ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року

Справа № 641/1660/18 (категорія: спадкові)

Провадження № 22-ц/818/537/18

Харківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача: Кіся П.В.,

суддів: Бурлака І.В., Коваленко І.П.

за участю секретаря: Пузікової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради

на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 липня 2018 року (суддя - Чайка І.В.)

у цивільній справі (№ 641/1660/18) за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради, третя особа: Дванадцята Харківська державна нотаріальна контора

про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

встановив:

23.03.2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом в якому просила встановити факт, що ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року є рідною матір'ю ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_2) та визнати право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_2, після смерті її матері - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 позивач посилається на те, що її мати ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року. Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_2. Вона у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак постановою державного нотаріуса від 28.11.2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, оскільки в свідоцтві про смерть, матір позивача записана - ОСОБА_3, тоді як в свідоцтві про шлюб, згідно з яким прізвище матері було змінено з ОСОБА_3 - на ОСОБА_3, її ім'я вказано ОСОБА_3. Таким чином , у зв'язку з відсутністю в документів, що підтверджують родинний зв'язок між позивачем та її матір'ю, позивачу було відмовлено у вчиненні відповідних нотаріальних дій.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 липня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені

Суд вирішив: встановити факт родинних відносин, а саме: що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 є донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року; визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Додатковим рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2018 року суд вирішив стягнути з Харківської міської ради на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 698 грн. 20 коп.

В апеляційних скаргах ХМРпросить рішення суду від 31.07.2018 року та додаткове рішення від 31.07.2018 року скасувати і відмовити у задоволені позову ОСОБА_2 у повному обсязі.

Обґрунтовуючи скарги ХМР вказує, що позивачем до суду не надано належних та допустимих доказів, а саме: інформації з відділу реєстрації актів цивільного стану щодо реєстрації актового запису про зміну ім'я з ОСОБА_3 на ОСОБА_3, інформації з Державної архівної служби України щодо встановлення родового та родинного зв'язку, не надано відомостей щодо неможливості внесення змін уповноваженою організацією до свідоцтва про народження позивача - ОСОБА_2. Апелянт вказує, що позивачем до суду не надано вичерпний перелік документів, необхідний для підтвердження права власності у спадкодавця на квартиру АДРЕСА_1, зокрема відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на час звернення до суду.

Крім того, Харківська міська рада не згодна з зазначеним додатковим рішенням суду щодо стягнення з Харківської міської ради судового збору у розмірі 3698 грн. 20 коп. на користь позивача, вказуючи, що міська рада не порушувала права ОСОБА_2., не чинила перешкод останній для подання нею заяви до нотаріальної контори, збирання доказів, отримання відповідної інформації, а відтак і не повинна сплачувати судовий збір щодо прийняття останньою спадщини після смерті ОСОБА_3, подання позову до суду є виключно правом особи у зв'язку із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що судом першої інстанції було враховані всі обставини справи, пояснення свідків та було постановлено обґрунтоване рішення. Також вказала, що вона не зазначала, що її мати змінила ім'я з ОСОБА_3 на ОСОБА_3, як це зазначено в апеляційній скарзі. Вона вказувала що, в свідоцтві про народження її матері російською мовою зазначено ім'я «ОСОБА_3», а в її свідоцтві про народження ім'я матері зазначено українською мовою «ОСОБА_3». В інших документах її матері в свідоцтві про шлюб російською мовою «ОСОБА_3», в свідоцтві про смерть ім'я записано українською «ОСОБА_3». Тому вона і зазначала у позові, що є розбіжності в документах. При зверненні до РАГС, 25.04.2018 року їй було видано повторне свідоцтво серії НОМЕР_1 про її народження, де у графі батько було доповнено - по батькові ОСОБА_16, а в графі мати-прізвище, ім'я та по батькові запис залишився без змін. Тому вона вважає, що при видачі свідоцтва про її народження, було помилково зроблено переклад та замість правильно «ОСОБА_3» було помилково вказано ім'я матері «ОСОБА_3».

Крім того, вказує позивач, в судовому засіданні була досліджена надана суду належним чином посвідчена копія спадкової справи № 02-14 від 29.03.2016 року, заведеної після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року, із якої вбачається що 29.03.2016 року до Дванадцятої Харківської нотаріальної контори зверталась позивач із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, вказавши, що спадщину вона приймає. Згідно з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 29.03.2016 року, інші спадкові справи після смерті ОСОБА_3- відсутні.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскарженого судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв'язку з його смертю.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1. ( а.с.17)

Згідно копії свідоцтва про шлюб укладеного ІНФОРМАЦІЯ_3 між ОСОБА_3, 1920 року народження та ОСОБА_12, прізвище дружині присвоєно «ОСОБА_3» ( а.с.19)

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 15 липня 1993 року, ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 ( а.с.22)

Крім того, право власності на вказану квартиру за ОСОБА_3 підтверджується довідкою КП « Харківське міське бюро технічної інвентаризації». ( а.с.28)

ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_3 померла у віці 95 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 09.03.2016 року. (а.с.18)

Отже, після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на спадкове майно - квартиру АДРЕСА_2

Як вбачається з наданої суду посвідченої копії спадкової справи № 02-14 від 29.03.2016 року, заведеної після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року, до Дванадцятою Харківської нотаріальної контори звернулася 29.03.2016 року ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, вказавши, що спадщину вона приймає на підставі заповіту посвідченого 7-ою ХДНК 19.04.2006 року за р.№ 1-868.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 29.03.2016 року, інші спадкові справи після смерті ОСОБА_3 - відсутні.

Згідно листа КП «Жилкомсевіс» від 07.11.2016 року вбачається, що ОСОБА_3 на час смерті була зареєстрована одна за адресою АДРЕСА_2.

Згідно заповіту від 19.04.2006 року ОСОБА_3 належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_2 заповіла своїй доньці - ОСОБА_2.

Крім того, з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 29.03.2016 року вбачається, що вищевказаним заповітом від 19.04.2016 року, були скасовані всі інші заповіти, складені до цього.

Постановою державного виконавця Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 28.11.2017 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві, а також існування розбіжностей щодо родинного зв'язку між спадкодавцем та позивачем - ОСОБА_2 по справі.

Як вбачається з Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 07.12.2017 року, ОСОБА_2 10.11.1956 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_13, змінивши своє прізвище «ОСОБА_2» на шлюбне прізвище «ОСОБА_2». (а.с.16)

Згідно Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 03.05.2018 року, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 року зареєструвала шлюб зі ОСОБА_15, змінивши своє прізвище «ОСОБА_2» на шлюбне прізвище «ОСОБА_2». ( а.с.78)

Отже, дівоче прізвище позивача по справі «ОСОБА_2», що підтверджується вищевказаними Витягами про державну реєстрацію актів цивільного стану громадян.

Згідно свідоцтва про народження, виданого повторно серії НОМЕР_1 від 25.04.2018 року, батьками ОСОБА_2, тобто позивача по справі є ОСОБА_16 та ОСОБА_3.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглянувши справу, суд на підставі наданих йому доказів вірно встановив фактичні обставини справи в межах заявлених вимог.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду, оскільки воно обґрунтоване і постановлене у відповідності із законом.

Доводи апеляційної скарги ХМР не спростовують висновки суду та не містить даних, які б свідчили про наявність передбачених законом підстав для скасування чи зміни рішення суду.

Апеляційна скарга за змістом ідентична відзиву на позовну заяву від 10.05.2018 року (а.с. 58-61), якому судом першої інстанції було надано належну правову оцінку.

Доводи представника ХМР в апеляційній скарзі на додаткове рішення в тій частині, що ХМР не чинила перешкод останній для подання нею заяви до нотаріальної контори, у збирання доказів, в отримання відповідної інформації, а тому і немає підстав для покладення на ХМР тягару по сплаті судових витрат, колегія суддів відхиляє, оскільки обставини, на які посилається апелянт, не свідчать про наявність підстав для розподілу судових витрат у інший спосіб, ніж це передбачено статтею 141 ЦПК України.

Крім того, зважує і на ту обставину, що представник ХМР, заперечуючи проти позову в суді першої інстанції та оскаржуючи рішення суду першої інстанції, так і не надав доказів, які б спростовували доводи ОСОБА_2 та не надав доказів, які б свідчили, що спір виник з вини ОСОБА_2, що саме вона діяла несумлінно, а не посадові особи органів РАГСу, інших реєстраційних служб, які у минулому припустилися помилки при виготовленні документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду та додаткового рішення першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 367, 368, ст. 371, ст. 372, п.6 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384, ст. 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Харківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 липня 2018 року залишити без змін.

Додаткове рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 грудня 2018 року

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: І.В. Бурлака

І.П. Коваленко