Ухвала

Іменем України

26 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 514/14879/2012

провадження № 61-41631ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В.І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4, яка підписана представником ОСОБА_5, на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2018 року у складі судді Баруліної Т. Є., та постанову апеляційного суду Запорізької області від 27 червня 2018 року у складі суддів: Воробйової І. А., Бєлки В. Ю., Онищенка Е. А., у справі за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність державного виконавця та начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, начальника головного територіального управління юстиції у Харківській області, заінтересована особа - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця та начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, начальника головного територіального управління юстиції у Харківській області, заінтересована особа - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - АТ «УкрСиббанк»).

Скарга мотивована тим, що 29 квітня 2016 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя допущено поворот виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2013 року за позовом АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з АТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_4 2 780,16 грн утриманих на підставі виконавчого листа № 0814/14879/2012 від 11 лютого 2014 року. Стягнуто з Ленінського відділу державної виконавчої служби суму неповернутого виконавчого збору 195,71 грн на користь ОСОБА_4 29 червня 2016 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчі листи по справі № 0814/14879/2012.

08 вересня 2016 року подано заяву про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно боржника одночасно з відкриттям виконавчого провадження від 07 вересня 2016 року та оригінал виконавчого листа по справі №0814/14879/2012 про стягнення з АТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_4 заборгованості 2 780,16 грн, однак на адресу стягувача інформація про відкриття або про відмову у відкритті виконавчого провадження не надходила.

04 жовтня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52310118, боржнику надано строк самостійного виконання рішення суду до 11 жовтня 2016 року. Вказану постанову стягувач не отримав, що суперечить частині першій статті 28 Закону України «Про виконавче провадження». Про відкриття виконавчого провадження № 52310118 стало відомо тільки із заяви банку про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та доданих до неї копій документів.

21 грудня 2016 року на адресу відділу була направлена рекомендованим листом з повідомленням заява щодо надання інформації про хід виконання виконавчого провадження та вжиті виконавчі дії від 20 грудня 2016 року, яка отримана 26 грудня 2016 року. Станом на 15 січня 2018 року відповідь на вказану заяву щодо надання інформації про хід виконання виконавчого провадження та вжиті виконавчі дії не надходила.

Начальником відділу здійснено неналежний контроль за діями державного виконавця, що призвело до затягування виконання рішення суду та порушення прав стягувача ОСОБА_4, який має статус дитини-сироти та такі дії посадових осіб відділу є неприпустимими, та свідчать про невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків та Закону України «Про виконавче провадження».

07 грудня 2017 року на адресу Головного територіального управління юстиції у Харківській області була направлена скарга на бездіяльність державного виконавця та начальника відділу.

10 січня 2018 року від Головного територіального управління юстиції у Харківській області надійшла відповідь на скаргу від 22 грудня 2017 року, у якій повідомлялось, що боржником надана копія платіжного доручення № від 20 грудня 2017 року, згідно якого на депозитний рахунок Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківські області перерахована сума боргу у розмірі 2 780,16 грн.

Станом на 15 січня 2018 року рішення суду не виконано, грошові кошти не перераховані, посадові особи відділу державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківські області продовжують порушувати право стягувача на отримання грошових коштів, не виконуючи рішення суду.

ОСОБА_4 просив: визнати бездіяльність начальника та державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області протиправною; визнати бездіяльність начальника Головного територіального управління юстиції у Харківській області протиправною; зобов'язати Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області вжити всі необхідні заходи згідно статті 18 Закону №1404-VIII з метою виконання рішення суду; зобов'язати Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області перерахувати стягувачу грошові кошти, які надійшли від боржника.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2018 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Запорізької області від 27 червня 2018 року, скарга ОСОБА_4 задоволена частково. Визнано бездіяльність державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо виконання виконавчого листа № 0814/14879/2012, виданого 29 червня 2016 Ленінським районним судом м. Запоріжжя, щодо стягнення з АТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_4 2 780,16 грн, утриманих на підставі виконавчого листа № 0814/14879/2012 від 11 лютого 2014 року. У задоволенні іншої частини скарги відмовлено.

Рішення судів мотивовані тим, що 20 грудня 2017 року АТ «УкрСиббанк» перерахував кошти у сумі 2 780,16 грн на депозитний рахунок відділу державної виконавчої служби, однак тільки 07 лютого 2018 року державним виконавцем було перераховано грошові кошти стягувачу ОСОБА_4, а тому ОСОБА_4 доведено неправомірність бездіяльності державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, що призвела до несвоєчасного виконання судового рішення та порушення прав стягувача. Вимоги скарги щодо перерахування коштів на рахунок ОСОБА_4 на час розгляду справи виконані.

При відмові у іншій частині вимог скарги щодо визнання бездіяльності начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області протиправною та начальника Головного територіального управління юстиції у Харківській області протиправною, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, зробив висновок про те, що ОСОБА_4 не надано доказів на підтвердження такої бездіяльності.

10 грудня 2018 року ОСОБА_4 через засоби поштового зв'язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_5, на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2018 року та постанову апеляційного суду Запорізької області від 27 червня 2018 року.

Посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції в частині відмови у визнанні бездіяльності начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області та начальника Головного територіального управління юстиції у Харківській області і ухвалити у цій частині нове рішення, яким задовольнити скаргу.

У клопотанні, яке додано до касаційної скарги, ОСОБА_4 просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що у передбачений законом строк - 27 липня 2018 року, ним подана касаційна скарга, яка залишена без руху для сплати судового збору. На виконання вимог ухвали ОСОБА_4 сплачено судовий збір, однак ухвалою Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року касаційну скаргу безпідставно повернуто, оскільки судом не було прийнято квитанцію про сплату судового збору, який було сплачено через офіційний портал Судової влади України. Указану ухвалу Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року отримано 28 листопада 2018 року. На підтвердження цих обставин суду надано копію ухвали Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року та копію супровідного листа від 20 листопада 2018 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин. Тому суд, на підставі статті 390 ЦПК України, поновлює його.

Касаційна скарга ОСОБА_4 мотивована тим, що незважаючи на вимоги статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» у начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області відсутня будь-яка реакція на бездіяльність державного виконавця. При наданні відповіді на запит начальником Головного територіального управління юстиції у Харківській області було проігноровано ряд питань, перевірка законності виконавчого провадження не проводилась. Судом апеляційної інстанції не досліджено відповідь Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 22 грудня 2017 року.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Встановивши, що ОСОБА_4 не надано доказів на підтвердження бездіяльності начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області протиправною та начальника Головного територіального управління юстиції у Харківській області, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні скарги у цій частині.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

З урахуванням того, що рішення касаційного суду за наслідками розгляду скарги ОСОБА_4 на бездіяльність державного виконавця та начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, начальника головного територіального управління юстиції у Харківській області не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, тому на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби.

Керуючись статтями 260, 390, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2018 року та постанови апеляційного суду Запорізької області від 27 червня 2018 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4, яка підписана представником ОСОБА_5, на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2018 року та постанову апеляційного суду Запорізької області від 27 червня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність державного виконавця та начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, начальника головного територіального управління юстиції у Харківській області, заінтересована особа - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель