621/2126/18
2-о/621/84/18
РІШЕННЯ
іменем України

17 грудня 2018 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області
головуючий - суддя Овдієнко В. В.
секретар судового засідання - Іванова О. В.
представник заявника - адвокат ОСОБА_2
заінтересована особа - Геніївська сільська рада Зміївського району Харківської області,
представник заінтересованої особи - ОСОБА_3
розглянувши у порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Геніївська сільська рада Зміївського району Харківської області,
ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу між жінкою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та чоловіком ОСОБА_4, в період з 1977 року по 26.12.2013 року, тобто по день смерті останнього.
На обґрунтування заяви зазначила, що у 1959 році вона приїхала з м. Макіївкиа Донецької області за розподілом на працевлаштування до с. Геніївка Зміївського району Харківської області, де була прийнята на роботу завідуючою сільським клубом.
Приблизно на початку 70-х років вона познайомилася з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з яким вони вирішили проживати разом однією сім'єю.
Вони вели спільне господарство, придбали спільне майно (телевізор, холодильник, посуд, тощо), жили однією родиною, і всі сусіди та їхні знайомі сприймали їх як чоловіка та дружину.
Шлюб вони офіційно не реєстрували, оскільки не вважали це запорукою міцної сім'ї, і їхні відносини ґрунтувались на почутті любові, взаємоповаги та довіри один до одного.
Приблизно у 1977 році їй як працівникові культури було надано для проживання двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Разом з нею вселився й став постійно проживати в цій квартирі ОСОБА_4
12.11.2004 вони разом скористалися їхнім правом на приватизацію державного житлового фонду і отримали на вказану квартиру свідоцтво про право власності.
26.12.2013 ОСОБА_4 помер. Вона за власні кошти здійснювала поховання чоловіка, отримувала допомогу на поховання, оскільки інших родичів, крім неї, в нього немає.
Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частку квартири №3 будинку №2, розташованого по вул. Молодіжній в с. Геніївка Зміївського району Харківської області.
Заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_4 не залишав, бо був молодший від неї за віком, інших спадкоємців ні він, ні вона не мали, тому вони вважали, що і без заповіту зможуть оформити у нотаріуса свої спадкові права на квартиру.
На теперішній час вона продовжує постійно проживати за місцем реєстрації в зазначеній квартирі, тобто фактично вступила у спадщину, володіє і розпоряджається спадковою часткою квартири.
Однак, коли вона звернулася до нотаріуса з проханням оформити свої спадкові права на 1/2 частку квартири, їй було повідомлено, що хоч вона проживала і була зареєстрована разом із померлим, факт проживання з ОСОБА_4 однією сім'єю більше п'яти років повинен бути встановлений рішенням суду.
Тому вона змушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту її проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4 однією сім'єю, бо підтвердження цього факту необхідно їй для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.
Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася.
Під час судового розгляду представник заявника адвокат ОСОБА_2 підтримала заяву про встановлення факту, що має юридичне значення у повному обсязі з підстав, викладених у заяві, наполягала на задоволенні заяви.
Представник заінтересованої особи - Геніївський сільський голова ОСОБА_3 подав заяву, в якій просив розглянути справи за відсутністю представника Геніївської сільської ради Харківської області, не заперечував проти задоволення заяви.
Вислухавши представника заявника, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:
Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно трудової книжки Серія БТ-І №8238713 ОСОБА_1 в період з 01.09.1968 по 01.04.1997 працювала завідуючою Геніївського сільського будинку культури (а. с. 9-12).
Даними паспортів Серія ММ №119548 та Серія МН №713560, копії яких надані заявником, підтверджується, що ОСОБА_1 з 10.05.1977, а ОСОБА_4 - з 20.03.1986, зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 6, 13).
На підставі свідоцтва про право власності від 12.11.2004, виданого виконкомом Геніївської сільської ради Зміївського району згідно з розпорядженням №70 від 25.10.2004, за відомостями витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, технічного паспорту на квартиру, що знаходиться у власності, квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності по 1/2 частці ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а. с. 20-23).
За відомостями виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_4, він проживав ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 17, 18).
Згідно свідоцтву про смерть, виданому 26.12.2013 року Геніївською сільською радою Зміївського району Харківської області, ОСОБА_4 помер 26.12.2013 у віці 66 років в с. Геніївка Зміївського району Харківської області (а. с. 15).
Даними довідки Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області №1020 від 13.07.2018 підтверджується, що ОСОБА_4, який помер 26.12.2013, дійсно на день смерті був зареєстрований і проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5. Крім нього на момент смерті за вказаною адресою зареєстрована - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім неї на момент смерті ОСОБА_4 і по теперішній час за вказаною адресою більше ніхто не зареєстрований, в тому числі малолітні і неповнолітні діти (а. с. 16).
З акту обстеження від 24.07.2018, складеного депутатом Геніївської сільської ради ОСОБА_5, в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7. За цією ж адресою з 1983 року і по день його смерті вона мешкала однією сім'єю з ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8. Вони вели спільне господарство, і мали спільний бюджет (а. с. 19).
Свідок ОСОБА_7 підтвердила обставини, викладені в акті обстеження від 24.07.2018 та показала, що дійсно ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали тривалий час однією сім'єю до 26.12.2013, тобто по день смерті останнього.
Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.
Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, дають взаємні права та обов'язки.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
У відповідності з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення; суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Частиною 1 ст. 319 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
Від встановлення даного факту залежить виникнення права ОСОБА_1 на спадкування за законом у четверту чергу після померлого 26.12.2013 ОСОБА_4, і встановити даний факт іншим порядком неможливо.
За таких обставин, заява ОСОБА_1 є обґрунтованою і підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 223, 259, 263-265, 268, 273, 293, 294, п. 5 ч. 1 ст. 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд,
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.
Встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу жінки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, та чоловіка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_10, який помер 26 грудня 2013 року, протягом часу з 01 січня 2004 року і по день смерті останнього.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник - ОСОБА_1, зареєстрована за адресою: 63433, Харківська область, Зміївський район, с. Геніївка, вул. Молодіжна, буд. 2. кв. 3, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1.

Заінтересована особа - Геніївська сільська рада Зміївського району Харківської області, місце знаходження: 63433, Харківська область, Зміївський район, с. Геніївка, вул. Вишнева, буд. 32, .

Повне рішення складено 26 грудня 2018 року.

Головуючий: В. В. Овдієнко