Постанова

Іменем України

20 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 756/10042/15-ц

провадження № 61-21683св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 09 березня 2017 року у складі судді Поливач Л. Д.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20 серпня 2015 року відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції про відкриття провадження у справі ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 20 листопада 2015 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_8 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 20 серпня 2015 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 березня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилено. Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20 листопада 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 18 квітня 2016 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва

від 20 серпня 2015 року.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 23 травня 2016 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника

ОСОБА_5 - ОСОБА_8 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва

від 20 серпня 2015 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 листопада 2016 року касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 відхилено. Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 18 квітня

2016 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 листопада 2016 року касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_8 відхилено. Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 23 травня

2016 року залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 11 січня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_8 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 20 серпня

2015 року.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 09 березня 2017 року відмовлено ОСОБА_5 у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що є ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою.

У березні 2017 року ОСОБА_5 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 09 березня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та справу направити для подальшого розгляду до суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційна скарга повернута незаконно і порушує основоположні принципи судочинства в Україні. Крім того, відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод його позбавлено права на справедливий і відкритий розгляд незалежним і безстороннім судом.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказану справу передано до Верховного Суду.

Станом на час розгляду справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу ОСОБА_5

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

За положеннями частини другої статті 294 ЦПКУкраїни 2004 року апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 вересня 2015 року представником

ОСОБА_5 - ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 20 серпня 2015 року.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20 листопада 2015 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_8 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 20 серпня 2015 року, визнано неподаною та повернуто апелянту у зв'язку з не усуненням недоліків апеляційної скарги, які були встановлені ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02 жовтня 2015 року.

Ухвалою Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 березня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20 листопада 2015 року залишено без змін.

02 березня 2016 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 20 серпня 2015 року з пропуском строку встановленого частиною другою статті 294 ЦПК України 2004 року. При цьому питання про поновлення строку апелянтом не ставилося.

Вимоги вказаної ухвали апеляційного суду заявником виконано не було, доказів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження не надано.

Частиною третьою статті 27 ЦПК України 2004 року передбачено, що особи, які беруть участь у справі зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки.

З метою виконання процесуального обов'язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.

Відповідно до вимог частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 23 травня 2016 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника

ОСОБА_5 - ОСОБА_8 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва

від 20 серпня 2015 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 листопада 2016 року касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_8 відхилено. Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 23 травня

2016 року залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 11 січня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_8 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 20 серпня

2015 року.

Відповідно до вимог пункту 3 частини четвертої статті 297 ЦПК України 2004 року суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі також у випадках, якщо є ухвала про відмову у задоволенні апеляційної скарги цієї особи або про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав, установлених статтею 297 ЦПК України 2004 року, для відмови у відкритті апеляційного провадження, оскільки є ухвала Апеляційного суду міста Києва від 11 січня 2017 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_8 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 20 серпня 2015 року.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком осіб, які беруть участь у справі, і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людинивирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», рішення від 26 квітня 2007 року).

Посилання у касаційній скарзі на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не спростовує висновків апеляційного суду та необхідності дотримання вимог ЦПК України, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини щодо забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності, а також положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якими судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Доводи касаційної скарги є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах процесуального законодавства, не спростовують висновків апеляційного суду та не впливають на правильність постановленої судом ухвали.

Згідно з частиною третьою статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 09 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С.О. Погрібний

Г.І. Усик