Справа № 206/4147/18
Провадження № 2/206/1211/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2018 Самарський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя Маштак К.С.

за участю:

секретаря судового засідання Стахів О.О.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ОСОБА_3 виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач та відповідач 19.02.2016 зареєстрували шлюб. 11.03.2017 у сторін народилася донька ОСОБА_4, яка проживає разом з позивачем. З січня 2018 сторони почали проживати окремо, у звязку із постійними конфліктами. Відповідач ухиляється від утримання спільної дитини. В звязку із чим, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини, в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити.

Відповідач не заперечував проти стягнення з нього 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), в іншій частині просив відмовити.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

31.08.2018 у даній справі відкрито провадження та призначено судове засідання.

Під час розгляду справи судом заслухано пояснення та заперечення сторін, досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

09.10.2018 судом складено вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

19.02.2016 позивачка та відповідач зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 17 Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, згідно свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 329518 (а.с. 7).

11.03.2017 народилась ОСОБА_4, матір'ю дитини зазначено позивача, а батьком - відповідача, що підтверджується свідоцтвом про народження, яке було видано 15.03.2017 Амур - Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, серії І-КИ № 628294 (а.с. 8).

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Дані правовідносини регулюються СК України, ЦПК України.

Частиною 2 та 3 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 180 СК України та ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

На підставі вимог ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно вимог ст. 181 СК України одним з способів виконання батьками обов'язку по утриманню дитини є стягнення аліментів.

Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 17 підкреслено, що за відсутності згаданої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно.

Виходячи із аналізу зазначених вище норм вбачається, що право на стягнення аліментів на утримання дитини має саме той з батьків, з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та на теперішній час мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Прожитковий мінімум для дитини відповідного віку визначається кожного року відповідно до Закону України «Про державний бюджет України».

Враховуючи вищенаведені обставини, з метою захисту прав дитини, а також того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку, про наявність підстав для визначення розміру аліментів у межах ст. 182 СК України.

В той же час, п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України передбачено також, що вимога, за якою може бути видано судовий наказ це - стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, законодавцем визначено мінімальний розмір відповідну частину аліментів на утримання дитини (ей), яка має відраховуватись із усіх видів заробітку одного із батьків.

Між тим, суд зазначає, що підстави для стягнення аліментів, у розмірі, що перевищує передбачений законодавством мінімум для однієї дитини має бути в суді доведено наявністю інших необхідних витрат (окрім додаткових витрат), а також, можливістю боржника сплачувати аліменти у відповідній частині.

Проте, позивач, при зверненні до суду вказаних вище доказів не надала, а тому, підстави для стягнення з відповідача аліментів на дитину у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, з огляду на відсутність таких об'єктивних та достатніх доказів, не має, у звязку із чим, стягненню підлягають аліменти у розмірі 1/4 частини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 як принципове положення, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 180-183, 191 СК України, ст.ст. 2, 13, 141, 263, 264, 265, 430 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2), аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення здійснювати з 25.07.2018 і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

В іншій частині позову відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 12. 10.2018.

Головуючий суддя: К.С. Маштак