Справа № 172/350/18
Провадження № 2/172/321/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.09.2018 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Битяка І.Г. за участі секретаря судового засідання Глушко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

В С Т А Н О В И В

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2про стягнення боргу кредитором спадкодавця, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору від 20.03.2008 року, ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до укладеного договору № б/н від 20.03.2008 року ОСОБА_3 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Так, 19.10.2015 року ОСОБА_3 помер. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 які прийняли спадщину та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом є відповідач ОСОБА_4. 18.05.2017 року позивачем було отримано відповідь Васильківської державної нотаріальної контори за вих. №172 від 11.05.2017 року, в якій зазначалось, що спадкоємцем померлого ОСОБА_5 який звернувся із заявою про прийняття спадщини є ОСОБА_207.12.2017 року спадкоємцю було направлено лист-претензію, згідно яких позивач предявив свої вимоги, однак відповідач на листи-претензії не відреагував. Станом на дату смерті заборгованість ОСОБА_3 перед банком за кредитним договором від 20.03.2008 року становить 12945,82 грн., яка складається з наступного: 3000,00 грн. - тіло кредиту; 9945,82 грн., - нараховані проценти за користування кредитом. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по кредиту як спадкоємця боржника в розмірі 12945,82 грн. та судові витрати в розмірі 1762,00 грн.

Ухвалою судді від 10.08.2018 року провадження у справі відкрито та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача ОСОБА_6 надав суду заяву, у якій просив суд стягнути з відповідача заборгованість, судові витрати, справу розглядати за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи у його відсутність не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.

На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

У ході судового розгляду встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено договір № б/н від 20.03.2008, відповідно до якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до розрахунку по кредитному договору станом на 31.12.2017 року борг позичальника за кредитним договором від 20.03.2008 року становить 12945,82 грн., яка складається з наступного: 3000,00 грн. - тіло кредиту; 9945,82 грн., - нараховані проценти за користування кредитом.

19.10.2015 року позичальник ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 664498, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського РУЮ у Дніпропетровській області.

20.09.2017 року позивачем направлено претензію кредитора до Васильківської державної нотаріальної контори (а.с.22). Завідуючою Васильківською державною нотаріальною конторою листом від 25.10.2017 року № 421 ПАТ КБ «Приват Банк» повідомлено про те, що після померлого ОСОБА_3 звернулася спадкоємець за законом, дружина померлого ОСОБА_2, яка одержала спадщину. (а.с.23).

07.12.2017 року поштовим звязком ОСОБА_1 направив лист - претензію спадкоємиці ОСОБА_2 про сплату заборгованості за кредитним договором в сумі 12945,82 грн.

Відповідно до вимог статей 608, 1218, 1219 ЦК України у звязку із смертю боржника припиняються лише ті зобовязання, які нерозривно звязані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, в той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилися унаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав i обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права i обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обовязків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1213 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Перелік зобовязань, які не входять до складу спадщини, визначений статтею 1219 ЦК України, однак зобовязання за кредитним договором серед визначеного переліку відсутні, таким чином такі входять до складу спадщини.

За змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобовязані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав i не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.32 Постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів щодо виконання зобовязань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобовязання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальником за життя. Інші нараховані зобовязання фактично не повязані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Статтею 25 ЦК України встановлено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи обєктивністю і неупередженість керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків.

На підставі вимог статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у Передбачених цим Кодексом випадках.

Положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч.1,3 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 20.03.2008, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_3, станом на 31.12.2017 (а.с. 6-9) встановлено, що на момент смерті позичальника, тобто 19.10.2015 року його заборгованість перед кредитором становила 13409,61 грн. Не зважаючи на смерть позичальника позивачем до 31.12.2017 року, у порушення вимог чинного законодавства, здійснювалось нарахування процентів та інших кредитних платежів у звязку з неналежним виконанням умов договору.

При цьому 10.01.2017 року здійснено погашення заборгованості за кредитом у сумі 23003 грн., тобто у розмірі, що на 9593,39 грн. перевищує розмір дійсного боргу позичальника.

Таким чином, судом встановлено, що заборгованість за кредитним договором б/н від 20.03.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 повністю погашена.

Оскільки відповідно до вимог ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, то вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 211, 247, 259, 263, 279ЦПК України, ст. ст. 11, 526, 608, 1218, 1219, 1268 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В

Відмовити Публічному акціонерному товариству ОСОБА_1 «ПриватБанк» у задоволенні позову до ОСОБА_2про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Г. Битяк