Ухвала

Іменем України

28 грудня 2018 року

місто Київ

справа № 754/6960/17

провадження № 61-48865ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва про визнання неправомірними дій, визнання недостовірною інформації, зобов'язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди, уточнивши позовні вимоги в лютому 2018 року, просив визнати неправомірними дії Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва щодо розповсюдження завідомо недостовірної інформації 23 травня 2017 року у судовому засіданні у справі № 754/13398/16-ц у Деснянському районному суді міста Києва, визнати недостовірними, такими, що не відповідають дійсності, порушують права, ганьблять честь, гідність, репутацію і є наклепом наведені відомості, розповсюджені Комунальним некомерційним підприємством «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва, зобов'язати відповідача припинити неправомірні дії щодо приниження честі, гідності, репутації та розповсюдження ганебної брехливої інформації, сказаної Комунальним некомерційним підприємством «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києваіншим особам, «та де коли, та будь-коли, та будь-кому»; стягнути із відповідача на його користь 177 700, 00 грн відшкодування навмисно завданої моральної шкоди, враховуючи, що на його власні кошти була придбана стоматологічна установка АЯКС12.

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1 17 грудня 2018 року із застосуванням засобів поштового зв'язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд зробив висновок про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки скаргу подано на судові рішення, ухвалені у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України ця справа за зазначеним спором не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Предметом спору в цій справі є визнання неправомірними дій відповідача щодо розповсюдження інформації, визнання недостовірною інформації, зобов'язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди у розмірі 177 700, 00 грн. Зазначена справа не становить значної складності для вирішення судами та не належить до винятків із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд визнає за можливе, користуючись власними повноваженнями, визнати цю справу малозначною.

У касаційній скарзі не містяться посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та з'ясовано, що зазначені обставини відсутні.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справі: «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року, заява № 26737/95).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Верховний Суд наголошує на тому, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва про визнання неправомірними дій, визнання недостовірною інформацію, зобов'язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний