Провадження № 2/127/4526/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 01.04.2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №500358252 на суму 19 510,40грн. 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Дата ОСОБА_2» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №500358252 від 01.04.2013року. 10.10.2016 року між ТОВ «Дата ОСОБА_2» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ у відповідності до умов якого ТОВ «Дата ОСОБА_2» відступило ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» належне йому право вимоги до відповідача коштів, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «Дата ОСОБА_2», а ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги грошових коштів від відповідача. Відповідно до додатку №1-1 до договору Факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 43013,29грн., з яких: 19510,40грн. заборгованість за основною сумою боргу; 11452,89грн. заборгованість за процентами та комісією, 12050грн. пеня, штраф, неустойка. Згідно п. 2.3 договору факторингу право вимоги вважається відступленим фактору з дати надходження на рахунок ТОВ «Дата ОСОБА_2» ціни прав вимоги в повному обсязі. В дату отримання оплати ТОВ «Дата ОСОБА_2» у повному обсязі ціни прав вимоги відповідно до п. 4.3 цього договору сторони підписують акт приймання - передачі реєстру боржників, за формою встановленою в додатку №2 до цього договору. Згідно п. 3.1.7 договору факторингу ТОВ «Дата ОСОБА_2» запевняє та гарантує, що на день укладення цього договору право вимоги, яке відступається за цим договором, не перебуває в заставі, дійсно має місце заборгованість боржників перед клієнтом, що ця заборгованість виникла на законних підставах, що вона повністю не погашена, не стягнена, а також, що права вимоги повернення заборгованості по боржникам не відступлені клієнтом третім особам, клієнтом не укладено угод про заміну зобовязань по поверненню такої заборгованості іншими зобовязаннями. Відповідно до п. 4.4.3 договору факторингу від 30.09.2014року укладеному між ПАТ «Альфа- Банк» та ТОВ «Дата ОСОБА_2», ПАТ «Альфа Банк» уразі отримання коштів від боржників в рахунок виконання зобовязань за основними договорами після відступлення права грошової вимоги ТОВ «Дата ОСОБА_2», протягом трьох робочих днів з дати їх отримання. В свою чергу, згідно п. 5.4.3 договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016року у разі отримання коштів від боржників, державної виконавчої служби в рахунок виконання зобовязань за основними договорами після дати підписання цього договору, ТОВ «Дата ОСОБА_2» зобовязане перерахувати ці кошти протягом 5 банківських днів з дати їх отримання на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ». Просить стягнути з відповідача на користь позивача 43013,29грн., з яких: 19510,40грн. заборгованість за основною сумою боргу; 11452,89грн. заборгованість за процентами та комісією, 12050грн. пеня, штраф, неустойка.

06.12.2017 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17.01.2018р. позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість по кредитному договору від 01.04.2013року № 500358252 в розмірі 43013,29гривень, з яких: 19 510,40грн. заборгованість за основною сумою боргу, 11 452,89 грн. заборгованість по процентам та комісією, 12 050,00грн. пеня, штраф, неустойка.

Ухвалою суду від 19.10.2018року скасовано заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17.01.2018року розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

14.11.2018 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання представник позивача не зявився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, заперечував щодо його задоволення.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 01.04.2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №500358252 на суму 19 510,40грн.

30.09.2014 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Дата ОСОБА_2» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №500358252 від 01.04.2013року.

10.10.2016 року між ТОВ «Дата ОСОБА_2» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ у відповідності до умов якого ТОВ «Дата ОСОБА_2» відступило ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» належне йому право вимоги до відповідача коштів, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «Дата ОСОБА_2», а ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги грошових коштів від відповідача.

Відповідно до додатку №1-1 до договору Факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 43013,29грн., з яких: 19510,40грн. заборгованість за основною сумою боргу; 11452,89грн. заборгованість за процентами та комісією, 12050грн. пеня, штраф, неустойка.

Згідно п. 2.3 договору факторингу право вимоги вважається відступленим фактору з дати надходження на рахунок ТОВ «Дата ОСОБА_2» ціни прав вимоги в повному обсязі. В дату отримання оплати ТОВ «Дата ОСОБА_2» у повному обсязі ціни прав вимоги відповідно до п. 4.3 цього договору сторони підписують акт приймання - передачі реєстру боржників, за формою встановленою в додатку №2 до цього договору.

Згідно п. 3.1.7 договору факторингу ТОВ «Дата ОСОБА_2» запевняє та гарантує, що на день укладення цього договору право вимоги, яке відступається за цим договором, не перебуває в заставі, дійсно має місце заборгованість боржників перед клієнтом, що ця заборгованість виникла на законних підставах, що вона повністю не погашена, не стягнена, а також, що права вимоги повернення заборгованості по боржникам не відступлені клієнтом третім особам, клієнтом не укладено угод про заміну зобовязань по поверненню такої заборгованості іншими зобовязаннями.

Відповідно до п. 4.4.3 договору факторингу від 30.09.2014року укладеному між ПАТ «Альфа- Банк» та ТОВ «Дата ОСОБА_2», ПАТ «Альфа Банк» уразі отримання коштів від боржників в рахунок виконання зобовязань за основними договорами після відступлення права грошової вимоги ТОВ «Дата ОСОБА_2», протягом трьох робочих днів з дати їх отримання.

Згідно п. 5.4.3 договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016року у разі отримання коштів від боржників, державної виконавчої служби в рахунок виконання зобовязань за основними договорами після дати підписання цього договору, ТОВ «Дата ОСОБА_2» зобовязане перерахувати ці кошти протягом 5 банківських днів з дати їх отримання на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Позичальник не виконувала належним чином взяті на себе договірні зобов'язання з повернення кредиту, внаслідок чого станом на 21 липня 2015 року виникла заборгованість у сумі 14 711,59 грн, із яких: 12 010,71 грн - заборгованість за тілом кредиту; 715,00 грн - заборгованість зі сплати процентів та комісії; 1 985,88 грн - пеня за порушення графіка погашення заборгованості, що стало підставою для задоволення позов.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами. Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

Розмір та умови надання та повернення грошових коштів, сплати процентів, у тому числі черговість погашення заборгованості, а також інша відповідальність за порушення виконання зобов'язання, визначаються за домовленістю сторін у кредитному договорі, що відповідає принципу свободи договору.

Відповідач не виконав своїх зобов'язань за вказаним договором, внаслідок чого в нього перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» виникла заборгованість.

З позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до ОСОБА_1 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду 27.11.2017 року.

Відповідачем було заявлено вимогу про застосування позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно п. 2.3 кредитного договору № НОМЕР_1 від 01.04.2013р. встановлено дату остаточного повернення кредиту - 06.04.2015року.

Пунктом 2.6 вказаного договору передбачено погашення позичальником заборгованості шляхом сплати щомісячних платежів рівними частинами відповідно до графіку платежів, який є додатком №1 до кредитного договору.

З викладеного вбачається, що умовами кредитного договору строк сплати чергових платежів визначено місяцями, кінцевим строком повернення кредиту встановлено 06.04.2015р. і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів щомісяця до 4 числа місяця наступного за звітним для сплати кредиту та процентів.

Оскільки договір встановлює окремі зобовязання, які деталізують обовязок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається пропущеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. Отже, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи не належного виконання (зокрема прострочення виконання) відповідачем обовязку з внесення чергового платежу й обчислення окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Аналогічні висновки сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 06.11.2013року у справі « 6-116цс13, від 19.03.2014р. у справі №6-20цс14, від 12.11.2014р. у справі № 6-167цс14, від. 29.06.2016р. у справі №6-272цс16, від 14ю12ю2016р. у справі № 6-2462цс16.

ОСОБА_3 Верховного Суду у постанові від 28.03.2018р. у справі № 4449519/12 (провадження №14-10цс18) для забезпечення прогнозованості правозастосовної практики не встановила підстав для відступлення від наведених висновків, а тому вони підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Судом встановлено, що за договором кредиту строк виконання основного зобовязання сторони визначили до 06.04.2015року.

Судом встановлено, що відповідачем платежі взагалі не вносились про даному кредиту, а тому суд вважає, що право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем строку внесення чергового платежу, а з урахуванням графіка платежів з 07.05.2013року, після чого починає перебіг позовна давність щодо вимог про стягнення кожного такого щомісячного платежу.

Однак, в суд позивач звернувся 22.11.2017року (згідно штемпеля поштового відправлення на конверті).

Разом з цим цей строк обраховується та спливає стосовно кожного щомісячного платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу, а не стосовно заборгованості за кредитом в цілому. В такому разі кредитна заборгованість підлягає стягненню в межах позовної давності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути 4493,74грн. - заборгованість по тілу кредиту та -148,06грн. заборгованість по відсотках, в межах позовної давності (грудень 2014р. 878,83грн. заборгованість по тілу кредиту, 48,64грн.- заборгованість по відсотках, січень 2015р. -887,03грн. заборгованість по тілу кредиту, 40,44грн.- заборгованість по відсотках, лютий 2015р. -898,93грн. заборгованість по тілу кредиту, 28,54грн.- заборгованість по відсотках, березень 2015р. -907,67грн. заборгованість по тілу кредиту, 19,80грн.- заборгованість по відсотках, квітень 2015р.- 921,28грн. заборгованість по тілу кредиту, 10,64грн.- заборгованість по відсотках).

Що стосується стягнення комісії, то суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно Постанови Верховного суду України від 16.11.2016року (справа № 6-1746цс16), відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10.05.2007р. №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо). Або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо), а відповідно до Постанови Верховного суду України від 06.09.2017р. (справа №6-2071цс 16) за положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону; умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що призначення комісії за вчинення дій (надання послуг), відмінних від дій, вказаних у п.3.6 Постанови Правління НБУ від 10.05.2007року № 168, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.05.2007року за №541/13808, «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», а тому підстави для стягнення комісії у розмірі 7 726,14грн відсутні.

Щодо позовних вимог про стягнення пені, штрафу, неустойки в розмірі 12050,00грн., суд зазначає наступне.

Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (частина перша статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті).

За змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов'язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов'язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов'язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Але відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Відтак, стягнути неустойку (зокрема і пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише у межах спеціальної позовної давності.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Позивач звернувся до суду із позовом у листопаді 2017 року, а тому пеня, яка підлягає стягненню з відповідача, має нараховуватися з листопада 2016 року по листопад 2017 року, згідно наданого позивачем розрахунку, вбачається, що позивачем нараховано неустойку (штраф) за кожен місяць з листопада 2016р. по листопад 2017року по 350,00грн., а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 4200,00грн. штрафу.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню та слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №500358252 від 01.04.2013року в розмірі 8841,80грн., з яких: 4493,74грн. заборгованість по тілу кредиту; 148,06грн. заборгованість по відсотках; 4200,00грн. штраф.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 328,96грн., тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог (позов задоволено на 20,56%).

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №500358252 від 01.04.2013року в розмірі 8841,80грн., з яких:

-4493,74грн. заборгованість по тілу кредиту;

-148,06грн. заборгованість по відсотках;

-4200,00грн. штраф.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 328,96 гривень у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26.12.2018року.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, .

ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_2.

Суддя: