БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/391/18, cправа № 361/4655/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«01» жовтня 2018 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретарів судових засідань: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

сторони справи:

позивач ОСОБА_4,

відповідач ОСОБА_5,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11;

за участю: представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_12, представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_13;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, про усунення від права на спадкування,

в с т а н о в и в:

У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом, в якому просить усунути від спадкування за законом ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_5, яка померла

25 грудня 2014 року.

В обґрунтування вимог зазначається про те, що 25 грудня 2014 року померла ОСОБА_5 мати сторін у справі. Внаслідок смерті спадкодавця відкрилася спадщина до її майна. При житті померла розпорядилася належним їй майном, склавши 28 серпня 2004 року заповідальне розпорядження, яким 3/8 частини всього майна, яке вона буде мати на день смерті заповіла позивачу, 1/8 частину - ОСОБА_6; 3/8 частини ОСОБА_14; 1/8 частину ОСОБА_5 Відповідач у справі не є спадкоємцем за заповітом. Разом з тим, у визначений законом строк для прийняття спадщини, ОСОБА_5, як спадкоємець, який має право на обовязкову частку у спадщині, звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою. Позивач вважає, що відповідач не має права на спадкування обовязкової частки у спадщині, оскільки при житті матері він отримав нерухоме майно, при цьому знаючи, що остання перебуває безпорадному стані та потребує догляду, ухилявся від надання допомоги. Крім того, родина відповідача постійно тероризувала ОСОБА_5, ображала її та погрожувала. З підстав усунення відповідача від права на спадкування позивач змушена була звернутися до суду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_12 позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_13 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просять суд відмовити у задоволенні позову.

Судом до участі у даній справі в якості третіх осіб залучено ОСОБА_6, ОСОБА_7,

ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_11

У судовому засіданні треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_7 позовні вимоги підтримали, не заперечили проти задоволення позовних вимог .

Вислухавши пояснення позивача, її представника, заперечення відповідача та її представника, пояснення треті осіб, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 25 грудня 2014 року померла ОСОБА_5, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ОК за № 330498, видане 26 грудня 2014 року, виконавчим комітетом Літківської сільської ради Броварського району Київської області.

Відповідно до заповіту від 28 серпня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_15, зареєстрованого у реєстрі

за № 2230, ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження, яким все майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, а також все те, на що вона за законом матиме право заповіла своїм дітям:

ОСОБА_6 1/8 частина; ОСОБА_4 3/8 частини; ОСОБА_14 3/8 частини;

ОСОБА_5 1/8 частину.

Сторони у справі є дітьми померлої 25 грудня 2014 року ОСОБА_5, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження та укладення шлюбу.

Зі спадкової справи № 370/2015 до майна померлої 25 грудня 2014 року

ОСОБА_5, вбачається, що спадкова справа відкрита 24 червня 2015 року по заяві

ОСОБА_4 Заявами від 24 червня 2015 року й 25 червня 2015 року діти померлої:

ОСОБА_16 й ОСОБА_17 відмовилися від прийняття спадщини за законом на користь ОСОБА_4 Спадкоємець ОСОБА_5 заяву до Броварської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавав, однак є таким, що прийняв спадщину і за законом і за заповітом, так як на день смерті спадкодавця ОСОБА_5 постійно проживав із померлою. 26 червня 2015 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_5 відповідач у справі. Із матеріалів спадкової справи також вбачається, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від

27 квітня 2016 року визначено ОСОБА_18 додатковий строк у два місяці для прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_5, яка померла 25 грудня 2014 року. На підставі вказаного рішення суду 18 травня 2016 року ОСОБА_18 подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. 12 липня 2017 року ОСОБА_5 звернувся до Броварської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, село Літки, вулиця Б. Хмельницького, 11.

Заявляючи вимогу про усунення від права на спадкування за законом, позивач посилається на ті обставини, що ОСОБА_5 перебувала у безпорадному стані та потребувала допомоги, при цьому відповідач як син померлої та відповідно спадкоємець за законом, який має право на обовязкову частку у спадщині, ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві.

Так, відповідно до довідки № 742 від 05 листопада 2013 року ОСОБА_5 перебувала на обліку у Літківській дільничній амбулаторії із діагнозом: ішемічна хвороба серця, екстрасистолічна аритмія, кардіосклероз, хронічне порушення мозкового кровообігу, трофічні виразки правої гомілки.

Згідно із заключенням ЛКК від 12 квітня 1982 року ОСОБА_5 встановлено діагноз варикозна хвороба, тромбофлебіт нижніх кінцівок.

Допитані у судовому засіданні в якості свідків треті особи повідомили суду наступні обставини.

Так, свідок ОСОБА_8, дочка померлої ОСОБА_5, пояснила, що мати була ходячою, допомоги потребувала лише коли хворіла. Остання ніколи не говорила їй про те, що відповідач завдає ушкоджень.

Свідок ОСОБА_11, син померлої пояснив, що останній рік життя їх мати хворіла та була лежачою. При цьому відповідач ОСОБА_5 жодної допомоги не надавав, при житті ображав матір.

Свідок ОСОБА_6, дочка померлої ОСОБА_5 пояснила, що відповідач бив їх матір, не приходив до неї та не надавав допомоги.

Свідок ОСОБА_7, внук померлої ОСОБА_5 пояснив, що зі слів бабусі йому відомо про те, що відповідач не надавав їй як син жодної допомоги.

Свідок ОСОБА_5, син померлої ОСОБА_5 пояснив, що відповідач не відвідував свою матір та не надав ніякої допомоги. Додав, що останнім часом його мати не рухалася, була лежачою.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка відповідач ОСОБА_5 пояснив, що він проживав зі своєю матірю в одному будинку, по можливості та потребі надавав їй допомогу, ніколи не відмовляв. На земельній ділянці, що належала батькам він збудував свій будинок. Разом з тим, вважає, що як син померлого спадкодавця має право на частку у його спадщині. До дня смерті ОСОБА_5 була ходячою. Через конфлікти із ОСОБА_4 останній раз у будинку матері він був пять років тому.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Вимогами статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до положень частини пятої статті 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту частини пятої статті 1224 ЦК України та з урахуванням розяснень, наданих судам у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини пятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобовязані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини пятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 127/11015/17.

Згідно з вимогами статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При розгляді даної справи по суті позивачем не надано належних, допустимих та безспірних доказів, що є його процесуальним обов'язком щодо ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреби спадкодавця в допомозі саме відповідача. Крім того, належними доказами не підтверджено, що спадкодавець мав потребу у постійному, довічному сторонньому догляді, у тому числі з боку відповідача. Так, з довідки Літківської медичної амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 127 від 21 вересня 2017 року вбачається, що ОСОБА_5 не була прикута до ліжка, потребувала догляду викликаного віком, цілодобового догляду внаслідок хвороб не потребувала.

З урахуванням наведених обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даного позову.

На підставі викладеного та керуючись статтями 141, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1);

відповідач ОСОБА_5 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1);

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:

ОСОБА_6 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3);

ОСОБА_7 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2);

ОСОБА_8 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3);

ОСОБА_9 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4);

ОСОБА_10 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5);

ОСОБА_11 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_7; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6).

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин