Постанова

Іменем України

19 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 337/311/15-ц

провадження № 61-19837св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_2,

відповідач - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування»,

представники відповідача: Данилов Анатолій Григорович, Данилова Світлана Анатоліївна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2015 року у складі судді Нещеретної Л. М. та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 15 березня 2017 року у складі колегії суддів:

Подліянової Г. С., Дашковської А. В., Кримської О. М.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позов до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі - ПрАТ «СК «Арсенал Страхування») про стягнення суми страхового відшкодування та захист прав споживачів.

Позовна заява мотивована тим, що 26 лютого 2014 року між ним та

ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого є страхування майнових інтересів страхувальника, пов'язаних з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем Ноndа Іnsight, реєстраційний номер НОМЕР_1.

02 червня 2014 року він звернувся до Орджонікідзевського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області та повідомив про те, що невідомими особами було пошкоджено належний йому автомобіль, який був припаркований біля будинку № 16а по вул. Рекордній у

м. Запоріжжі, а також про зазначені обставини він повідомив страховика.

Посилався на те, що у порушення умов договору ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відмовився відшкодувати витрати, понесені на відновлення застрахованого автомобіля.

За таких обставин, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на його користь

166 401 грн 68 коп., що становить вартість відновлюваного ремонту автомобіля та матеріального збитку за пошкодження навігаційної системи, витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1 664 грн 02 коп., 175 грн 80 коп. вартості проведення експертизи та витрати, понесені ним на правову допомогу,

у розмірі 2 903 грн.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 166 401 грн 68 коп., судовий збір у розмірі 1 664 грн 02 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 2 897 грн 65 коп., а всього - 170 963 грн 35 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення районного суду мотивовано тим, що суд не вбачає підстав для відмови у здійсненні страхової виплати, передбаченої частиною першою статті 991 ЦК України та договором страхування. Тому з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 сума страхового відшкодування, згідно висновку експерта від 04 серпня 2015 року № 89/15 у розмірі 166 401 грн 68 коп.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 15 березня 2017 року апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відхилено. Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2015 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» неправомірно відмовлено у виплаті страхового відшкодування, тому висновки суду першої інстанції про те, що немає підстав для відмови у здійсненні страхової виплати, передбаченої частиною першою статті 991 ЦК України та договором страхування, є законними та обґрунтованими.

У касаційнійскарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування»,посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просила скасувати вказані судові рішення та передати справу на новий судовий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суди попередніх інстанцій не взяли до уваги доводи страхової компанії, а саме: про відсутність настання страхового випадку, про невідповідність пошкоджень зафіксованих документами правоохоронних органів і заявлених позивачем; про невідповідність доводів позивача матеріалам кримінального провадження; про порушення ОСОБА_1умов договору страхування, які погоджені сторонами, як підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування. Суди першої та апеляційної інстанцій безпідставно не взяли до уваги умови щодо порядку виплати страхового відшкодування, порядку і підстав відмови у його виплаті, погоджені у договорі страхування від 26 лютого 2014 року, та за відсутності правових підстав задовольнили позов, незважаючи на наявність підстав, які унеможливлюють виплату страхового відшкодування.

У червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення на касаційну скаргу

від ОСОБА_1, в якому зазначено про те, що оскаржувані судові рішення ухвалено без порушень норм чинного законодавства, тому касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судами встановлено, що 26 лютого 2014 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до умов якого було застраховано майнові інтереси ОСОБА_1, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом автомобілем Honda Insight, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 7 т. 1).

Згідно пункту 22.1 вказаного договору страховик бере на себе зобов'язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, що наведені у пункті 22.2 договору, які носять ознаки ймовірності та випадковості.

Відповідно до пункту 22.2.3 вказаного договору до страхових випадків, при настанні яких у страховика виникає обов'язок сплатити страхове відшкодування відносяться, зокрема «Збитки внаслідок інших подій» - пошкодження або знищення (повна загибель) транспортного засобу, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок протиправних дій третіх осіб, передбачених КК України.

02 червня 2014 року невідомими особами було пошкоджено припаркований біля будинку № 16а по вул. Рекордній у м. Запоріжжя автомобіль Honda Insight, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1, у результаті чого застрахованому транспортному засобу було завдано механічних пошкоджень, а його власнику матеріальних збитків.

Відповідно до пункту 25.1.3 та пункту 25.1.8 вказаного договору, в разі настання передбаченої у пункті 22.2 договору події, страхувальник зобов'язаний протягом трьох робочих днів з моменту настання події письмово сповістити про це страховика шляхом надання повідомлення про страховий випадок встановленої страховиком форми, а також надати представнику страховика можливість провести огляд пошкодженого транспортного засобу та скласти акт огляду транспортного засобу, крім випадків його викрадення.

Про настання страхового випадку ОСОБА_1 своєчасно повідомив страховика, надав транспортний засіб для огляду, подав страховику заяву та всі необхідні документи для здійснення страхової виплати.

Згідно заяви від 02 червня 2014 року про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу, підписаної як ОСОБА_1, так і представником страховика Авагимян А. А.,вказано перелік пошкоджень - кузовне пошкодження та внутрішнє оздоблення (а.с. 209 т. 1).

Також, 02 червня 2014 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Орджонікідзевского районного відділу Запорізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області з приводу того, що невстановлена особа пошкодила його автомобіль, вказав на виявлені пошкодження у вигляді подряпин на лобовому та задньому склі, пластикової панелі під лобовим склом, внутрішньої центральної панелі, стояночному гальмі, селектор КПП, центральна консоль, радіаторної решітки,відсутність молдінгу на передній та задній двері, поворотних та денних ходових вогнів, відсутність передньої панелі навігаційної системи, пошкодження керма, оббивки стелі, дверної карти задньої двері, порізи ущільнювачів капоту і дверей. Про вказані пошкодження вказано у поясненнях ОСОБА_1 від 02 червня 2014 року, висновках та постановах слідчих, сфотографовано пошкодження працівниками правоохоронних органів, 04 вересня 2014 року було складено протокол огляду місці події, який долучено до матеріалів кримінального провадження та згодом надані слідчим експерту для проведення експертизи.

Відповідно до пункту 24.4.1 вказаного договору страхувальник має право при настанні страхового випадку одержати від страховика страхове відшкодування, згідно з умовами вказаного договору.

Згідно пункту 24.1.3 вказаного договору страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування в порядку та в строк згідно розділу 27 договору.

Стаття 26 Закону України «Про страхування» передбачає, що підставами для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: 1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; 2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; 4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні;

5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) інші випадки, передбачені законом.

Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі:

1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов'язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом (частина перша статті 991 ЦК України).

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 03 вересня 2014 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» направив позивачу лист, відповідно до якого останньому відмовлено у виплаті страхового відшкодування на підставі пункту 22.2.3 та пункту 28.4.6 договору, так як пошкодження автомобіля невідомими особами в зв'язку зі своєю малозначимістю не становить суспільної небезпеки, отже, страховий ризик «збитки внаслідок інших подій», до якого входить протиправні дії третіх осіб, передбачені КК України, у вказаному випадку відсутній. Крім того, ОСОБА_1 було порушено обов'язки за договором страхування, а саме - без отримання письмового дозволу страховика проведено роботи щодо відновлення та зміни стану транспортного засобу, що призвело до неможливості страховика встановити обставини пошкодження автомобіля та розмір заподіяної шкоди (а.с. 14, 15 т. 1).

Згідно листа слідчого Орджонікідзевського районного відділу Запорізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області від 09 жовтня 2014 року кримінальне провадження закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 284 КК України, у зв'язку з тим, що не вдалося виявити осіб, які вчинили кримінальне правопорушення.

Листом слідчого від 07 квітня 2015 року вказаного про те, що слідчим відділом Орджонікідзевського районного відділу Запорізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області розглядаються матеріали кримінального провадження

№ 0003965 від 05 вересня 2014 року за фактом пошкодження автомобіля Honda Insight, реєстраційний номер НОМЕР_1, за яким триває слідство. Дії невідомих осіб було кваліфіковано за частиною першою

статті 194 КК України (а.с.16, 95, 97 т. 1).

Постановою слідчого Орджонікідзевського районного відділу Запорізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області від 13 квітня 2015 року у кримінальному провадженню № 0003965 від 05 вересня 2014 року призначено проведення судової автотоварознавчої експертизи (а.с. 128 т. 1).

Згідно висновку експерта від 04 серпня 2015 року № 89/15 вартість відновлювального ремонту (без урахування зносу) пошкоджень нанесених під час протиправних дій транспортному засобу Honda Insight, реєстраційний номер НОМЕР_1, станом на 02 червня 2014 року складає 111 912 грн 68 коп.; матеріальний збиток (без урахування зносу), нанесений власнику вказаного транспортного засобу в результаті протиправних дій, під час яких нанесені пошкодження навігаційній системі станом на 02 червня 2014 року складає

54 480 грн (а. с.149-164 т. 1).

Крім того, в заяві про настання страхової події від 02 червня 2014 року був зазначений перелік пошкодження автомобіля Honda Insight, реєстраційний номер НОМЕР_1, станом на 02 червня 2014 року, а саме - кузовне пошкодження та внутрішнє оздоблення, що узгоджується з пошкодженнями зазначеними у вищезазначеній експертизі. Цю заяву прийняв представник страхової компанії Авагимян А. А., підписав її, та не заперечував наявність таких пошкоджень

(а.с. 209 т. 1).

Доказів, які б свідчили про те, що автомобіль Honda Insight, реєстраційний номер НОМЕР_1, був учасником іншої дорожньо-транспортної пригоди за період з

02 червня 2014 року по 04 серпня 2015 року (час складання висновку експерта №89/15) матеріали справи не містять.

Статтею 6 Закону України «Про страхування» визначено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про страхування» страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання; страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до частини першої, другої статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Пунктом 3 частини першої статті 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 989, статті 991 ЦК України та

статті 26 Закону України «Про страхування» для вирішення питання щодо виплати страхового відшкодування правове значення має факт повідомлення страховика про настання страхового випадку в строк, який дає страховику можливість дослідити обставини випадку і дійти висновку про визнання його страховим випадком чи про відмову в цьому.

Пункт 25.1.2 вказаного договору встановлює, що в разі настання передбаченої у пункті 22.2 договору події, страхувальник зобов'язаний негайно повідомити про настання події компетентні органи, страховика вабо його представника, а також викликати відповідні компетентні органи.

Відповідно до пункту 25.1.3 вказаного договору протягом трьох робочих днів з моменту настання події страхувальник зобов'язаний письмово сповістити про це страховика шляхом надання повідомлення про страховий випадок встановлений страховиком форми. У випадку, якщо виконання вказаних вимог було неможливим, страхувальник зобов'язаний надати документальне підтвердження наявності поважних причин.

Згідно з частиною четвертою статті 60 ЦПК України 2004 року доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли обґрунтованого висновку про те, що пошкодження автомобіля позивача є страховим випадком, що підтверджується постановою Орджонікідзевського районного відділу Запорізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області від 08 вересня 2014 року про закриття кримінального провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 284 КК України, у зв'язку з тим, що не вдалося виявити осіб, які вчинили кримінальне правопорушення. Вказана постанова встановлює факт наявності в діях невідомих осіб ознак кримінального правопорушення, передбаченого

частиною першою статті 194 КК України, що відповідає умовам вказаного договору страхування (пункт 22.2.3) про визнання страховим випадком, тому відмова ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» у виплаті ОСОБА_1 страхового відшкодування не ґрунтується на законі та умовах вказаного договору.

Доводи касаційної скарги про те, що автомобілю ОСОБА_1 завдані лише незначні пошкодження правого переднього крила у вигляді подряпин спростовуються встановленими обставинами справи, наявними в матеріалах справи доказами, яким судами попередніх інстанцій дана належна правова оцінка. При цьому судами встановлено дійсні обставини справи, з'ясовано, що заявлений позивачем розмір страхового відшкодування відповідає вимогам вказаного договору та закону, наявному в матеріалах справи висновку експерта

від 04 серпня 2015 року № 89/15.

Посилання касаційної скарги щодо проведення ОСОБА_1 ремонту автомобіля без письмової згоди страховика, що на думку страхової компанії, призвело до неможливості встановити обставини пошкодження автомобіля та розмір заподіяної шкоди є необґрунтованими, оскільки відповідно до

пункту 24.3.2 вказаного договору страховик протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, проводить огляд пошкодженого транспортного засобу та складає акт огляду. Судами встановлено, що позивач вчасно повідомив страховика про настання страхового випадку, документи страховикові надані в повному обсязі, огляд пошкодженого транспортного засобу страховиком зроблено відразу ж після настання страхового випадку. Відповідно до пункту 27.3 вказаного договору страховик повинен скласти страховий акт протягом десяти робочих днів, починаючи з моменту отримання письмової заяви на виплату страхового відшкодування та інших необхідних документів згідно з розділом 26 вказаного договору. Вказаний строк можна збільшувати відповідно до пункту 27.13 договору. Страховик відмовив у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_1 листом

від 03 вересня 2014 року, тобто через три місяці після настання страхового випадку, що не перешкоджало останньому встановлювати причини та обставини страхового випадку, визначити розмір збитків.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що автомобіль відремонтовано частково, а саме, укомплектовано автомобіль фарами повороту спереду, встановлено молдінг через три місяці після огляду автомобіля, що не суперечить пункту 25.1.9 вказаного договору страхування.

Інші доводи касаційної скаргивисновки судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.При вирішенні вказаної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.

Відповідно до частин першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 15 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта