Постанова

Іменем України

01 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 720/882/17

провадження № 61-29652св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

представник позивача - Сафір Федір Олегович,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банк «ПриватБанк» на ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області у складі судді Вівчар Г. А. від 10 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області у складі колегії суддів: Міцнея В. Ф., Владичана А. І., Лисака І. Н. від 30 серпня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 08 серпня 2014 року № б/н у розмірі 14 346,67 грн.

Ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 10 липня 2017 року позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» визнано неподаною та повернуто позивачу.

Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач протягом трьох днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху судовий збір не сплатив, тому його позовна заява підлягає визнанню неподаною та поверненню.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 30 серпня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено, ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що оскільки позивач отримав копію ухвали про залишення позовної заяви без руху 29 червня 2017 року, а платіжне доручення про сплату судового збору надіслав до суду лише 05 липня 2017 року, то в установлений судом строк не виконав вимоги ухвали від 14 червня 2017 року і суд першої інстанції відповідно до вимог статті 121 ЦПК України 2004 року правильно повернув йому позовну заяву.

У вересні 2017 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати зазначені ухвали судів попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляду до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Касаційна скарга мотивована тим, що поза увагою судів попередніх інстанцій залишилося те, що приписи статті 121 ЦПК України 2004 року надають право позивачу виконати вимоги ухвали про усунення недоліків у строк, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Отримавши копію ухвали 29 червня 2017 року, позивач надав суду копію платіжного доручення про сплату судового збору 05 липня 2017 року, тобто недоліки позовної заяви усунув в установлений законом строк. Встановлення судом триденного строку з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви є обмеженням права позивача на звернення до суду за захистом порушеного права, що апеляційним судом не було враховано.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

22 травня 2018 року до Верховного Суду надійшла вказана справа.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позовна заява за формою і змістом має відповідати положенням статті 119 ЦПК України 2004 року.

Згідно з частиною першою статті 121 ЦПК України 2004 року суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 14 червня 2017 року позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без руху і надано строк у межах трьох днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків щодо сплати судового збору.

Установлення позивачу для усунення недоліків позовної заяви меншого строку (три дня) від максимально можливого (п'ять днів) не є процесуальною забороною.

Із рекомендованого повідомлення про вручення вбачається, що позивач отримав копію вказаної ухвали 29 червня 2017 року.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог ухвали від 14 червня 2017 року позивач на електронну адресу суду першої інстанції 05 липня 2017 року надіслав платіжні доручення про сплату судового збору.

Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву позивачу, суд послався на те, що отримавши копію ухвали про залишення позовної заяви без руху 29 червня 2017 року, позивач мав сплатити судовий збір у визначений нею строк (протягом трьох днів), тобто останнім днем на усунення недоліків був 03 липня 2017 року, проте позивач сплатив його лише 05 липня 2017 року, тобто поза межами встановленого судом строку.

У той же час, із матеріалів справи вбачається, що на момент постановлення ухвали про повернення позовної заяви позивачем суду були надані платіжні доручення про сплату судового збору. Не перевіривши відповідність наданих позивачем платіжних доручень вимогам закону, суд дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви з наведених в ухвалі підстав.

За таких обставин, той факт, що сплата судового збору відбулася поза межами встановленого судом строку, не може бути підставою для визнання неподаною та повернення позовної заяви позивачу, оскільки зазначене є обмеженням у доступі до правосуддя та порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція). Відмова суду в прийнятті позовних заяв, скарг, оформлених відповідно до процесуального закону, є порушенням права на судовий захист, яке за статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

З урахуванням наведеного, визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачу з наведених в ухвалі від 10 липня 2017 року підстав є формальним та таким, що порушає права позивача на доступ до суду.

Частиною четвертою статті 406 ЦПК України передбачено, що у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Таким чином, ураховуючи викладене оскаржувані ухвали судів попередніх інстанцій не можуть вважатись законними та підлягають скасуванню, а справа передачі до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись статтями 406, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 10 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 30 серпня 2017 року скасувати, справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані судові рішення судів попередніх інстанцій втрачають законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко В. І. Журавель В. М. Коротун В. П. Курило