Дата документу 26.12.2018 Справа № 314/1986/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/1354/18 Головуючий у 1-й інстанції: Галущенко Ю.А.
Є.У.№ 314/1986/18 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Гончар М.С.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Територіальної громади в особі Михайлівської селищної ради Вільнянського району Запорізької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом і просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті його батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, посилаючись на поважність причин його пропуску.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 4 жовтня 2018 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №336/6943/17 провадження 2/336/589/2018 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним.

Судове рішення мотивовано тим, що розгляд даної справи неможливий,оскільки у разі визнання заповіту недійсним особа,на користь якої він був складений, втрачає права спадкоємця за заповітом та виключається можливість задоволення позову такого спадкоємця про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,а встановлені судовим рішенням у цій справі обставини матимуть преюдиційне значення для розгляду даної справи.

В апеляційній скарзі про скасування судової ухвали і передачу справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду ОСОБА_3 зазначає, що суд безпідставно зупинив провадження у справі, оскільки незалежно від результатів розгляду позову про визнання заповіту недійсним він є спадкоємцем першої черги після смерті свого батька, який крім оспорюваного заповіту у 2002 році склав ще один заповіт на його користь. Вважає, що підстави для зупинення провадження у справі відсутні, оскільки незалежно від установлення судом фактів, що свідчать про дійсність одного із двох заповітів, суд повинен дослідити і встановити наявність підстав про визначення додаткового строку для прийняття ним спадщини.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини другої статті 368 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду про зупинення провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

Зупиняючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що її розгляд неможливий без вирішення справи за позовом третьої особи про визнання заповіту недійсним.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернувся до суду з приводу визначення йому як спадкоємцю за заповітом додаткового строку на прийняття спадщини після смерті його батька ОСОБА_3

Спадкоємцем першої черги крім позивача є його сестра ОСОБА_5, процесуальне становище якої у цій справі визначено як третя особа, хоча фактично спір про право на спадщину у ОСОБА_3 виник саме з нею, а не з територіальною громадою, до якої пред'явлено позов у цій справі.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження по справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визначаючи наявність передбачених ст. 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у п.4 ч.1 цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Таким чином, необхідність у зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо ухвалити рішення у такій справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між двома справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв'язок. Це виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиціальне значення (при оцінці юридичних фактів) для іншої справи.

З оскаржуваної ухвали вбачається, що в іншому провадженні перебуває справа, у якій третя особа оспорює заповіт спадкодавця на користь позивача.

Обидві справи мають різний предмет доведення, а тому жодних підстав для висновку про неможливість розгляду даної справи з підстав, зазначених судом, немає.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального законодавства, що призвело до неправильного вирішення питання, а тому така ухвала, відповідно до ст.379 ЦПК України, підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 268, 374, 379, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2018 року по цій справі скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: