АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
Справа № 752/3933/13-ц
Апеляційне провадження
№ 22-ц/796/6392/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

судді - доповідача Рейнарт І.М.

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі Іванову В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 1 серпня 2017 року (суддя Мирошниченко О.В.) у цивільній справі за поданням старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Маріуца Тетяни Вадимівни про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа,

встановила:

у липні 2017р. старший державний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Маріуца Т.В. звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань, покладених на неї рішенням суду.

Обґрунтовуючи подання, державний виконавець зазначала, що на виконанні у Голосіївському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває зведене виконавче провадження № 444828010 з виконання виданих Голосіївським районним судом міста Києва виконавчих листів про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості: № 752/3933/13-ц від 5 грудня 2013р. у розмірі 203 605грн 96коп., № 752/8100/15-ц від 24 листопада 2016р. у розмірі 507грн 81коп., № 752/16276/14-ц від 26 липня 2016р. у розмірі 2 164 425грн 16коп., № 752/8100/15-ц від 24 листопада 2016р. у розмірі 101 581грн 61коп., № 752/3933/13-ц від 5 грудня 2013р. у розмірі 116 130грн 29коп.

Старший державний виконавець посилалася на те, що 6 грудня 2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження, але боржником рішення суду не виконано.

З метою забезпечення виконання рішення суду державним виконавцем накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, у результаті чого було встановлено, що боржнику на праві власності належить транспортний засіб Ford Transit, днз НОМЕР_1, який було реалізовано згідно протоколу № 264658 проведення електронних торгів від 18 квітня 2017р., але на депозитний рахунок відділу кошти від реалізації переможцем не перераховано.

Старший державний виконавець зазначав, що погашення боргу здійснюється тільки за рахунок стягнення із заробітної плати ОСОБА_1 у розмірі 20%, хоча згідно інформації Державної прикордонної служби України, боржник систематично перетинає кордон України.

Також старший державний виконавець зазначав, що на адресу боржника надсилались виклики щодо її явки до державного виконавця, однак ОСОБА_1 на виклики не з'явилась, про причини неявки не повідомила.

Враховуючи те, що рішення суду не виконано, боржник ухиляється від його виконання, що призвело до вжиття до нього заходів примусового виконання, державний виконавець вважає за необхідне тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за кордон.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 1 серпня 2017 року подання задоволено, обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання зобов'язань.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні подання.

Боржник посилається на те, що судом належним чином не з'ясовано чи отримувала вона виклики до державного виконавця, а державним виконавцем не надано доказів саме ухилення від виконання судового рішення.

Також боржник зазначає, що вже здійснила виплати майже на 70 000грн, кожного місяця відбуваються відрахування з її заробітної плати, а кошти від продажу автомобіля також перераховані на погашення заборгованості.

Крім того, боржник вважає, що дані щодо перетину нею державного кордону України не є доказом її ухилення від виконання рішення суду та про наміри залишити Україну з метою ухилення від його виконання.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи не подано.

ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду апеляційної скарги через свого представника ОСОБА_4 (с.с.157) та державний виконавець, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.144), у судове засідання не з'явилися, клопотання про його перенесення не подали, тому на підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника стягувача ОСОБА_3 - ОСОБА_5, який просив залишити ухвалу суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що з 6 грудня 2013 року на виконанні у Голосіївському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває зведене виконавче провадження № 444828010 з виконання виданих Голосіївським районним судом міста Києва виконавчих листів про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості: № 752/3933/13-ц від 5 грудня 2013р. у розмірі 203 605грн 96коп.; № 752/3933/13-ц від 5 грудня 2013р. у розмірі 116 130грн 29коп.

Постановою старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста КиївГоловного територіального управління юстиції від 29 липня 2016 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 752/16276/14-ц виданим Голосіївським районним судом м. Києва 26 липня 2016 року, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 2 164 425грн 16коп.

Постановами старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції від 3 лютого 2017 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 752/8100/15-ц, виданим Голосіївським районним судом м. Києва 24 листопада 2016р., про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 101 581грн 61коп. та за виконавчим листом № 752/8100/15-ц, виданим Голосіївським районним судом м. Києва 24 листопада 2016р., про стягнення заборгованості у розмірі 507грн 81коп.

Постановами від 21 липня 2017 року виконавчі провадження приєднані до зведеного виконавчого провадження № 444828010.

З наданих державним виконавцем копій платіжних доручень вбачається, що за період з 24 грудня 2014р. по 11 січня 2016р. боржником на погашення боргу перераховано 67 294,41грн (с.с.28-36)

29 січня 2015 року державним виконавцем було винесено постанову про розшук майна

боржника, а саме двох автомобілів Daewoo Lanos, днз НОМЕР_2, 2003р. випуску, та Ford Transit, днз НОМЕР_1, 2001р. випуску (с.с.19).

8 червня 2016р. у присутності представника боржника ОСОБА_4 державним виконавцем складено акт опису та арешту автомобіля Ford Transit, днз НОМЕР_1, 2001р. випуску (с.с.24-25).

Відповідно до протоколу № 264658 від 18 квітня 2017 року на електронних торгах було продано арештований автомобіль Ford Transit, днз НОМЕР_1, 2001р. випуску, за ціною 64 321грн. (с.с.67-69).

28 липня 2016р. та 12 вересня 2016р. державними виконавцями винесені постанови про накладення арешту на все майно боржника.

Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12 вересня 2016р., нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1, перебуває у іпотеці ОСОБА_7 (с.с.100-106).

Постановою державного виконавця від 15 грудня 2016р. звернуто стягнення на заробітну плату боржника у розмірі 20% від усіх видів заробітку, що належить до виплати боржнику після відрахування податків (с.с.50).

Згідно повідомлення Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 28 жовтня 2016р. з грудня 2013р. по серпень 2016р. ОСОБА_1 10 разів виїжджала за межі України (с.с.47-48).

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, що з наданих державним виконавцем документів вбачається, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, а заходи впливу державного виконавця, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження», виявилися безрезультатними.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п. 19 ст. 18 Закону України &qu s;Про виконавче провадження&quRo; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець зобов'язаний звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Статтею 377-1 ЦПК України, редакція якої діяла на момент постановлення ухвали суду, визначено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання державного виконавця без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Під ухиленням розуміється такі діяння або бездіяльність боржника, які полягають у навмисному або іншому свідомому невиконання ним обов'язку по виконанню рішення суду.

З наданих державним виконавцем матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 після січня 2016 року не здійснювала заходи на погашення заборгованості перед ОСОБА_3, хоча за своїм матеріальним станом мала можливість виїжджати за межі України до таких міст, як Дортмунд, Тель-Авів, Пекін, Москва.

Також з наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 постійно змінює місце свого проживання, про що не повідомляє державного виконавця, що призводить до ускладнення виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не встановлено отримання боржником викликів державного виконавця та її обізнаність про виконавче провадження, колегія суддів вважає безпідставними, так як з акту опису та арешту автомобіля Ford Transit, днз НОМЕР_1, 2001р. випуску від 8 червня 2016р., вбачається, що при вчиненні вказаної виконавчої дії був присутнім представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4, що підтверджується його підписом у акті.

Посилання у апеляційній скарзі про те, що суд не врахував часткового погашення боржником заборгованості та щомісячного відрахування з її заробітної плати, колегія суддів вважає безпідставним, так як загальна сума боргу складає 2 586 550грн 83коп., згідно платіжних доручень перераховано 67 294,41грн, розмір коштів, стягнених із заробітної плати ОСОБА_1, останньою не підтверджено, а представник стягувача у судовому засіданні пояснив, що таке утримання та перерахування складає від 200грн до 400грн на місяць.

Доводи апеляційної скарги про те, що поїздки боржника за кордон не свідчать про її намір ухилитися від виконання рішення суду, не можуть бути підставою для скасування ухвали суду та відмови у задоволенні подання, оскільки зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 має матеріальну можливість погашати заборгованість, однак використовує грошові кошти на поїздки на межі України.

Колегією суддів встановлено, що у порушення вимог ст. 377-1 ЦПК України, редакція якої діяла на момент розгляду подання судом, суд не викликав державного виконавця, участь якого при розгляді такого подання є обов'язковою.

Разом з цим, це не призвело до неправильного вирішення питання.

Крім того, колегія суддів враховує, що згідно ч. 1 ст. 441 ЦПК України, редакція якої діє на момент розгляду справи апеляційним судом, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

ОСОБА_1 до апеляційної скарги не додано документи, які б спростували надані державним виконавцем докази, також не надано боржником доказів погашення заборгованості за період з січня 2016р. та до часу подання апеляційної скарги, судове рішення не виконується протягом тривалого часу (з грудня 2013 року), тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, оцінені надані докази, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, порушення норм процесуального права не призвели до неправильного вирішення питання, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381- 383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 1 серпня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 2 серпня 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді