КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/651/18
Провадження № 2/488/1085/18 р.
02.07.2018 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючої по справі судді Чернявської Я.А.,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,-
26.02.2018 року позивач ОСОБА_3 звернулася до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_4 на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дітей: доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, за період з грудня 2016 року по листопад 2017 року включно, в розмірі 5 475,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому шлюбі з 06.09.1997 року, який було зареєстровано Корабельним райвідділом реєстрації актів громадянського стану м. Миколаєва, актовий запис № 377. Від даного шлюбу у сторін по справі є двоє дітей: малолітня донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітній син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30.05.2017 року, шлюб між сторонами по справі було розірвано.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10.02.2017 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн., щомісячно починаючи з 13.12.2016 року і до повноліття дітей.

Позивач зазначає, що внаслідок невиконання відповідачем зазначеного рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, станом на 17.01.2018 року за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів у сумі 18 000,00грн., що підтверджується доданим до заяви розрахунком державного виконавця районного відділу ДВС ГТУ юстиції у Херсонській області.

Таким чином, станом на 17.01.2018 року сума пені за період з грудня 2016 року по листопад 2017 року включно, складає 5 475,00 грн., з урахуванням стягнення 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

На підставі вищезазначеного та згідно ст. 196 СК України, позивач звернулася до суду з відповідними вимогами.

Ухвалою суду від 02.04.2018 року, провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду на 22.05.2018 року за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомлення) сторін. Ухвала суду була невідкладно відправлена сторонам по справі.

В судове засідання сторони не зявились, були повідомлені про час та місце розгляду справи у порядку встановленому ст.ст. 128, 130 ЦПК України.

Представник позивач адвокат ОСОБА_7, надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила про задоволення позову. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач, повідомлений своєчасно та належним чином, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подав. Також не скористався своїм правом надіслати не пізніше 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, відзив на позовну заяву і всі письмові та електроні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, тому з урахуванням ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами в справі.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України.

Поштова кореспонденція (ухвала суду про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою) направлялась відповідачу за адресою його реєстрації, проте була повернута до суду з відміткою пошти за закінченням строків зберігання. Крім того, ухвалу суду від 02.04. 2018 року про відкриття провадження у даній справі було відразу розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Корабельного районного суду м. Миколаєва, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення відповідачу.

Дослідивши письмові докази по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Європейський суд з прав людини у рішенні «М.С. проти України» повторює, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що з відповідачем ОСОБА_4 позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з 06.09.1997 року, який було зареєстровано Корабельним райвідділом реєстрації актів громадянського стану м. Миколаєва, актовий запис № 377. Від даного шлюбу у сторін по справі є двоє дітей: малолітня донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітній син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30.05.2017 року, шлюб між сторонами по справі було розірвано.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10.02.2017 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн., щомісячно починаючи з 13.12.2016 року і до повноліття дітей.

Судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем зазначеного рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, станом на 17.01.2018 року за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів у сумі 18 000,00грн., що підтверджується доданим до заяви розрахунком державного виконавця районного відділу ДВС ГТУ юстиції у Херсонській області.

Таким чином, станом на 17.01.2018 року сума пені за період з грудня 2016 року по листопад 2017 року включно, складає 5 475,00 грн., з урахуванням стягнення 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Згідно з ч. 1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Отже, закон покладає на батьків обов'язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 22 роз'яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. і

Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов'язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів.

Таким чином, є всі підстави вважати, що відповідач заборгував позивачу аліменти і одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн., на підставі звільнення позивача від сплати судового збору при звернені до суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 280-283 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3; 54056, Херсонська область, Великоолександрівський район, село Садок, вул. Гагаріна, 1; РНОКПП: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4; 54051, АДРЕСА_1; РНОКПП: НОМЕР_2) пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей: доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, за період з грудня 2016 року по листопад 2017 року включно, в розмірі 5 475,00 грн. (пять тисяч чотириста сідесят пять гривень).

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3; 54056, Херсонська область, Великоолександрівський район, село Садок, вул. Гагаріна, 1; РНОКПП: НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Копію заочного рішення направити відповідачу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

У відповідності до п.п. 15.5 ч.1 Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення складено 02.07.2018 року.

Суддя: Я. А. Чернявська