика С. Г., Собини О. І.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення тимчасової державної допомоги.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі заяви ОСОБА_1їй була призначена тимчасова державна допомога на сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісяця з 01 червня 2011 року по 31 травня 2012 року

у зв'язку з ухиленням батька дитини від сплати аліментів.

27 вересня 2012 року Департаменту соціального захисту населення Сумської міської радистало відомо, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми

від 26 жовтня 2011 року відомості про ОСОБА_4, як батька, були виключені з актового запису про народження ОСОБА_5 Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 18 січня 2012 року апеляційне провадження у справі було закрито у зв'язку з відмовою ОСОБА_1 від апеляційної скарги.

Таким чином, Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради вважає, щовідповідачка у порушення вимог закону не повідомила про зміну обставин, які впливають на призначення допомоги та безпідставно отримала зазначений вид допомоги у розмірі 1 347 грн 60 коп. за період з 01 лютого

2012 року по 31 травня 2012 року.

Ураховуючи викладене, Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь безпідставно сплачену їй допомогу в сумі 1 347 грн 60 коп.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 20 грудня 2016 року у задоволенні позову Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради відмовлено.

Рішення районного суду мотивовано тим, що будь-яких доказів на підтвердження наявності підстав припинення виплати тимчасової державної допомоги на дитину ОСОБА_1, які визначені законом, Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради суду не надав.Пунктом 10 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року № 189 (далі - Порядок), не передбачено, що виключення відомостей про батька дитини з актового запису про народження є обставиною, настання якої тягне за собою припинення виплати такого виду соціальної допомоги та про настання якої ОСОБА_1 повинна була повідомити позивача.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 30 січня 2017 року апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради відхилено. Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20 грудня 2016 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що перелік обставин, зазначений у пункті 10 Порядку, настання яких тягне за собою припинення виплати тимчасової державної допомоги на сина, та про настання яких ОСОБА_1 повинна була повідомити Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради, є вичерпним. Рішення суду про виключення відомостей про батька дитини з актового запису про народження дитини, як обставина, про яку одержувач допомоги зобов'язаний у десятиденний строк повідомити орган соціального захисту населення, та яка тягне за собою припинення виплати допомоги, пунктом 10 Порядку не передбачена. Крім того, позивач не звернув уваги на положення статті 1215 ЦК України, якою визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі, як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

У касаційнійскарзі, поданій у лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради,посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просив скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є незаконними, необґрунтованими й такими, що ухвалені з неправильним застосуванням норм чинного законодавства. Вказував на те, що у разі виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у особи, яка була записана батьком дитини з моменту набрання рішення суду про оспорювання батьківства законної сили, припиняються всі права та обов'язки щодо утримання дитини, які передбаченні діючим законодавством. Відповідно до пункту 10 Порядку виплата тимчасової допомоги припиняється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому виникли обставини, що спричинили припинення виплати допомоги. Також, згідно приписів Порядку, однією з підстав призначення тимчасової державної допомоги заявнику є ухилення від сплати аліментів батьком дитини. 18 січня 2012 року у судовому порядку за рішенням суду було визнано, що ОСОБА_4 не є батьком дитини ОСОБА_1,

а тому відсутні підстави, які зумовлюють виплату допомоги, оскільки відсутній суб'єкт, який повинен сплачувати аліменти. СК України встановлено тільки обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей. ОСОБА_4 був виключений з актового запису про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, як батько дитини, отже всі права та обов'язки ОСОБА_4 відповідно до вимог діючого законодавства припинені з 18 січня 2012 року.

Відзив на касаційну скаргу не подано.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судами встановлено, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27 лютого 2006 року з ОСОБА_4 було стягнуто аліменти

у твердій грошовій сумі у розмірі 200 грн щомісяця, які підлягають індексації відповідно до закону на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, до його повноліття на користь матері ОСОБА_1 На виконання вказаного рішення суду 10 березня 2006 року видно виконавчий лист, який знаходиться на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби.

Згідно довідок відділу державної виконавчої служби Охтирського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції у Сумській області у період з 01 грудня 2010 року по 01 червня 2011 року та з 01 червня

2011 року по 01 грудня 2011 року ОСОБА_1 аліменти не отримувала.

На підставі поданих ОСОБА_1 заяв від 15 червня 2011 року та від 12 грудня 2011 року управлінням соціального захисту населення Сумської міської ради їй була призначена тимчасова державна допомога на сина ОСОБА_5 щомісяця

з 01 червня 2011 року по 31 травня 2012 року у зв'язку з ухиленням

ОСОБА_4 від сплати аліментів. У період з 01 лютого 2012 року по

31 березня 2012 року ОСОБА_1 виплачена допомога у розмірі 667 грн 20 коп., у період з 01 квітня 2012 року по 31 травня 2012 року - у розмірі 680 грн 40 коп.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 жовтня 2011 року, яке набрало законної сили 18 січня 2012 року, було виключено відомості про ОСОБА_4, як батька з актового запису про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Із заяв ОСОБА_1 від 27 вересня 2012 року та 09 жовтня 2012 року управлінню соціального захисту населення Сумської міської ради стало відомо, що відбувся судовий розгляд справи про виключення відомостей про батька дитини - ОСОБА_4 з актового запису про народження ОСОБА_5

19 листопада 2013 року ОСОБА_1 було направлено повідомлення про перерахунок розміру допомоги та запропоновано повернути надмірно виплачені кошти в добровільному порядку до 15 грудня 2013 року.

24 грудня 2013 року управлінням соціального захисту населення Сумської міської ради було пред'явлено до ОСОБА_1 позов в порядку адміністративного судочинства про стягнення тимчасової державної допомоги. Вказаний позов ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 лютого

2014 року залишено без розгляду. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2014 року вказану ухвалу суду було залишено без змін. Ухвалою Вищого адміністративного суду України

від 05 травня 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою управління соціального захисту населення Сумської міської ради.

13 червня 2016 року управління соціального захисту населення Сумської міської ради винесено розпорядження про те, що у зв'язку з виключенням відомостей про батька з актового запису про народження дитини, ОСОБА_4, несвоєчасним повідомленням управління заявником про ці обставини, стягнути з ОСОБА_1 виплачену тимчасову державну допомогу на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за період з 01 лютого 2012 року по 31 травня 2012 року відповідно до частини другої пункту 10 Порядку. Згідно розрахунку

від 16 червня 2016 року розмір виплаченої ОСОБА_1 допомоги за вказаний період становить 1 347 грн 60 коп.

17 червня 2016 року Департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради на адресу ОСОБА_1 було направлено лист, в якому запропоновано повернути на рахунок департаменту до 15 липня 2016 року зайво отримані кошти в сумі 1 347 грн 60 коп.

Згідно із частинами восьмою, дев'ятою, десятою статті 181 СК України

(на час виникнення спірних правовідносин), якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.

Відповідно до пункту 2 Порядку тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення.

Згідно із пунктом 10 Порядку виплата тимчасової допомоги припиняється у разі: встановлення місця проживання (перебування) особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду; виявлення обставин, що свідчать про можливість одного з батьків утримувати свою дитину; досягнення дитиною

18-річного віку; виконання в повному обсязі зобов'язань одного з батьків щодо сплати аліментів у разі виїзду на постійне місце проживання за кордон; влаштування дитини до відповідної установи (закладу) на повне державне утримання; скасування або визнання усиновлення недійсним; усиновлення дитини (чоловіком матері або дружиною батька); відмови від стягнення аліментів; добровільного виконання рішення суду особою, зобов'язаною сплачувати аліменти; скасування в установленому законодавством порядку рішення суду щодо стягнення аліментів; смерті дитини, якій була призначена тимчасова допомога; смерті одного з батьків, зобов'язаного сплачувати аліменти, або визнання його в установленому порядку безвісти відсутнім чи оголошення померлим; позбавлення в установленому порядку одного з батьків, який утримує дитину, батьківських прав; відібрання дитини від одного з батьків, який утримує дитину, без позбавлення батьківських прав; встановлення над дитиною опіки чи піклування.

Зазначений перелік обставин, настання яких тягне за собою припинення виплати вказаного виду соціальної допомоги та про настання яких ОСОБА_1 повинна була повідомити Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради, є вичерпним. Рішення суду про виключення відомостей про батька дитини з актового запису про народження дитини, як обставина, про яку одержувач допомоги зобов'язаний у десятиденний строк повідомити орган соціального захисту населення, та яка тягне за собою припинення виплати допомоги, пунктом 10 Порядку не передбачена.

Частинами першою, другою статті 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно зі статтею 1215 ЦК України визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Відмовляючи у задоволенні позову Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли обґрунтованого висновку про те, що перелік обставин, зазначений у пункті 10 Порядку, настання яких тягне за собою припинення виплати тимчасової державної допомоги на сина, та про настання яких ОСОБА_1 повинна була повідомити позивача, є вичерпним. Рішення суду про виключення відомостей про батька дитини з актового запису про народження дитини, як обставина, про яку одержувач допомоги зобов'язаний у десятиденний строк повідомити орган соціального захисту населення, та яка тягне за собою припинення виплати допомоги, пунктом 10 Порядку не передбачена.

Таким чином, будь-яких доказів на підтвердження наявності підстав для припинення виплати тимчасової державної допомоги ОСОБА_1 на дитину, які визначені законом, Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради суду не надав, тому підстави для задоволення позову про повернення зазначеної допомоги, як безпідставно отриманої, та її стягнення на користь позивача відсутні.

При цьому, апеляційний суд правильно послався на положення статті 1215 ЦК України, згідно якої не підлягає поверненню і безпідставно набута допомога, що також свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради та необґрунтованість доводів касаційної скарги.

Доводи касаційної скаргивисновки судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

При вирішенні вказаної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.

Відповідно до частин першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 30 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта