Справа № 215/3517/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року Тернівський районний суд міста ОСОБА_1

у складі: головуючого, судді Квятковського Я.А.

за участю секретаря Пономаренко М.В.

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя внаслідок виконання трудових обовязків,-

ВСТАНОВИВ:

06.08.2018 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» /далі ПрАТ/, яким просить стягнути моральну шкоду у розмірі 134 028 грн., у зв'язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності.

В обґрунтування вказує, що з 24.09.1991 року по 30.05.2018 року виконував роботу відповідно до трудового договору за спеціальністю машиніст екскаватора у карєрі (з повним робочим днем в підземних умовах) на ПрАТ, всього 26 роки 8 місяці, ним отримано професійні захворювання вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії загальної вібрації: церебрально-периферичний ангіодистонічний синдром, у поєднанні з помірним полірадикулярним синдромом (С5,С6,L5,S1), двобічним плечопатковим пері артрозом (ПФ першого ступеня), деформуючим артрозом ліктьових (ПФ першого ступеня) і колінних (ПФ першого ступеня) суглобів; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група «В», ЛН першого ступеня, що відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу від 15.02.2018 року протокол № 259 виникли з вини роботодавця.

Згідно довідки МСЕК серії 12ААА № 050360 від 10.07.2018 року, йому первинно з 25.06.2018 року була встановлена 3 група інвалідності та 50% втрати професійної працездатності, за висновками МСЕК він потребує санаторно-курортного лікування, забезпечення лікарськими засобами та ВМП. Вважає, що йому не було забезпечено безпечних умов праці, він втратив працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювань позивача у 55 років був порушений його звичайний спосіб життя та його було звільнено з роботи, також йому важко виконувати будь яку роботу, він страждає та терпить кожного дня біль у шийному і попереково-крижовому відділах хребта, що іррадіює у нижні кінцівки, більше у праві, мерзлякуватість у кистях, побіління пальців рук на холоді, біль у плечових, ліктьових та колінних суглобах і суглобах кистей, утруднену ходу, відчуття затерпання кінцівок, загальну слабкість, задишку при фізичному навантаженні, кашель сухий, іноді з мокротинням, втому та періодичний головний біль. Виходячи з тривалості роботи у відповідача просить стягнути з ПрАТ 134 028 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 серпня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

28.08.2018 до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача просив відмовити в позові. Посилається на те, що позивач добровільно обрав роботу, був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, і у всякий час міг змінити роботу. Усунення шкідливих виробничих факторів у гірничодобувній промисловості є обєктивно неможливим. У звязку з цим, в діях відповідача відсутні ознаки протиправності. Зазначає, що належні і допустимі докази завдання моральної шкоди суду не надано.

Позивач в судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи без його участі.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала з підстав, зазначених у відзиві.

Вислухавши доводи представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Сукупністю належних, допустимих і достовірних доказів судом встановлено такі обставини і відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено поясненнями сторін, медичними висновками та епікризами, а.с. 12-13, актом розслідування хронічного професійного захворювання, а.с. 20-23, що позивачу ОСОБА_4 встановлено професійні захворювання вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії загальної вібрації: церебрально-периферичний ангіодистонічний синдром, у поєднанні з помірним полірадикулярним синдромом (С5,С6,L5,S1), двобічним плечопатковим пері артрозом (ПФ першого ступеня), деформуючим артрозом ліктьових (ПФ першого ступеня) і колінних (ПФ першого ступеня) суглобів; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група «В», ЛН першого ступеня.

Згідно довідки МСЕК серії 12ААА № 050360 від 10.07.2018 року, йому первинно з 25.06.2018 року була встановлена 3 група інвалідності та 50% втрати професійної працездатності, за висновками МСЕК він потребує санаторно-курортного лікування, забезпечення лікарськими засобами та ВМП, а.с. 24.

Позивач ОСОБА_4 протягом 24.09.1991-30.05.2018 рр. працював у ПрАТ, а.с.-29-32.

Оцінка суду.

Згідно до ч.3 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Ст.ст.21, 28, 34 цього Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей.

Законами України про Державний бюджет України на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія на 2006 -2007 р.р., абзацу 4 ст.1, підпункту "є"ч. 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч.3 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей.

Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п.3 Прикінцевих положень вказаного Закону виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної шкоди потерпілим на виробництві і крім того з 01.01.2008 р. припинено відшкодування моральної шкоди Фондом, незалежно від часу настання страхового випадку.

Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішення спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв'язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини.

Згідно ст.153 КЗпП України - на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обов'язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України - власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивачу, як вказувалося раніше, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання, санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці (а.с.14-23) встановлено професійні захворювання під час перебування в трудових відносинах з відповідачем. Виробничими факторами, що спричинили захворювання, є шкідливі, напружені умови праці у ПрАТ, а саме умови праці машиніста екскаватора в карєрі виробничої дільниці № 1 з видобутку та навантаження гірничої маси на автомобільний транспорт відносяться до 3 класу 3 ступеню шкідливості. Встановлена вина роботодавця в пошкодженні здоровя, рекомендовано згідно п. 18 акту застосування заходів по зменшенню рівня впливу шкідливих факторів, та важкості праці. Тобто, вказане свідчить про наявність причинно-наслідкового звязку між діями відповідача і ушкодженням здоровя позивача.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Отже, суд враховує тривалість роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує його нормальні життєві звязки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності, тривалість розладу його здоров'я, припинення трудової діяльності з відповідачем за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію.

З урахуванням вищенаведеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, позов слід задовольнити частково та стягнути на користь позивача 37 500 грн. моральної шкоди у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач завищеною.

Доводи представника відповідача про добровільний вибір позивачем умов праці, обєктивний характер шкідливості умов його праці суд до уваги не бере, так як вони не мають правового значення для вирішення спору і не спростовують вищевказані висновки суду.

Згідно зі ст.ст. 133, 141 ч.6 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, керуючись ст.ст. 12, 19, 43, 49, 81, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1; до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», місцезнаходження за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Тернівський район; про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя внаслідок виконання трудових обовязків задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 37 500 (тридцять сім тисяч п"ятсот) грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обовязкових платежів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» судовий збір у розмірі 704,80 грн. на користь держави.

В інший частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в суд апеляційної інстанції через Тернівський районний суд міста ОСОБА_1. Якщо в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 12.10.2018 р.

СУДДЯ: