Постанова

Іменем України

19 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 565/1851/17

провадження № 61-23051св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представники позивача: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

відповідач - апеляційний суд Рівненської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Львівської області у складі судді Мельничук О. Я. від 26 лютого 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до апеляційного суду Рівненської області про визнання дій, бездіяльності у цивільній справі № 565/1476/15-ц протиправною.

Позовна заява мотивована тим, що 06 липня 2017 року апеляційний суд Рівненської області у справі № 565/1476/15-ц ухвалив рішення. Проте, копію судового рішення позивачу відповідно до частини третьої статті 222 ЦПК України 2004 року не надіслав.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати дії, бездіяльність відповідача у цивільній справі № 565/1476/15-ц при доступі до правосуддя протиправною.

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 листопада 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі .

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що оскаржувані позивачем дії вчинені при здійсненні правосуддя, а тому законність таких дій може перевірятися лише судом вищої інстанції в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 26 лютого 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 листопада 2017 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що заявник протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху судовий збір не сплатив, указаних в ухвалі недоліків скарги не усунув, тому його апеляційна скарга підлягає поверненню.

У травні 2018 року ОСОБА_4 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить зазначену ухвалу апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, та направити справу для продовження розгляду до апеляційного суду.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не врахував, що відповідно до частини третьої статті 22 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII) вона звільнена від сплати судового збору, оскільки вказана справа є похідною від справи № 565/1476/15-ц, у якій ОСОБА_4 є споживачем фінансових послуг. Оскільки, предметом даного спору є юридична діяльність суду при захисту прав ОСОБА_4 як споживача фінансових послуг, то остання відповідно до Закону № 1023-XII звільнена від сплати судового збору при поданні апеляційної скарги. Крім того, як на одну з підстав звільнення від сплати судового збору, заявник посилається на пункт 13 частини другої статті 3 Закону № 3674-VI.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 297 ЦПК України 2004 року до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 26 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, на ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 листопада 2017 року залишено без руху і надано строк протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків щодо сплати судового збору.

12 лютого 2018 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 подав до суду заяву, у якій зазначив, що відповідно до Конституції України та Закону № 1023-XII ОСОБА_4 як споживач фінансових послуг від сплати судового збору звільнена.

Апеляційний суд, встановивши, що заявник протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху судовий збір не сплатив, указаних в ухвалі недоліків скарги не усунув, правильно визнав його апеляційну скаргу неподаною та повернув її заявнику.

Посилання заявника на те, що згідно з частиною третьою статті 22 Закону № 1023-XII він звільнений від сплати судового збору є безпідставними, оскільки предметом спору в цій справі є визнання дій, бездіяльності суду у цивільній справі № 565/1476/15-ц протиправною і ОСОБА_4 не є споживачем фінансових послуг в зазначеній справі, тому приписи частини третьої статті 22 Закону № 1023-XII на заявника не поширюються.

Посилання в касаційній скарзі на обставини для звільнення її від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону № 3674-VI є помилковими, оскільки відповідно до вказаної норми судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду.

Оскільки предметом спору в указаної справи є визнання дій, бездіяльності суду у цивільній справі № 565/1476/15-ц протиправною, а вимогу про відшкодування шкоди, заподіяної такою бездіяльністю позивач не заявляє, то положення пункту 13 частини другої статті 3 Закону № 3674-VI на заявника не поширюються.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення апеляційного суду без змін.

Разом із тим, із ОСОБА_4 на користь держави слід стягнути судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 352,40 грн.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 26 лютого 2018 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 352,40 грн.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

В. М. Коротун

В. П. Курило