У х в а л а

Іменем України

5 липня 2018 року

м. Київ

справа № 202/21785/13-ц

провадження № 61-37772 ск 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 травня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «РайффайзенБанк Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа - відділ громадянства і реєстрації фізичних осіб Індустріального районного відділу Державної міграційної служби управління Внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська

від 6 листопада 2014 року у вищезазначеній справі.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 7 червня 2016 року у складі головуючого судді Мороза В. П. заяву ОСОБА_4 задоволено. Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська

від 6 листопада 2014 року скасовано. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська

від 30 листопада 2016 року позов публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»залишено без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 207 ЦПК України (2004 року).

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 травня

2018 року у складі колегії суддів: Бараннік О. П., Пономарь З. М., Посунся Н. Є. апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задоволено. Ухвалу Індустріального районного суду

м. Дніпропетровська від 30 листопада 2016 року скасовано. Справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Із оскаржуваного судового рішення, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності.

Порядок вручення судових повісток зазначений у статті 76 ЦПК України

(2004 року).

У разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду (частина третя статті 169 ЦПК України, 2004 року).

Апеляційний суд, встановивши відсутність у матеріалах справи доказів належного повідомлення позивача про місце, дату і час судових засідань, призначених на 1 листопада 2016 року та 30 листопада 2016 року, дійшов обґрунтованого висновку про скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки відсутні підстави для застосування положень пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України (2004 року).

Доводи касаційної скарги про те, що позивач був належним чином повідомлений про судове засідання розгляду справи, призначене на

27 вересня 2016 року, проте в подальшому мав можливість довідатись про наступні дати судових засідань, якби з'явився, є припущеннями, так як застосувати положення пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України

(2004 року), з урахуванням частини третьої статті 169 ЦПК України(2004 року), і залишити позовну заяву без розгляду суд має право за наявності трьох умов: неявки позивача у судове засідання, його належного повідомлення про час та місце розгляду справи, про що є письмові докази фіксації, і неподання заяви про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Доводи касаційної скарги висновку апеляційного суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 травня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа - відділ громадянства і реєстрації фізичних осіб Індустріального районного відділу Державної міграційної служби управління Внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк