РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Мазурок О.В.

при секретарі Колісник Л.В.

за участі представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення шкоди завданої здоров»ю в результаті ДТП, -

ВС Т А Н ОВ И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення шкоди завданої здоров»ю в результаті ДТП та просить суд стягнути з відповідача 3906 гривень 38 копійок матеріальної шкоди, 20000 гривень моральної шкоди. На обґрунтування своїх вимог вона вказала, що 15 лютого 2018 року, близько 18 години 40 хвилин, водій ОСОБА_4, керуючи автобусом «PAZ 4234» д.н.з ВХ5563АЕ, в порушення вимог п. «б» 2.3, п.16.2, п.18.1 ПДР України, здійснюючи маневр лівого повороту із вул. Подільської на вул. Соборну м.Хмельницького, для подальшого руху в напрямку до

вул. Прибузька, наближаючись до регульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи, не зменшив швидкості руху та не зупинив керований ним транспортний засіб, внаслідок чого створив небезпеку та допустив наїзд на неї, коли вона перетинала проїзну частину вул. Соборної по регульованому пішохідному переході із ліва на право відносно напрямку руху автобуса.

У наслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку експерта №259 від 22 лютого 2018 року у неї виявлені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, рани мяких тканин тімяної ділянки голови, що могли утворитися як від удару тупим предметом, яким могла бути виступаюча зовнішня частина транспортного засобу, так і при падінні та ударі об тверде дорожнє покриття та за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя.

Через те, що слідчим на прохання експерта не були надані її рентгенівські знімки органів грудної клітки та не повідомлено її про проведення експертизи, що вбачається із висновку експерта, в неї були виявлені лише легкі тілесні ушкодження.

Згідно постанови від 27 лютого 2017 року (було допущено слідчим опечатку в даті постанови, невірно зазначено рік) кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001152 від 15 лютого 2018 року, було закрито у звязку з відсутністю в діях водія ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1ст. 286 КК України.

Після закриття кримінального провадження, копії матеріалів провадження були направлені до УПП міста Хмельницького, для складання протоколу про адміністративне правопорушення, однак через затягування часу із складання протоколу на час розгляду справи Хмельницьким міськрайонним судом, 10 квітня 2018 року провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_4 за

ст. 124 КУпАП, було закрито в звязку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Не зважаючи на те, що водію автобуса вдалося уникнути кримінальної та адміністративної відповідальності, факт ДТП був зафіксований і їй як потерпілій має бути відшкодована матеріальна і моральна шкода завдана її здоровю.

Таким чином, факт ДТП в результаті якого їй було завдано тілесні ушкодження підтверджується: копією витягу із ЄРДР від 15.02.2018 року, копією протоколу огляду місця ДТП від 15.02.2018 року, копією протоколу допиту ОСОБА_4 від 15.02.2018 року, копією висновку експерта №259, копією постанови про закриття кримінального провадження, копією протоколу про адміністративне правопорушення та копією постанови від 10 квітня 2018 року.

Згідно ч. 2, ч.5 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Досудовим розслідуванням було встановлено, що автобус «PAZ 4234» д.н.з ВХ5563АЕ, яким керував водій ОСОБА_4 належав ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СРБ083708 від 15.07.2006 року.

В результаті ДТП, вона перебувала 6 днів на стаціонарному лікуванні у відділенні нейрохірургії Хмельницької обласної лікарні та тривалий час не могла прийти до тями, що підтверджується копією виписного епікризу. Окрім тілесних ушкоджень встановлених висновком експерта, у неї також було діагностовано перелом 6 ребра зліва та глухота на праве вухо в результаті чого вона вимушена лікуватися до цього часу.

Після стаціонарного лікування вона продовжує амбулаторно лікуватися в Хмельницькій міській поліклініці, на момент подачі позову нею витрачено коштів на суму 1204 гривні 83 копійки.

Разом з тим, їй було заподіяно і моральну шкоду, яку вона оцінює в 20000 гривень, і яка пролягає у спричиненому їй фізичному болеві в момент ДТП та пережитому болеві від каліцтв під час лікування. Крім цього, після черепно-мозкової травми у неї постійно болить голова і вона вимушена вживати обезболюючі ліки. Також моральна шкода виразилась у постійних душевних хвилюваннях і переживаннях, через те, що вона не зможе повернутися до свого звичного активного способу життя.

Позивачка направила до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог та просить стягнути з відповідача 3906 гривень 38 копійок матеріальної шкоди та 20000 гривень заподіяної моральної шкоди.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав: судом обєктивно встановлено, що 15 лютого 2018 року, близько 18 години 40 хвилин, водій ОСОБА_4, керуючи автобусом «PAZ 4234» д.н.з ВХ5563АЕ, в порушення вимог п. «б» 2.3, п.16.2, п.18.1 ПДР України, здійснюючи маневр лівого повороту із вул. Подільської на вул. Соборну м. Хмельницького, для подальшого руху в напрямку до вул. Прибузька, наближаючись до регульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи, не зменшив швидкості руху та не зупинив керований ним транспортний засіб, внаслідок чого створив небезпеку та допустив наїзд на ОСОБА_2, коли вона перетинала проїзну частину вул. Соборної по регульованому пішохідному переході із ліва на право відносно напрямку руху автобуса.

Автобус «PAZ 4234» д.н.з ВХ5563АЕ, яким керував водій ОСОБА_4 належав ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СРБ083708 від 15.07.2006 року.

ОСОБА_3 відповідно до ліцензійної картки, виданої територіальним управлінням Головавтотрансінспекції у Хмельницькій області, має право здійснювати на автобусі «PAZ 4234» д.н.з ВХ5563АЕ внутрішні перевезення пасажирів автобусами.

У наслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку експерта №259 від 22 лютого 2018 року у неї виявлені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, рани мяких тканин тімяної ділянки голови, що могли утворитися як від удару тупим предметом, яким могла бути виступаюча зовнішня частина транспортного засобу, так і при падінні та ударі об тверде дорожнє покриття та за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя. На придбання ліків ОСОБА_2 було витрачено 3906 гривень 38 копійок, що підтверджується чеками, виписним епікризом.

27 лютого 2017 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001152 від 15 лютого 2018 року закрито у звязку з відсутністю в діях водія ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1ст. 286 КК України.

Постановою судді Хмельницького міськрайонного суду від 10 квітня 2018 року провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_4 за

ст. 124 КУпАП, було закрито в звязку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 заподіяно тілесні ушкодження, які відповідно до висновку №259 відносяться до легких ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя та виявленні у вигляді струсу головного мозку, рани тканин тімяної ділянки голови, що могли утворитися від удару тупим твердим предметом, яким могла бути виступаюча зовнішня частина транспортного засобу, так і при падінні потерпілої та ударі об тверде дорожнє покриття.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною другою статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до частини другою статті 1187 ЦК України - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частина 1 статті 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди і серед інших, наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

У ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Таким чином, ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст. 1167 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме винний водій.

Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними субєктами, у спеціальний спосіб тощо).

Правило генерального делікту закріплено у ст. 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст. 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди.

Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача.

За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача.

Статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості субєктного складу відповідальних осіб (коли обовязок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача.

Так, ст. 1187 ЦК України встановлює особливого субєкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки .

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України таким субєктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не є таким субєктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у звязку з виконанням своїх трудових (службових) обовязків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Зазначений висновок узгоджується і з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України та ч. 2 ст. 1187 ЦК України.

Положення ч. 1 ст. 1188 ЦК України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

В такому випадку обовязок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія.

Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Таким чином, положення ст. ст. 1187, 1188 ЦК України є спеціальними по відношенню до ст. 1167 ЦК України, у звязку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що слід стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3906 гривень 38 копійок матеріальної шкоди, 20000 гривень моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, ст..ст. 4, 12, 81, 258, 280, 354 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3906 гривень 38 копійок матеріальної шкоди, 20000 гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 704 гривні 80 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30 денний строк з дня складання повного судового рішення апеляційної скарги .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ід.н., проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2;

Відповідач: ОСОБА_3, ід.н. НОМЕР_1, проживає в

АДРЕСА_1.

Повний текст рішення виготовлений 26.11.2018 року.

Суддя: