н/п 2/490/1087/2018 Справа № 490/9234/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

Головуючого судді - Гуденко О.А.,

при секретарі - Кваша С. О.,

за участі сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої власності на об'єкти нерухомого та рухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів.

В жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просив визнати за ним право приватної особистої власності на автомобіль легковий хетчбек-В CHERY AMULET, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2;автомобіль легковий універсал-В KIA JOICE, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1; квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 42,2 кв.м., житловою площею 19,7 кв.м.;квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 101,1 кв.м., житловою площею 63,2 кв.м.

В обгрунтування позову посилався на те, що вказане майно було набуте ОСОБА_1, хоча і в період зареєстрованого шлюбу з відповідачкою, проте виключно за о його особисті власні кошти, в той час як остання не мала самостійного доходу (заробітку) без будь-якої поважної причини, до того ці квартири вже придбавадася ними фактично після прийняття рішення про розірвання шлюбу .

В подальшому позивач подав заяву про зменшення позовних вимог , виключивши з переліку майна автомобіль легковий хетчбек-В CHERY AMULET, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, оскільки на час розгляду справи право власності на цей автомобіль вже зареєстрвоане за іншою особою.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_3 підтримали зазначені вимоги. Позивач суду пояснив, що він не мав можливості займатися оформленням документів, оскільки майже весь 2016 рік перебував у рейсах, тому вимушений був надати довіреність на оформлення квартир відповідачці, зазначивши у наданих Довіреностях про те, що квартири придбаваються у його приватну власність , і відповідачка знала про таке і фактично було з нею досягнуто відповідної домовленості. Знаючи, що у відповідачки вже є інший чоловік , він бажав купити квартири для своїх дітей, щоб забезпечити їх на майбутнє. Відповідачка не мала жодного доходу, він утримував ї її , і дітей, з зароблених ним коштів , якими вона мала можливість користуватися, знімаючи з його картки моряка, вона також робила ремонт і у власній квартирі, і покупала собі предмети розкоші.

Відповідачка та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у його задволенні. Відповідачка зазначила, що автомобіль КІА вони придбали багато років потому і користувалися ним разом, автомобіль Черри вони взагалі купили для чоловіка її сестри і саме він ним користується. Вона дійсно не працювала, оскільки займалася веденням домашнього госпоарства та доглядом за дітьми. МСпірні квартири вони купили для спільного проживання сім'ї і вона займалася ремонтом в них, поки позивач був у рейсі. Ввважає, що все заявлене майно є спільним сумісним майном подружжя як таке, що придбано у шлюбі.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 27.10.2017 року у справі відкрито провадження та призначено її до судового розгляду.

Ухвалою від 28.11.2017 року за клопотанням представника позивача витребувано у приватного нотаріуса ММНО Іскрицької Г.В. копію Довіреності від 14.03.2016 року.

26 березня 2018 року прийнято відзив ОСОБА_2 на позов. Ухвалою від 26.03.2018 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду , задоволено клопотання позивача про допит свідків.

3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

16.04.2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 09.02.2017 року.

Як вбачається з вказаного рішення суду , з цим позовом ОСОБА_1 звернувся в січні 2017 року, зазначив, що шлюб з відповідачем існує формально, оскільки відповідачка зустріла іншого чоловіка. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, підтвердила фактичні обставини, що викладені в позовній заяві. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, кожен своїм життям, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують.

Від шлюбу мають спільну дитину Аріану, ІНФОРМАЦІЯ_1, та позивачем був усиновлений малолітній син відповідачки від першого шлюбу ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За Договором купівлі-продажу майнових прав № 03/28/01-6п від 28.03.2016 року укладеного між ТДВ "Миколаївський домобудівельний комбінат" як продавець, та ОСОБА_1, як покупець, останній придбав майнові права на обєкт нерухомості - квартири, загальною площею 42,2 кв.м., кількість кімнат 1 , за адресою АДРЕСА_3 вартість майнових прав складає 506 400 грн, що еквівалентно 19424,63 доларів СШа за офіційним курсом НБУ . покупець здійснює передплату вартості майнових прав в сумі 50 000 грн, залишок внести до 30 липня 2016 року.

29 серпня 2016 року укладено Договір цесії між ТОВ "НДСК-6" як праволнаступник ТДВ "Миколаївський домобудівельний комбінат" та ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діяла ОСОБА_2 на підставі Довіреності № 422 від 14.03.2016 року , за яким сторони набувають усіх прав, передбачених Договром від 28.03.2016 року .

29.08.2019 року укладено Договір № 1 про внесення змін до Договору купівлі-продажу майнових прав № 03/28/01-6п від 28.03.2016 року щодо внесення змін у найменуванні продавця.

За Договором купівлі-продажу майнових прав № 02/28/01-6п від 26 лютого 2016 року укладеного між ТДВ "Миколаївський домобудівельний комбінат" як продавець, та ОСОБА_1, як покупець, останній придбав майнові права на обєкт нерухомості - квартири, загальною площею 101,1 кв.м., кількість кімнат 4 , за адресою АДРЕСА_3 вартість майнових прав складає 1 213 200 грн, що еквівалентно 44521 доларів СШа за офіційним курсом НБУ . покупець здійснює передплату вартості майнових прав в сумі 1 000 000 грн, залишок внести до 26 квітня 2016 року.

29 серпня 2016 року укладено Договір цесії між ТОВ "НДСК-6" як праволнаступник ТДВ "Миколаївський домобудівельний комбінат" та ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діяла ОСОБА_2 на підставі Довіреності № 422 від 14.03.2016 року , за яким сторони набувають усіх прав, передбачених Договром від 26.02.2016 року .

29.08.2019 року укладено Договір № 1 про внесення змін до Договору купівлі-продажу майнових прав № 03/28/01-6п від 28.03.2016 року щодо внесення змін у найменуванні продавця.

29 серпня 2016 року ТОВ "НДСК-6" та ОСОБА_2 , яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_1, підписано Акт приймання-передачі документації на виконання умов Договору цесії на квартири у будинку по АДРЕСА_1 , номери квартир № 39 та № 40.

Право власності на вказані квартири було зареєстровано за позивачем 12 вересня 2016 року ( заявник ОСОБА_2.)

Згідно Свідоцтва про реєстрацію ТЗ , автомобіль марки KIA JOICE, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, належить ОСОБА_1 , в особливих відмітках зазначено, що право користування має ОСОБА_2

14 березня 2016 року приватним нотаріусом ММНО Іскрицькою Г.В, була посвідчена Довіреність , якою ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 представляти його інтереси у відповідних органах з питань , пов'язаних із підготовкою документів та подальшою купівлею на його ім'я будь-якої нерухомості у м.Миколаєві та з питань оформлення та реєстрації його права власності на придбану на його ім'я квартиру в м.Миколаєві.

Вкзана довіреність була скасована позивачем за нотаріальною заявою 28 грудня 2016 року.

Як вбачається з виписки по рахунках ОСОБА_1 , відкритих у ПАТ «Марфин банк», ПАТ «Приватбанк»протягом 01.01.2015 року - 01.10.2016 року усього надходжень 3936,75 доларів США та 54 074,84 долари США - відповідно, при цьому за цими рахунками була відкрита додаткова картка ОСОБА_2, якою вона користувалася та знімала кошти.

Як слідує з Послужної книжки моряка ОСОБА_1, він протгом майже всього 2016 року перебував у рейсі, за виключенням березня-початку квітня 2016 року, повернувся фактично після 21 грудня 2016 року.

Як пояснили допитані в якості свідків в судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які є друзями відповідачки, пояснили, що ОСОБА_2 завжди добре доглядала за дітьми, дійсно ніде не працювала, оскільки займалася вихованням дітей. Про обставини придбання спірного майна їм нічого не відомо.

Як пояснив допитаний в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_10, який є чоловіком рідної сестри відповідачки, він знає родину ОСОБА_2 майже з часу їх одруження. В 2016 році їх стосунки погрішилися, оскільки позивач дізнався про наявність у дружини іншого чоловіка. Йому відомо, що ОСОБА_1 вирішив розлучатися ще весною 2016 року та вирішив купити своїм дітям квартири за особисті кошти, проте оскільки йому треба було уходити в черговий рейс він надав дружині довіреність на оформлення подальше права власності на квартири. Кошти на їх придбання були виключно позивача, відповідачка взагалі не мала доходу. Всі питання по ремонту цих квартир , придбання будівельних матеріалів він вирішував особисто з ОСОБА_1.

4. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав.

Таким чином, оскільки позивачем чітко не зазначено суду час набуття у власність чи користування спірного автомобіля КІА, в свідоцтві про його реєстрацію міститься посилання на право користування автомобілем відповідачки, сама відповідачка зазначала, що цим автомобілем їх родина разом користувалася декілька років до розірвання шлюбу - суд не занаходить підстав для визнання його особистим майном позивача.

Що стосується вимог про визнання права власності на зазначені квартири, то суд прийшов до висновку про обгрунтованість цих вимог.

Так, матеріалами справи підтверлджується, що позивач мав достатній власний дохід для придбання цих квартир, перші Договору та оплату авансових внесків здійснював особисто. В Довіреності на ім'я відповідачки , яку надав позивач на уповноваження останньої на вчинення дій із підготовоки документів та подальшою купівлею та оформлення права власності на придбану квартиру, чітко зазначивши, що такі діїі вчиняються виключно на придбання нерухомості на його ім'я і придбання у його власність.

Про те, що фактично шлюб припинив своє існування вже весною 2016 року , підтвердили і допитані в судовому засіданні свідки , і фактично зазначено в рішенні суду про розірвання шлюбу . Також про таке свідчать дії позивача, який протягом декількох днів після повернення з рейсу в грудні 2016 року анулював і довіреності на ім'я відповідачки, і припинив її право розпоряджатися його банківською карткою.

Отже твердженння відповідачки та її представника, що придбаваючи спірні квартири в березні 2016 року з урахуванням остаточних платежів в липні того ж року, ОСОБА_1 мав намір придбати їх для спільного проживання та в інтересех сім'ї саме з ОСОБА_2 - не знайшли свого підтвердження.

За такого, хоча спірні квартири і придбані в період , коли сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття) є особистими коштами позивача , та мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя, не відповідає тій, за умови якої слід застосовувати положення ст. 60 СК України.

5. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

За приписами ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч.2 ст.60 СК України).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

За такого, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Застосовуючи статтю 60 Сімейного кодексу України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є:

1) час набуття такого майна,

2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття),

3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя.

Тільки в разі встановлення цих фактів і визначення критеріїв норма статті 60 Сімейного кодексу України вважається правильно застосованою.

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За змістом п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/91- ВР від 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи.

Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи було порушено, право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

6. Судові витрати.

Судові витрати у справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви до суду в сумі 3613 грн.

Оскільки позов задволено частково, відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню пропорційно до задволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12,81, 259-265 ЦПК УКраїни,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати право сособистої приватної власності ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3) на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 42,2 кв.м., житловою площею 19, 7 кв.м., та квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 101,1 кв.м., житловою площею 63,2 кв.м.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 3000 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Гуденко О.А.

Повний текст рішення суду складено 25 липня 2018 року