ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
___________________________________________________________________
Провадження №2/756/2482/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Диби О.В.

за участю секретаря Мозгового В.В.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про відшкодування шкоди, яка була завдана внаслідок ДТП відповідачем. Хоча цивільна відповідальність останнього і була застрахована відповідачем ПрАТ «СТ «Іллічівське», позивач вказував на те, що саме відповідач повинен відшкодувати завдану ним шкоду, яку в добровільному порядку не відшкодовує, тому просив стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 16734,73 грн., з яких 15734,73 грн. - розмір матеріального збитку, 1000 грн. вартість автотоварознавчого дослідження.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву в якому вказував на те, що його цивільно - правова відповідальність була застрахована третьою особою, і оскільки розмір завданих збитків не перевищує граничного розміру відшкодування за договором обов'язкового страхування, то такі вимоги повинні ставитися до страхової компанії, у якій було застраховано його цивільну відповідальність. В задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Заслухавши пояснення учасників, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини..

Як убачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль НОМЕР_1 належить позивачу.

13.06.2017 року відбулося ДТП за участю автомобіля НОМЕР_1 та автомобіля НОМЕР_3, яким керував відповідач.

17.07.2017 року постановою Оболонського районного суду м. Києва відповідача визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З матеріалів справи убачається та визнається стороною позивача та відповідача, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля НОМЕР_3 була застрахована ПрАТ «СТ «Іллічівське», поліс №АЕ/8857829. Вказаний поліс був чинний на момент скоєння відповідачем ДТП.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач звертався до третьої особи з вимогою виплати страхового відшкодування.

Позивач самостійно звернувся до ФО-П ОСОБА_5 для визначення розміру завданих збитків. Відповідно до Звіту №57/06/17 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу від 21.06.2017 року, завданого позивачу, розмір завданої шкоди становить 15734,73 грн..

За проведення вказаної оцінки позивачем було сплачено 1000 грн.,що підтверджується відповідною квитанцією від 13.06.2017 року.

Судом встановлено, що на момент розгляду справи шкода, завдана позивачу у зв'язку із пошкодженням його транспортного засобу, відшкодована не була.

Відповідно до ст. 36.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Статтею 36.2 Закону визначено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

У статті 979 ЦК України вказано, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Такий правовий висновок сформулювала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

Як вже вказувалося, на момент ДТП цивільно - правова відповідальність відповідача була застрахована третьою особою, а розмір завданих позивачу збитків не перевищує ліміту відповідальності за дійсним полісом обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів.

Вимог щодо стягнення з третьої особи розміру завданих збитків, сторона позивача не заявляла.

За таких обставин, враховуючи наявність у третьої особи обов'язку відшкодувати позивачу збитки, які були завдані відповідачем у зв'язку із ДТП, а позивач такої вимоги не заявив, то суд не убачає підстав для задоволення позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 141 ЦПК України.

Інші наявні в матеріалах справи докази, які було надано учасниками справи, висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 979, 1166, 1194 ЦК України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 12, 81, 82, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_4) до ОСОБА_3 (АДРЕСА_2 ІПН НОМЕР_5), третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське» (м. Київ, вул. Саксаганського, 38Б ) про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити;

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складено 31.08.2018 року

Суддя: О.В. Диба