Ухвала

26 грудня 2018 року

місто Київ

справа № 333/3233/17

провадження № 61-25490св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Комунальна установа «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_4 про відмову від касаційної скарги на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2017 року у складі судді Кулик В. Б. та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 01 березня 2018 року у складі колегії суддів: Воробйової І. А., Бєлки В. Ю., Онищенка Е. А.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Комунальної установи «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради (далі - КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня») про визнання незаконним звільнення, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов обґрунтовувала тим, що вона працювала на посаді старшої медичної сестри проктологічного відділення КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» з 2008 року до дня звільнення. 31 травня 2017 року позивача ознайомлено з наказом про її звільнення від 30 травня 2017 року з посади старшої сестри медичної проктологічного відділення за основною посадою та за посадою за сумісництвом - у зв'язку з скороченням штату працівників та відмовою від переведення на іншу роботу відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Вважає звільнення незаконним, посилаючись на те, що при звільненні відповідач не врахував її переважне право на залишення на роботі та проігнорував лист виборного органу Первинної профспілкової організації Вільної профспілки медичних працівників України КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» щодо непогодження звільнення ОСОБА_4 У зв'язку з цим просила визнати незаконним її звільнення з посади старшої сестри медичної проктологічного відділення КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня», визнати незаконним та скасувати наказ головного лікаря КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» від 30 травня 2017 року № 103-О, поновити на її роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 21 829, 99 грн.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовувалось тим, що з урахуванням, своєчасного попередження про скорочення штату, відмови позивача на переведення на іншу посаду та наявність іншого більш кваліфікованого працівника, у діях відповідача відсутні порушення трудового законодавства.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 01 березня 2018 року рішення суду першої залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивувалось тим, що звільнення позивача проведено правомірно та з дотриманням строку і порядку, встановленого трудовим законодавством, судом першої інстанції повно з'ясовано обставини справи, оцінені надані сторонами докази та правомірно відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 01 березня 2018 року, справу передати на новий розгляд.

Ухвалою Верховного Суду від 23 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у цій цивільній справі.

ОСОБА_4 у листопаді 2018 року звернулася до суду із заявою про відмову від касаційної скарги.

У листі, направленому Верховним Судом, заявнику роз'яснено наслідки закриття касаційного провадження у справі та право відкликати заяву про відмову від касаційної скарги.

ОСОБА_4 у грудні 2018 року подала до суду заяву, в якій підтримала відмову від касаційної скарги та повідомила, що наслідки закриття провадження у справі їй відомі та зрозумілі.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини четвертої статті 398 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати касаційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення касаційного провадження. У разі відмови від касаційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги, постановляє ухвалу про закриття касаційного провадження.

За правилом частини п'ятої статті 398 ЦПК України у разі закриття касаційного провадження у зв'язку з відмовою від касаційної скарги на судові рішення повторне оскарження цих рішень особою, яка відмовилася від скарги, не допускається.

Зважаючи на те, що заява про відмову від касаційної скарги подана до закінчення касаційного провадження, заявнику наслідки, передбачені частиною п'ятою статті 398 ЦПК України, відомі та зрозумілі, вона підлягає задоволенню, а касаційне провадження - закриттю.

Керуючись статтею 396, 398 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Прийняти відмову ОСОБА_4 від касаційної скарги.

Касаційне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Комунальної установи «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради про визнання незаконним звільнення, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 01 березня 2018 року закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик