Справа № 638/2090/18
Провадження № 2/638/2566/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Семіряд І.В.

при секретарі Комлєві Д.В.

за участю :

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 « Про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини », -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем 24.12.2011 вона уклала шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дитина ОСОБА_3. На теперішній час вона з ОСОБА_2 проживають окремо. Дитина проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні, всі витрати по забезпеченню належного рівня життя покладено на неї. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є працездатним, у Єдиному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців зареєстрований як підприємець. ОСОБА_2 аліменти не сплачує на утримання інших осіб не сплачує.

Відповідач ОСОБА_2 частково заперечуючи проти позовних вимог подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що він не заперечує надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірі 900 грн, так як має на утриманні батька похилого віку, який є інвалідом другої групи та брата, який також є інвалідом другої групи.

Позивачем ОСОБА_1 було подано відповідь на відзив, у якому вона зазначила, що твердження відповідача стосовно того, що на його утриманні перебуває рідний брат не мають значення у розумінні норм чинного законодавства, більш того вказані твердження нічим не підтверджені. Відповідач ніколи не виявляв бажання бачитись з дитиною. Окрім того, ОСОБА_1 зазначила, що декларація платника податків, яка подана відповідачем, не відповідає дійсності, так як судячи з зазначеного доходу вказаних коштів не вистачить навість на утримання однієї людини.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, просила задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві, додатково пояснивши, що утримання дитина потребує значних матеріальних витрат, які повинні нести як батько та матір дитини. На теперішній час відповідач ОСОБА_2 не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча є працездатним, інших утриманців немає.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 частково заперечував проти задоволення позовних вимог та пояснив, що у нього наявні інші утриманці, а саме - батько пенсійного віку ОСОБА_4, у якого відсутня нирка, має другу групу інвалідності, а також брат ОСОБА_5, який також має іналідність другої групи. Вважає, що аліменти у розмірі 4000 грн є непомірним тягарем для нього та поставить його у скрутне матеріальне становище. Також відповідач зазначив, що він забезпечує сина, надає матеріальну допомогу, купує необхідне для дитини, але родичі позивачки перешкоджають його спілкуванню з дитиною. У зв'язку з чим відповідач просив часткового задовольнити позовні вимоги, стягнувши з нього аліменти у розмірі 1000 грн щомісячно.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, перевіривши обставини справи приходить до наступного:

Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. ст.180, 181 Сімейного Кодексу України, якими передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі, який зареєстровано 24.12.2011 р, у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського управління юстиції, актовий запис № 2193 (а.с.8).

У шлюбу у сторін народилась дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Як випливає з пояснень позивача та відповідача на теперішній час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Дитина ОСОБА_3 фактично проживає з матір'ю, хоча і зареєстрований за місцем проживання батька за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини 1 статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Метою законодавчого закріплення права одного з батьків, з ким проживає дитина на отримання аліментів у твердій грошовій сумі є перш за все захист інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Разом с тим, вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд приймає до уваги, що відповідач має мінливий та не значний дохід, що підтверджується податковою декларацією платника єдиного податку фізичної особи- підприємця (а.с.23)

З наданої декларації за перший квартал 2018 р., вбачається, що обсяг доходу за звітний період складає 11260 грн.

Окрім того, суд враховує, що на утриманні відповідача знаходиться батько ОСОБА_4, 1954 року народження, який є інвалідом другої групи та брат ОСОБА_5, який також є інвалідом другої групи, а також те, що у разі стягнення аліментів у розмірі 4000 грн, вказана сума буде становити майже 1/2 частину від заробітку відповідача. Однак судом також враховано, що утримання малолітньої дитини потребує значних матеріальних витрат і суму в 1500 гривень суд вважає достатньою, в якості участі відповідача в цих витратах. Також суд враховує, що відповідач - працездатна особа і не позбавлений можливості вжити заходів, спрямованих на збільшення своїх доходів

Системно аналізуючи норми матеріального права та надані сторонами докази, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням положень ст.182 СК України, враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, що відповідатиме принципам розумності та справедливості.

За вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, ст. ст. 180,181,182 Сімейного Кодексу України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 « Про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини », - задовольнити частково.

Стягнути щомісяця з ОСОБА_2 ( місце проживання : АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( місце проживання : АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_2 ), аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, народженого в м. Харкові, у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривен, починаючи з 16.02.2018 до досягнення дитиною повноліття.

Встановлена сума підлягає індексації відповідно до вимог діючого законодавства.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704 гривень 80 копійок на користь держави.

Допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць, в розмірі 1500 гривень.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02.08.2018 р.

Суддя: І.В. Семіряд