Постанова

Іменем України

17 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 714/1084/15-ц

провадження № 61-10259св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5,

представник позивача - ОСОБА_6,

відповідач - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка»,

представник відповідача - Пилипець Антон Юрійович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_4, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, - ОСОБА_6, на рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області

від 27 квітня 2016 року в складі судді Єфтемій С. М. та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 15 червня 2016 року в складі колегії суддів: Савчук М. В., Бреславського О. Г., Чупікової В .В.,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4, який діє в інтересах неповнолітньої

ОСОБА_5, звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (далі -ПАТ «СК «Уніка») про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

Позовна заява мотивована тим, що 03 грудня 2014 року у с. Горбово Герцаївського району Чернівецької області з вини водія ОСОБА_8, який керував автомобілем марки «Nissan X TRAIL», державний номерний знак

НОМЕР_1, сталася ДТП, внаслідок якої померла матір ОСОБА_5 - ОСОБА_9 На час смерті матері ОСОБА_5 була неповнолітньою і знаходилася на її утриманні. Вироком Герцаївського районного суду Чернівецької області

від 06 квітня 2015 року ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 286 КК України. Позивач зазначав, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_8 була застрахована у

ПАТ «СК «УНІКА».

З урахуванням викладеного, ОСОБА_4, який діє в інтересах неповнолітньої

ОСОБА_5, просив суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди страхове відшкодування в розмірі ліміту відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю у розмірі 100 000,00 грн.

Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області

від 27 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 15 червня 2016 року, позов ОСОБА_4, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «СК «УНІКА» на користь ОСОБА_5 моральну шкоду заподіяну смертю ОСОБА_9 у розмірі 14 616,00 грн.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із обґрунтованості позовних вимог та невиконання страховою компанією своїх зобов'язань щодо відшкодування моральної шкоди у відповідності до пункту 3 статті 27 Закону України «»Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У липні 2016 року представник ОСОБА_4, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, - ОСОБА_6, подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неповно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, а висновки не відповідають дійсним обставинам справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що вироком Герцаївського районного суду Чернівецької області від 06 квітня 2015 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні ДТП.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_8 була забезпечена полісом № АС/9598268 обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів від 01 квітня 2014 року. Страхувальником згідно з полісом є ОСОБА_8, а страховиком - ПАТ «СК «Уніка».

Відповідно до пункту 3 статті 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачами) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Тобто за пунктом 3 статті 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено окремий ліміт відповідальності по відшкодуванню страхового відшкодування моральної шкоди у зв'язку із смертю потерпілого, а саме

12 мінімальних заробітних плат встановлених законодавством на день настання страхового випадку.

Оскільки згідно із Законом України «Про Державний бюджет України 2014 року» розмір мінімальної заробітної плати становив 1 218,00 грн, то загальний розмір такого відшкодування становить 14 616,00 грн стосовно одного померлого

(1 218х12=14 616).

Отже, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог статей 10, 60, 212 ЦПК України 2004 року,встановивши, що відповідачем у добровільному порядку відшкодування шкоди, спричиненої неповнолітній дитині загибеллю матері, не виплачено, дійшов обґрунтованого висновку про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, та правильно визначив розмір шкоди відповідно пунктом 3 статті 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні апеляційним судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, - ОСОБА_6, залишити без задоволення.

Рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 27 квітня

2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 15 червня

2016 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П. Курило

М. Є.Червинська