ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

28 грудня 2018 року

м. Харків

справа № 643/9878/18

провадження № 22-ц/818/1138/18

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Кругової С.С., Маміної О.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Московського районного суду м. Харкова, постановлене 18 вересня 2018 року, під головуванням судді Сугачової О.О.,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Обґрунтовуючи свою позовну заяву, посилався на те, що 16.06.2016 в м. Харкові по пр. Тракторобудівників, 92 сталася доржньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ-21104» р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Toyota Prius» р/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 04.08.2017 року в діях водія ОСОБА_1 не встановлено порушення ПДР України внаслідок чого сталося ДТП 16.06.2016, провадження по справі про адміністративне правопорушення закрито за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Згідно висновку комплексної судової авто-технічної, фототехнічної експертизи відео-, звукозапису від 29.03.2017 року вбачається невідповідність ПДР України збоку водія ОСОБА_4 Внаслідок ДТП автомобілю позивача спричинено механічні ушкодження. Згідно звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «ВАЗ-21104», р/н НОМЕР_1, складає 21760,90грн. Також позивач зазначає, що ОСОБА_4 16.06.2016 з 19.00 год. до 22.00 год. перебував на посаді інспектора роти № 6 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП й був при виконанні службових і трудових відносинах з відповідачем. В результаті ДТП позивачу вчинено і моральну шкоду, яку останній оцінює в 15000 грн.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, спричинену внаслідок ДТП від 16.06.2016 року в розмірі 21760, 90 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704, 80 грн.

В апеляційній скарзі представник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу представник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що у разі відсутності преюдиційного доказу вини особи у завданні шкоди, зазначена обставина підлягає встановленню у ході розгляду цивільної справи. Винність особи у вчиненні ДТП, завданні шкоди у цивільній справі повинна бути доведена у загальному порядку на підставі доказів, якими відповідно до ст. 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Крім того звертає увагу суду на те, що відповідно до ст.. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: у разі настання страхового випадку страховки у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Зазначає, що цивільно-правова відповідальність УПП у м. Харкові, як власника наземного транспортного засобу на момент скоєння ДТП була застрахована страховиком - ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», про що свідчить Поліс обов'язкового страхування такої відповідальність, серія АІ № 8206918. Згідно із вказаним полісом страховою сумою, яка підлягає відшкодуванню у разі заподіяння майнової шкоди третій особі є 50 000 грн., тобто позовні вимоги ОСОБА_1 у розмірі 21760 грн. фактично покриваються страховою сумою відшкодування у відповідності до вказаного полісу.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга Департаменту патрульної поліції Національної поліції України підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.06.2016 в м. Харкові по пр. Тракторобудівників, 92 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ-21104» р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Toyota Prius» р/н НОМЕР_2.

Внаслідок ДТП автомобіль «ВАЗ-21104» р/н НОМЕР_1, що зареєстрований за ОСОБА_1 отримав механічні пошкодження.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 04.08.2017 року в діях водія ОСОБА_1 не встановлено порушення ПДР України внаслідок чого сталося ДТП 16.06.2016 року, провадження по справі про адміністративне правопорушення закрито за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

З висновку комплексної судової авто-технічної, фототехнічної та експертизи відео-, звукозапису від 29.03.2017 вбачається невідповідність ПДР України збоку водія ОСОБА_4

Такі обставини підтверджено копіями інформації Регіонального сервісного центру в Харківській області МВС України від 25.06.2017, постанови Московського районного суду м. Харкова від 04.08.2017, висновку комплексної судової авто-технічної, фототехнічної та експертизи відео-, звукозапису від 29.03.2017 (а.с.05-17).

Отже,внаслідок порушення 16.06.2016 ПДР України з боку водія автомобіля «Toyota Prius» р/н НОМЕР_2 ОСОБА_4 сталося ДТП та автомобілю позивача спричинено механічні ушкодження.

Як вбачається із звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «ВАЗ-21104», р/н НОМЕР_1, складає 21760,90грн. (а.с.18-32).

До суду апеляційної інстанції Департаментом патрульної поліції Національної поліції України надано Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/8206918, з якого вбачається, що страхова сума, яка підлягає відшкодування у разі заподіяння майнової шкоди третій особі 50 000 грн.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування").

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу(далі - ЦК) України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина першастатті 10 Закону України "Про страхування").

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов'язкову форми страхування (стаття 5 Закону України "Про страхування"). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України "Про страхування"). Втім, законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов'язкового страхування в Україні визначені у ;an=497982">статті 7 Закону України "Про страхування". До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченомуЗаконом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів",зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об'єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50 000 на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

За загальним правилом, викладеним у пункті 5 частини першої статті 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов'язку перед страховиком, зокрема з надання своєчасного повідомлення про настання страхового випадку.

Так, підпункт 33.1.4 (до набрання чинності Законом N 3045-VI від 17 лютого 2011 року - підпункт 33.1.2) пункту 33.1 статті 33 вказаного Закону в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачав, що у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

У випадку невиконання чи неналежного виконання страхувальником вказаного обов'язку страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника (підпункт 38.1.1 ("ґ") пункту 38.1 статті 38 зазначеного Закону).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Колегія суддів вважає, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку була застрахована, то обов'язок відшкодувати шкоду покладається на його страховика. Матеріали справи не містять даних про те, що позивач звертався до страхової компанії із заявою про сплату страхового відшкодування та отримав відмову у виплаті такого відшкодування, тому у задоволенні позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП у розмірі 21 760,90 грн. необхідно відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2018 року в частині стягнення матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП у розмірі 21 760,90 грн., у задоволенні позову в цій частині відмовити - скасувати.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна