Ухвала

29 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 495/3345/15-ц

провадження № 61-47370ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Одеської області від 31 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів дарування та витребування майна, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Одеської області від 31 серпня 2016 року.

Ухвалою Верховного Суду від 04 грудня 2018 року наведені заявником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнано непереконливими. Касаційну скаргу залишено без руху, надано заявнику строк до 20 грудня

2018 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, для звернення до Верховного Суду з клопотанням (заявою) про поновлення строку на касаційне оскарження, зазначення поважних підстав для поновлення строку та надання доказів для їх підтвердження, зокрема, що ОСОБА_1 не був повідомлений про розгляд справи судами апеляційної та касаційної інстанцій.

У грудні 2018 року до Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Апеляційного суду Одеської області від 31 серпня 2016 року.

На обгрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, заявник зазначив, що був обізнаний лише про ухвалення рішення судом першої інстанції, а про розгляд справи апеляційним та касаційним судом йому стало відомо тільки 23 жовтня 2018 року. Копії судових рішень його представник отримав 25 жовтня 2018 року у суді першої інстанції, що підтверджується відповідною заявою.

Поважними причинами пропуску строку є ті обставини, які є об'єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

За змістом статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод

(далі - Конвенція) кожен при вирішенні питання щодо прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

У справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справа «Рябих проти Росії» ).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов'язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Зазначені заявником у клопотанні причини пропуску строку на касаційне оскарження, ухвалою Верховного Суду від 04 грудня 2018 року, були визнані непереконливими. Будь яких інших причин пропуску процесуального строку та доків на їх підтвердження не надав.

Будучи залученим до участі у справі, як требя особа, ОСОБА_1 був обізнаний про ухвалення рішення судом першої інстанції, а відтак мав у розумні інтервали часу вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження, знаючи про можливість оскарження сторонами судового рішення.

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від

21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз'яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенціївправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Керуючись частиною третьою статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Одеської області від 31 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів дарування та витребування майна, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, про визнання договору недійсним відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик