Постанова

Іменем України

26 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 454/243/16-ц

провадження № 61-18774св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Товариство з обмеженою відповідальністю «Терра-Віта»,

треті особи: Стенятинська сільська рада, Об'єднання співвласників майнових паїв цілісного майнового комплексу «Стенятинське»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 23 вересня 2016 року у складі судді Адамович М. Я. та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 25 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Ніткевича А. В., Бойко С. М., Копняк С. М.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Товариства з обмеженою відповідальністю «Терра-Віта» (далі - ТОВ «Терра-Віта»), треті особи: Стенятинська сільська рада, Об'єднання співвласників майнових паїв цілісного майнового комплексу «Стенятинське» (далі - Об'єднання ЦМК «Стенятинське»), про визнання недійсним та скасування протоколу загальних зборів.

Позовна заява мотивована тим, що 07 серпня 2015 року з ініціативи відповідачів та за їх участю скликано та проведено збори членів Об'єднання співвласників майнових паїв цілісного майнового комплексу ТОВ «Стенятинське», протоколом № 1 яких проведено виділ в натурі майна пайового фонду. Вважає, що збори скликано та проведено з порушенням вимог закону, як щодо порядку скликання, так і щодо наявного кворуму, а також порядку ухвалення рішення про виділення майна в натурі окремим пайовикам.

Зазначає, що відповідачі не є членами Ради Об'єднання ЦМК «Стенятинське» та не зверталися до Ради Об'єднання з вимогою про проведення позачергових зборів у місячний термін до дня проведення зборів, зазначені збори Радою Об'єднання не скликалися, що є порушенням процедури їх скликання.

У протоколі № 1 зазначено, що на зборах присутні 324 пайовики, у тому числі за довіреностями - 160 членів, за свідоцтвами членів ЦМК ТОВ «Стенятинське» - 105, за договорами купівлі-продажу 48 членів та 11 членів за свідоцтвами про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, що становить понад 60 % від загальної кількості пайовиків, які на момент проведення зборів мають право голосувати.

Проте позивач вважає, що це не відповідає дійсності, оскільки учасники зборів не володіли необхідною кількістю голосів для проведення легітимних зборів, так як підрахунок голосів проводився за усними повідомленнями учасників без підрахунку наявних свідоцтв про право власності на майновий пай та довіреностей.

Відповідно до пункту 4.4 Положення про Об'єднання співвласників ЦМК ТОВ «Стенятинське», затвердженого загальними зборами співвласниками ЦМК

від 25 червня 2000 року, загальні збори Об'єднання вважаються правомочними якщо в них приймають участь не менше як 60 % учасників або їх представників, а оскільки фактична кількість пайовиків та наявність у них необхідної кількості голосів для прийняття правомочного рішення не підраховувалася, є підстави вважати що збори були нелегітимними. Оригінали свідоцтв про право власності на майновий пай та доручення для підрахунку відповідачі не надали.

Крім того, на загальних зборах вирішувались питання про виділення майнових паїв в натурі майна ЦМК, хоча списки пайовиків та розмір їх майнового паю на збори надані

не були, а виділити в натурі майнові паї без врахування зазначених обставин неможливо, оскільки при цьому має бути дотримана структура пайового фонду, яка визначається з врахуванням розміру майнового паю.

Рішення загальними зборами приймались незаконно, оскільки відповідно до пункту 4.3 Положення, рішення з питань пов'язаних із відчуженням майна ЦМК приймаються більшістю в 75 % голосів, представлених на загальних зборах, однак, необхідної кількості голосів для розгляду питань про виділення майна майнового комплексу та прийняття з цього питання правомочного рішення на загальних зборах не було, що є значним порушенням вимог закону.

Крім того, під час зазначеного розподілу майна пайового фонду в перелік безпідставно включено та виділено пайовикам майно, що є власністю ТОВ «Стенятинське», яке передано за рішенням загальних зборів товариству в рахунок погашення боргів реорганізованого ССП «Стенятинська» та які погасило ТОВ «Стенятинське» за рахунок власних коштів від господарської діяльності.

Вважає, що оскільки кворуму для скликання та проведення загальних зборів ЦМК та вирішення питань стосовно виділення майна не було, збори є неправомочними, а протокол загальних зборів членів Об'єднання співвласників майнових паїв ЦМК ТОВ «Стенятинське» від 07 серпня 2015 року № 1 є недійсним та повинен бути скасований.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 23 вересня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що загальні збори проведені з дотриманням цивільно-правових норм, а тому підстави визнавати їх неправомочними відсутні.

Додатковим рішенням Сокальського районного суду Львівської області

від 05 грудня 2016 року у задоволенні вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення понесених судових витрат відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 25 квітня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_9 відхилено. Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 23 вересня 2016 року залишено без змін.

Постановляючи ухвалу про відхилення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У травні 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 23 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 25 квітня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами першої і апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди ухвалили рішення без дослідження доказів на підтвердження наявності кворуму для проведення зборів, оскільки ні при проведенні, ні під час розгляду справи судами підрахунок осіб, що мають право участі в зборах та кількість повноважних учасників зборів не перевірявся, а ОСОБА_4 станом на 07 серпня 2015 року не мав дійсних доручень від 105 пайовиків, тому не міг представляти їхні інтереси при головуванні.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 травня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказану справу передано до Верховного Суду.

Станом на час розгляду справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу ОСОБА_4

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судом встановлено, що Положення про Об'єднання співвласників ЦМК ТОВ «Стенятинське», розташованого у с. Стенятин, Сокальського району Львівської області, затверджено Загальними зборами співвласників ЦМК 25 червня 2000 року.

Об'єднання створено відповідно до Закону України «Про об'єднання громадян» та Закону України «Про власність» без прав самостійної юридичної особи.

Відповідно до пункту 4.2 Положення про об'єднання співвласників ЦМК ТОВ «Стенятинське», вищим органом управління Об'єднання є загальні збори його членів та їх представників. До компетенції загальних зборів входить, зокрема погодження питань, пов'язаних із відчуженням майна цілісного майнового комплексу.

Згідно із пунктом 4.4 Положення про Об'єднання співвласників ЦМК ТОВ «Стенятинське», загальні збори Об'єднання вважаються правомочними, якщо в них беруть участь не менше як 60 % учасників або їх представників.

Чергові загальні збори Об'єднання скликаються Радою Об'єднання не рідше одного разу на рік і не пізніше другого кварталу поточного року за підсумками попереднього. Позачергові збори скликаються з ініціативи Ради Об'єднання або на вимогу не менш як 20 відсотків членів Об'єднання в місячний термін із дня отримання Радою такої вимоги (пункт 4.5 Положення).

Встановлено, що управління агропромислового розвитку Сокальської РДА листом

від 14 травня 2015 року № 01-08/422 рекомендувало голові Стенятинської сільської ради до 01 серпня 2015 року провести інвентаризацію земель запасу, які знаходяться за межами населеного пункту та до 01 липня 2015 року провести збори власників майнових паїв, які ще їх не реалізували з метою створення об'єднання, обрання голови та передачі належного їм майна.

Рішенням Стенятинської сільської ради Сокальського району Львівської області

від 26 червня 2015 року № 541 вирішено звернення управління агропромислового розвитку Сокальської РДА від 14 травня 2015 року № 01-08/422 взяти до відома, провести інвентаризацію земель запасу за межами населеного пункту до 01 серпня 2015 року та ініційовано проведення зборів майнових пайовиків, що не визначились до 01 серпня 2015 року.

Згідно із протоколом № 1 Загальних зборів членів Об'єднання співвласників майнових паїв ЦМК ТОВ «Стенятинське» від 07 серпня 2015 року на зборах присутні: пайовики - 324 (у тому числі за довіреностями - 160), за свідоцтвами членів ЦМК ТОВ «Стенятинське» - 105 (відповідно до рішення лічильної комісії), за договорами купівлі-продажу - 48 (відповідно до рішення лічильної комісії) та 11 за свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, що становить понад 60 % загальної кількості пайовиків, які на момент проведення зборів мають право голосувати.

Відповідно до протоколу засідання лічильної комісії ЦМК ТОВ «Стенятинське»

від 07 серпня 2015 року, за наслідками перевірки свідоцтв про право власності на майнові паї встановлено наступну кількість голосів: ОСОБА_4 - 105 голосів на основі свідоцтв ЦМК ТОВ «Стенятинське»; ОСОБА_5 - 162 голоси на основі свідоцтв про право власності на майнові паї і довіреностей; ТОВ «Терра-Віта» -

38 голосів на основі свідоцтв; ОСОБА_11 - 10 голосів на основі свідоцтв; 9 голосів особисто присутніх на зборах пайовиків: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_10, ОСОБА_15, ОСОБА_16

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 10 ЦПК України 2004 року кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 57 ЦПК України

2004 року).

Відповідно до статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених статтею 61 цього Кодексу. Указане правило діє, якщо в нормах матеріального права не має вказівки про перерозподіл обов'язків доказування.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб'єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об'єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов'язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди виходили з того, що збори скликані належним чином, кворум дотриманий, всі присутні на зборах не мали претензій до процедури їх проведення, погодились з усіма прийнятими рішеннями, при цьому протокол лише фіксує наявність певних подій чи проведення деяких дій, і сам по собі не є тим правовим актом, законність чи дійсність якого може оспорюватися в судовому порядку, тому в цьому випадку має місце неправильний спосіб захисту права, оскільки, у разі обґрунтованості позовних вимог, недійсним визнається рішення загальних зборів оформлене відповідним протоколом.

Наведені в касаційній скарзі доводи про те, що суди ухвалили рішення без дослідження доказів на підтвердження наявності кворуму для проведення зборів, оскільки ні при проведенні, ні під час розгляду справи судами, підрахунок осіб, що мають право участі в зборах та кількість повноважних учасників зборів, не перевірявся, а ОСОБА_4 станом на 07 серпня 2015 року не мав дійсних доручень від 105 пайовиків, тому не міг представляти їхні інтереси при голосуванні, не заслуговує на увагу, оскільки протокол загальних зборів не є актом, законність чи дійсність якого може оспорюватися в судовому порядку, а вимоги про скасування рішення таких зборів позивачем не заявлялися.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків першої і апеляційної інстанцій та не дають підстав вважати, що судами порушено норми процесуального права, та по своїй суті зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку не допускається.

При цьому Верховним Судом враховано, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

З урахуванням того, що доводи касаційної скарги є ідентичними доводам позовної заяви та доводам апеляційної скарги заявника, яким судами надана належна оцінка, Верховний Суд доходить висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 23 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 25 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С.О. Погрібний

Г.І. Усик