ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2018 року м.Суми

Справа №592/12038/17

Номер провадження 22-ц/788/646/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання -

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє через представника - адвоката ОСОБА_3,

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 лютого 2018 року, ухваленого у складі судді Труханової Л.М., в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми, повний текст судового рішення складено 21 лютого 2018 року, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

25 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам і пені за прострочення сплати аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 23 січня 2015 року по 25 листопада 2016 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають спільну дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 травня 2016 року у справі № 592/3773/16-ц з ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 18 квітня 2016 року, та аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, щомісячно, починаючи стягнення з 18 квітня 2016 року, до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 січня 2017 року у справі №592/11167/16-ц змінено розмір аліментів, стягнутих з відповідача на її користь на утримання дочки, та стягнуті аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 700,00 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Також змінено розмір аліментів на її утримання, та стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 300,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2. На підставі вищевказаного рішення суду були видані виконавчі листи, які перебували на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби. З 18 квітня 2016 року відповідач припинив сплачувати аліментів як на утримання дитини, так і на її утримання, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 06 лютого 2017 року становить: на утримання дитини - 4 351, 43 грн; на її утримання 1 871,52 грн, що разом становить 6 222,95 грн. Крім того, з відповідача підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів, яка за період з 18 квітня 2016 року по 25 жовтня 2017 року, згідно виконавчих листів становить: на утримання дитини - 20 198,36 грн, на її утримання - 6 575, 75 грн, що є більшим за заборгованість по сплаті аліментів. Оскільки закон обмежує розмір неустойки (пені) не більше, ніж 100% суми заборгованості по аліментах, то з відповідача на її користь підлягає стягненню неустойка (пеня) на загальну суму заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини та позивача у розмірі 6 222,95 грн.

Просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів на дитину - дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 4351,43 грн та на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1871,52 грн, що виникла за період з 18 квітня 2016 року по 06 лютого 2017 року, а всього - 6222,95 грн, стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на дитину та на неї за період з 18 квітня 2016 року по 06 лютого 2017 року у сумі 6222,95 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 лютого 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по аліментам на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 4 351,43 грн та на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1 871,52 грн, що утворилася станом на 06 лютого 2017 року, а всього в сумі 6 222,95 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі 1 358,34 грн та пеню за прострочення аліментів на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1 143,33 грн, а всього 2501,66 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, яка діє через представника - адвоката ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 1358,34 грн та пені за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1143,33 грн, а всього 2501,66 грн, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що при вирішенні справи суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, допустив неправильне тлумачення закону, застосував норму закону в редакції, яка втратила чинність на час розгляду справи та ухвалення рішення, що призвело до частково неправильного вирішення справи. А саме, при визначенні розміру пені за прострочення сплати аліментів, судом було помилково застосовано положення частини першої ст.196 СК України, у редакції, яка діяла до 08 липня 2017 року. У той час, як на момент звернення позивача з позовом (25 жовтня 2017 року) та ухвалення рішення у справі, частина 1 даної статті вже діяла в новій редакції, а саме: у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Отже, даною правовою нормою у чинній редакції визначено конкретний період, за який може бути стягнута неустойка (пеня) за несвоєчасну сплату аліментів, а також її граничний розмір. А тому, на його думку, рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, про повне задоволення позовних вимог.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядається.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_5 проти апеляційної скарги заперечив, надіславши відзив, у якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду - залишити без змін, оскільки суд першої інстанції зробив вірний розрахунок нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та дійшов до вірного висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та її представника адвоката ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, суд першої інстанції виходив з положень ст. 196 СУ України (в ред., яка діяла до 08 липня 2017 року), та обрахував пеню наступним чином: заборгованість по аліментам на місяць помножена на 1% пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). При цьому суд дійшов висновку, що пеня підлягає нарахуванню як за несплату аліментів на утримання дитини, так і за несплату аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною 3-х років.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, так як суд дійшов їх з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 23 січня 2015 року по 25 листопада 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 листопада 2016 року розірваний (а.с.7).

Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 травня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 18.04.2016, а також аліменти на утримання дружини ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, щомісячно, починаючи з 18 квітня 2016 року до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 січня 2017 року змінено розмір аліментів, визначених за рішенням суду, та стягнуто на утримання дитини аліменти у розмірі 700 грн щомісячно та на утримання дружини 300 грн щомісячно до досягнення дитиною 3-х років. Рішення суду набрало законної сили 07 лютого 2017 року (а.с.8,9).

Визначений державним виконавцем Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області станом на 06 лютого 2017 року розмір заборгованості за виконавчим листом № 592/3773/16, що виданий Ковпаківським районним судом м. Суми 07 червня 2016 року у справі про стягнення аліментів на утримання дитини, становить 4351 грн 42 коп.; а за виконавчим листом № 592/3773/16, що виданий Ковпаківським районним судом м. Суми 07 червня 2016 року у справі про стягнення аліментів на утримання дружини, - 1871 грн 52 коп. (а.с.10, 11, 13, 15).

Як вбачається з матеріалів справи позивач просить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів з квітня 2016 року по день звернення її до суду 25 жовтня 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України (в редакції до 08 липня 2017 року) при виникненні з вини особи, яка зобов'язана оплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

25 квітня 2018 року Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову в справі № 572/1762/15-ц, в якій вважала за необхідне відійти від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі 6-94цс15, відповідно до якої було обраховано розмір пені судом першої інстанції в даній справі, та дійшла висновку, що пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Зазначена правова позиція знайшла своє відображення в новій редакції ч. 1 ст. 196 СК України, яка діє з 08 липня 2017 року, згідно положень якої, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідач рішення суду в частині стягнення з нього заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини за період з 18 квітня 2016 року по 06 лютого 2017 року в сумі 4351,43 грн, не оскаржив, а тому колегія суддів бере до уваги, визначений судом першої інстанції розмір заборгованості по аліментам, за прострочення сплати яких, позивач просить стягнути пеню.

Колегія суддів погоджується з розрахунком позивача по пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, так як він відповідає вищенаведеній правовій позиції Верховного Суду та ч. 1 ст. 196 СК України (в редакції після 08 липня 2017 року), крім розміру пені за січень 2017 року, при визначенні якого не враховані всі платежі сплачені відповідачем за період з жовтня 2016 року по лютий 2017 року. З урахуванням здійснених платежів, розмір заборгованості по аліментам за січень 2017 року складає 146,89 грн, а не 256,70 грн, як зазначає позивач. А тому пеня за прострочення сплати аліментів за січень 2017 року за період з 01.02.2017 року по 25.10.2017 року становить: 146,89 грн х 1% х 267 днів = 392,20 грн.

Таким чином загальний розмір неустойки (пені) становить 19905,17 грн:

за квітень 2016 р. за час прострочення сплати аліментів з 01.05.2016 р. по 25.10.2017 р.: 339 грн. 54 коп. х 543 дні = 1843 грн. 70 коп.;

за травень 2016 р. за час прострочення сплати аліментів з 01.06.2016р. по 25.10.2017р.: 783 грн. 56 коп. х 1% х 512 днів = 4011 грн. 83 коп.;

за червень 2016 р. за час прострочення сплати аліментів з 01.07.2016р. по 25.10.2017р.: 783 грн. 56 коп.. х 1% х 482 дні = 3776 грн. 76 коп.;

за липень 2016 р. за час прострочення сплати аліментів з 01.08.2016р. по 25.10.2017р.: 783 грн. 56 коп. х 1% х 451 день = 3533 грн. 85 коп.;

за серпень 2016 р. за час прострочення сплати аліментів з 1.09.2016р. по 25.10.2017 р.: 783 грн. 56 коп. х 1% х 420 днів = 3290 грн. 95 коп.;

за вересень 2016 р. за час прострочення сплати аліментів з 01.10.2016 р. по 25.10.2017р.: 783 грн. 56 коп. х 1% х 390 грн. = 3055 грн. 88 коп.;

за жовтень, листопад, грудень 2016р. аліменти сплачені, а тому пеня не нараховується;

за січень 2017 р. за час прострочення сплати аліментів з 01.02.2017 року по 25.10.2017 року: 146,89 грн х 1% х 267 днів = 392,20 грн.;

за лютий 2017 р. аліменти сплачені, а тому пеня не нараховується.

Враховуючи, що розмір пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, виходячи з кількості днів прострочення, перевищує 100% заборгованості зі сплати аліментів, вимоги позивача про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини в розмірі заборгованості по сплаті аліментів на суму 4351,43 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно вимог позивача про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, колегія суддів відповідно до положень ч. 4 ст. 367 ЦПК України вважає за необхідне вийти за межі вимог апеляційної скарги, оскільки судом першої інстанції було невірно застосовано норми матеріального права.

Ст. 196 СК України, якою передбачена відповідальність за прострочення сплати аліментів, знаходиться в главі 15 СК України «Обов'язок матері, батька утримувати дитину та його виконання». Вказана норма або норми глави 9 СК України «Права та обов'язки подружжя по утриманню» не передбачають її застосування до відносин по утриманню подружжя, а тому суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку на підставі ч. 1 ст. 196 СК України.

Отже, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині вирішення вимог про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини та з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі 4351 грн 43 коп. В частині вирішення вимог про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_1 до досягнення дитиною трирічного віку рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Так як позивач звільнена від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на підставі ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_2 пропорційно до задоволеної частини апеляційної скарги на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі в сумі 480 грн 00 коп. за апеляційний перегляд справи.

Відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відносяться до малозначних справ.

Враховуючи, що ціна позову складає 12 445 грн 90 коп., дана справа є малозначною, а тому касаційному оскарженню відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 4, 381-382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє через представника - адвоката ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 лютого 2018 року змінити в частині вирішення вимог про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі 4351 гривня 43 копійки.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 лютого 2018 року скасувати в частині вирішення вимог про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_1 та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 480 гривень за апеляційний розгляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 07 серпня 2018 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: О.І. Собина

С.С. Ткачук