Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2018 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі - Янкевич В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві подання приватного виконавця Виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець Виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 до виконання зобовязань, покладених виконавчим документом.

Свої вимоги державний виконавець мотивував тим, що на виконанні у приватного виконавця Виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_1 перебуває виконавче провадження №56658431 з примусового виконання виконавчого документа №482/1894/17, виданого Новоодеським районним судом Миколаївської області 23.02.2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в загальному розмірі 126497,65 грн. Оскільки боржник ухиляється від виконання судового рішення, яке, на думку виконавця, виразилось у чисельних закордонних поїздках, наявності коштів, та безвідповідальному відношенні до системи правосуддя, жодних коштів на погашення заборгованості не вніс, приватний виконавець і просив суд задовольнити вимоги подання у повному обсязі.

Приватний виконавець ОСОБА_1 до судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності та вимоги подання підтримав у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для задоволення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі території України, виходячи з наступного.

На примусовому виконанні приватного виконавця Виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_1 перебуває виконавче провадження №56658431 з примусового виконання виконавчого документа №482/1894/17, виданого Новоодеським районним судом Миколаївської області 23.02.2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в загальному розмірі 126497,65 грн.

Постановою приватного виконавця від 22.06.2018 року відкрито виконавче провадження.

22.06.2018 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно що належить боржнику, цінності, та інше майно боржника, що знаходиться на зберіганні в банківській установі, у тому числі в індивідуальному банківському сейфі.

22.06.2018 року приватним виконавцем винесено постанову арешт коштів боржника, якою накладено арешт на всі грошові кошти в будь якій грошовій одиниці та валюті, що містяться на всіх рахунках, у всіх банківських та інших фінансових установах.

Відповідно інформації з ОСОБА_4, рекомендована кореспонденція (постанова про відкриття виконавчого провадження, постанова про арешт майна боржника, постанова про арешт коштів боржника) не отримана боржником під час доставки.

17.08.2018 року приватним виконавцем направлено вимогу подати декларацію про доходи та майно та зявитись до приватного виконавця. Відповідно до повернутого конверту, боржник не отримав кореспонденцію за адресою своєї реєстрації

За даними банківських установ , відсутні кошти належні боржнику та відсутні договори про зберігання цінностей і договори про найм (оренду) індивідуального банківського сейфа.

Згідно відомостей з органів ГІФУ України, інформація щодо пенсії та/або отримання доходів ОСОБА_2 в органах ПФУ відсутня.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на нерухоме майно за боржником не зареєстроване.

Згідно відповіді Регіонального сервісного центру в Миколаївській області при УМВС України транспортні засоби за боржником на території Миколаївської області не зареєстровані.

На запит виконавця Державною прикордонною службою України листом від 25.10.2018 повідомлено про те, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перетинав кордон на протязі з 20.03.2018 року по 30.07.2018 року.

За повідомленням Державної міграційної служби України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, має два паспорта громадянина України для виїзду за кордон: серія Е.І № 989787, виданий 15.11.2017 (4602) та серія ЕК № 968099 від 21.07.2014 (4812).

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

За змістом ст. 18 ч.3 п. 19 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, державний виконавець вправі звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання останнім зобов'язань за рішенням про стягнення заборгованості.

Зважаючи на викладене, суд, вирішуючи питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, насамперед, повинен встановити факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Факт ухилення боржника від виконання рішення має підтверджуватись доказами, на які приватний виконавець повинен посилатись в поданні, а належні та допустимі докази ухилення боржника слід безпосередньо надавати суду.

Так, під ухиленням від виконання зобов'язань слід розуміти як пряму відмову від виконання рішення, так і інші винні дії, які свідчать про те, що боржник ухиляється від виконання зобовязань.

Приватним виконавцем не надано доказів на підтвердження того факту, що обмеження ОСОБА_2 у виїзді за кордон яким-небудь чином вплине на виконання боржником рішення суду і буде сприяти погашенню ним заборгованості.

Наявність боргу за виконавчим листом та те, що ОСОБА_2 у 2018 році виїжджав за межі України, не є свідченням того, що останній ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Крім того, в матеріалах справи не достатньо відомостей про те, що приватним виконавцем здійснені всі можливі інші заходи необхідні для своєчасного і повного виконання рішення суду, а тому застосування тимчасового обмеження не є таким, що відповідає принципу пропорційності, враховуючи завдання судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними і публічними інтересами, суму боргу, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій.

Керуючись ст. 33 Конституції України, Законом України «Про порядок виїзду з України і виїзду в Україну громадян України», ст. 441 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця Виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Н.П. Черенкова