Провадження 2/235/1001/18
Справа 235/1665/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі головуючого - судді Філь О.Є.

за участю секретаря судового засідання Кучерявого М.Ю.

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, представника третьої особи Діма О.І.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Покровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи орган опіки та піклування Гришинської сільської ради Донецької області, орган опіки та піклування Родинської міської ради Донецької області, про визначення місця проживання дитини з батьком та скасування нарахування аліментів за рішенням суду, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 10.04.2018 року звернувся з позовом до ОСОБА_3, треті особи орган опіки та піклування Гришинської сільської ради Донецької області, орган опіки та піклування Родинської міської ради Донецької області, про визначення місця проживання дитини з батьком та скасування нарахування аліментів за рішенням суду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач ОСОБА_1 зазначив, що він є батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження.

Він та відповідач не дійшли згоди щодо місця проживання дочки, зараз дитина проживає з відповідачем. Він не згоден з цим, наполягає на визначенні місця проживання дитини разом з ним.

Вважає, що в інтересах доньки проживати саме разом з ним, а не з матір'ю.

Він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1. Йому та його матері належить на праві власності по 1/2 частини зазначеного домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу від 08.11.2006 року.

Згідно з актом обстеження спеціалістами органу опіки та піклування Гришинської сільської ради за його місцем проживання створені всі необхідні умови для проживання, розвитку та виховання дитини. З його матір'ю у дитини добрі стосунки.

Він з самого дитинства постійно піклується про дитину, допомагає їй матеріально, створив умови для заняття донькою музикою. Дитина вказує на своє бажання жити разом з ним.

Разом з тим, він не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача з донькою і готовий сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлена піклування матері.

За місцем проживання та роботи він характеризується позитивно, працює в ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» з 29.03.2017 року на посаді розфасовувача м'ясопродуктів відділення упакування напівфабрикатів. Його заробітна плата згідно довідці за період з березня 2017 року по січень 2018 року склала 59453,96 грн.

Відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, вживає алкогольні напої, залишає дитину одну в квартирі, іноді забуває погодувати. Відповідач надавала йому дитину для проживання, бо їй ніколи було займатися нею, оскільки вона влаштовувала своє особисте життя. На сьогоднішній день перешкоджає його спілкуванню з дитиною. Сплачені ним аліменти витрачає на своє утримання, а не на утримання дитини та її розвиток.

Таким чином, він вважає, що в інтересах дитини необхідно визначити місце проживання разом з ним.

Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, оскільки дитина буде проживати з ним, то позивач вважає за необхідне скасування нарахування аліментів, які були нараховані рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, підтримали доводи, викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3, представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі, просили відмовити в їх задоволенні, надали відзив на позовну заяву, згідно якому посилались на висновок органу опіки та піклування Родинської міської ради щодо недоцільності визначення місця проживання дитини разом з батьком. Відповідач зазначила, що вона належним чином виконує свої батьківські обов'язки, дочка нормально ставиться до неї, як до матері, любить її, відповідачка має самостійний дохід, спиртними напоями та наркотичними засобами не зловживає, аморальний спосіб життя не веде, тому вважає, що дочка повинна проживати з нею.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Гришинської сільської ради в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Родинської міської ради сільської ради в судовому засіданні пояснила, що відповідач ОСОБА_3 батьківські обов'язки щодо своєї дочки ОСОБА_7 виконує належним чином, дівчинка завжди охайна, доглянута, в квартирі, де проживає дівчинка разом з матір'ю створені всі умови для нормального розвитку дитини, в квартирі закінчується на теперішній час ремонт, в ній затишно та охайно. Дівчинка однаково добре ставиться як до батька, так і до матері. Мати приділяє достатньо уваги для її виховання, ОСОБА_3 позитивно характеризується, алкогольних напоїв не вживає. Дівчинка навчається в школі міста Родинське, підстави для визначення місця проживання дитини разом з батьком ОСОБА_1 в с. Гришине відсутні.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засідання пояснила, що вона є секретарем Гришинської сільської ради. Знає, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є дитина. Вони звертались в лютому 2018 року до сільської ради з приводу реєстрації. Про цю сім'ю вона сказати нічого не може, в її присутності розписок ніяких вони не писали.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона працює в.о. директора Гришинського НВК. Вона знає сторін по справі, як батьків ОСОБА_7, які привели дівчинку до школи в середині листопада 2017 року, мати пояснила, що дитина буде проживати з батьком. За час навчання дитина змінилася, її полюбили діти, батько займався з дочкою, мати вони не бачили до середини лютого 2018 року. В розмові з дівчинкою, вона казала, що хоче жити з батьком. Мати в лютому привезла довідку з Родинської ЗОШ № 8 про те, що дитину зараховують до школи, та попросила відпустити дитину.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що вона є фахівцем з соціальної роботи, познайомилась з сім'єю ОСОБА_1 в листопаді 2017 року, відвідала сім'ю, запропонувала соціальний супровід. Батько створив належні умови для дитини, дівчинка почала відвідувати районну школу мистецтв. В школі відвідувала гурток «Веселі нотки», в класі всього 11 учнів, тому увага вчителя була достатньою. Дівчинка казала, що хоче жити з батьком, оскільки боїться, що мати буде вживати алкоголь.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши докази у справі в їх сукупності, з'ясувавши обставини, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У ст. 78 ЦПК України щодо допустимості доказів зазначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми доказами є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них.

Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування.

Судом встановлено, що під час перебування у шлюбі у сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народилась дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 19).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 липня 2010 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 у розмірі ? частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.06.2010 року, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 138).

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23.06.2018 року було задоволено заяву ОСОБА_3 про видачу дублікату виконавчого листа про стягнення аліментів, оскільки 02.08.2012 року виконавчий лист за належністю було направлено до Калінінського РУЮ м. Донецка, станом на 16.04.2018 року виконавчий лист № 2-4992/10 від 07.07.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_7 повторно на виконання не надходив (а.с. 139).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 аліменти з останнього місця роботи ПрАТ АПК-ІНВЕСТ, де він працює з березня 2017 року, не сплачував, в зв'язку з втратою виконавчого листа. Аліменти були утримані з його заробітної плати лише за один остінній місяць. Зазначена обставина сторонами не оспорювалась.

Батько дитини - позивач ОСОБА_1 з 29.03.2017 року працює в ПрАТ АПК-ІНВЕСТ розфасовувачем, отримує стабільний дохід, за місцем роботи та місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 9-11, 20).

Мати дитини - відповідач ОСОБА_3 з 15.03.2018 року працює продавцем-консультантом в ТОВ «АТБ-маркет», отримує стабільний дохід, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно (а.с. 50-54).

Згідно акту обстеження умов проживання позивача ОСОБА_1 від 22.02.2018 року за адресою: АДРЕСА_1, створені всі умови для нормального проживання, виховання та розвитку дитини (а.с. 15), зазначений будинок належить на праві власності по ? частині позивачу та його матері ОСОБА_13 згідно договору купівлі-продажу (а.с. 17).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї відповідача ОСОБА_3 від 02 травня 2018 року за адресою: АДРЕСА_2, також створені всі належні умови для проживання, виховання та нормального розвитку дитини, встановлено, що дитина зареєстрована та проживає в зазначеній квартирі разом з матір'ю ОСОБА_3 та її чоловіком ОСОБА_14 (а.с. 48). Згідно довідці з місця проживання дитина за вказаною адресою зареєстрована з 01.09.2016 року (а.с. 51).

Органом опіки та піклування Гришинської сільської ради 21.03.2018 року було надано висновок щодо доцільності визначення місця проживання ОСОБА_7 в сім'ї батька, що відповідатиме її інтересам (а.с. 16).

Органом опіки та піклування Родинської міської ради на адресу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області 11.05.2018 року був наданий висновок про те, що відсутні підстави для визначення місця проживання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем проживання її батька. Згідно зазначеного висновку мати ОСОБА_3 приділяє достатньо уваги вихованню та навчанню доньки, ходить на батьківські збори, дівчинка приходить до школи завжди з вивченими домашніми завданнями, у дитини є гроші на обід у школі, дівчинка відвідує театральний гурток та бере участь у різних шкільних та міських заходах (а.с. 62-63).

Згідно вимог ч.ч. 4-6 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо визначення місця проживання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд враховує, що з висновку органу опіки та піклування Родинської міської ради вбачається, що на засіданні комісії були присутні як позивач ОСОБА_1, так і відповідач ОСОБА_3 В той же час з висновку органу опіки та піклування Гришинської сільської ради взагалі не вбачається, чи була присутня на засіданні комісії відповідач ОСОБА_3, чи запрошувалась вона на засідання. Тому, керуючись ч. 6 ст. 19 СК України, суд визнає висновок органу опіки та піклування Гришинської сільської ради недостатньо обґрунтованим, оскільки при його складанні не було проведено обстеження умов проживання відповідача ОСОБА_3, з якою проживає дитина, тому він суперечить інтересам дитини.

На час звернення позивача з зазначеним позовом до суду дитина проживала з матір'ю в м. Родинське, навчалась у Родинській ЗОШ № 8, де в неї було стабільне середовище. Всупереч свого процесуального обов'язку позивач не надав до справи належних і допустимих доказів на підтвердження того, що мати неналежним чином опікувалася дитиною або зловживала алкогольними напоями.

Дослідивши всі докази у справі та вислухавши пояснення свідків, суд встановив, що як за місцем проживання батька, так і за місцем проживання матері створені належні умови для проживання, розвитку та належного виховання дитини, обидві сторони позитивно характеризуються, мають стабільних дохід, дитина однаково прихильна як до батька, так і до матері.

Задля прийняття обґрунтованого рішення, ухваленого в інтересах дитини, необхідне всебічне дослідження всіх обставин, що мають значення для з'ясування ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_10 підтвердили, що під час проживання дитини з батьком - позивачем ОСОБА_1 в період з середини листопада 2017 року до середини лютого 2018 року, батько належним чином піклувався про дочку, створив умови для її розвитку та навчання, дівчинка проживала з батьком та навчалась в Гришинському НВК зі згоди матері ОСОБА_3

В той же час судом встановлено, що за весь час проживання дитини з матір'ю ОСОБА_3 в м. Родинське для дівчинки також були створені всі належні умови для її проживання, виховання та розвитку. Так, згідно характеристики ОСОБА_1 з Родинської ЗОШ № 8, яка була надана самим позивачем, вбачається, що мати приділяє належну увагу вихованню доньки (а.с. 13). Про активну участь дівчинки в житті школи та її досягнення свідчать чисельні грамоти, якими вона була нагороджена під час навчання в Родинській ЗОШ № 8, тобто під час проживання з відповідачкою ОСОБА_3 (а.с. 55-57).

З довідки амбулаторії за місцем проживання відповідачки ОСОБА_3 від 02.05.2018 року вбачається, що за медичною допомогою для дитини ОСОБА_7 разом з нею звертається мати (а.с. 52), до психіатричного кабінету Покровської ЦРЛ ОСОБА_7 також зверталась в супроводі матері та проходила курси лікування (а.с. 105). Крім того, відповідач ОСОБА_3 зверталась за медичною допомогою для дочки ОСОБА_7 до сімейного лікаря та лікаря-фтизіатра (а.с. 96), що свідчить про те, що відповідачка ОСОБА_3 приділяє належну увагу здоров'ю дочки, піклується про неї.

Дійсно, позивачем ОСОБА_1 була надана суду довідка від 11.06.2018 року про те, що ОСОБА_3 у КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Покровська» з 16.09.2016 року перебуває на «Д» обліку з приводу синдрому залежності від алкоголю (а.с. 80). Як пояснила в судовому засіданні відповідач ОСОБА_3, вона дійсно в 2016 році з власної ініціативи звернулась до наркологічного диспансеру з приводу лікування від алкогольної залежності, всі рекомендації лікаря-накрколога виконувала, своєчасно з'явлалася для чергового огляду, в теперішній час вона алкогольні напої не вживає. Жодних доказів того, що в теперішній час відповідач ОСОБА_3 зловживає спиртними напоями, позивачем ОСОБА_1 не надано. Допитані в судовому засіданні свідки пояснили, що їм не відомо про те, що відповідач ОСОБА_3 зловживає спиртними напоями. А представник органі опіки та піклування Родинської міської ради в судовому засіданні підтвердила, що ОСОБА_3 не вживає спиртних напоїв.

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не чинить перешкод позивачу ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною, навпаки влітку 2018 року за спільною домовленістю сторін дівчинка деякий час проживала з батьком, хоча у сторін і виникли деякі непорозуміння з приводу відпочинку на морі. З кінця літа 2018 року дівчинка ОСОБА_7 знову проживає з відповідачкою ОСОБА_3, яка підготувала її до школи, придбала шкільні канцелярські приладдя, одяг, взуття, разом з дівчинкою відвідала лікарів з метою отримання медичної довідки для школи. З 1 вересня 2018 року дівчинка відвідує Родинську ЗОШ № 8. Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 утримує у себе одяг дочки ОСОБА_7 та погоджується передати його дитині лише за умови, що він буде мати можливість бачитись з дитиною, саме тому мати була вимушена купити дівчинці новий одяг.

Посилання позивача, що відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, вживає алкогольні напої, залишає дитину одну в квартирі, іноді забуває погодувати, перешкоджає його спілкуванню з дитиною, сплачені аліменти витрачає на своє утримання, а не на утримання дитини, не доведені позивачем, спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами: характеристикою з місця навчання у Родинській ЗОШ № 8, де зазначено, що мати приділяє належну увагу вихованню доньки (а.с. 13, 49), актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї відповідача, де зазначено, що мати цікавиться навчанням дитини, ходить до шкоди на батьківські збори, дає дитині гроші на сніданок у школі, мати працює, намагається зробити ремонт в квартирі. Мати доглядає за дитиною, ОСОБА_7 чисто одягнена, виглядає доглянутою, у дитини є необхідне шкільне приладдя та одяг, який купила мати дитини (а.с. 48), довідками з лікарень, згідно яких за медичною допомогою з дитиною звертається мати (а.с. 52, 96).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 створила належні умови для життя, навчання, всебічного розвитку та виховання дочки за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2.

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 має постійне місце роботи та заробіток, що дозволяє їй забезпечити належні умови для виховання дитини, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи.

В порушення вимог ст. 81 ЦПК України позивач не довів доказами у розумінні ст.ст. 77-80 ЦПК України того, що відповідач не створила всі належні умови, у тому числі і психологічні, для проживання з нею дитини. Позивач не довів, що у найкращих інтересах дитини, з урахуванням того, що вона постійно проживає з матір'ю, навчається в Родинській школі за місцем свого проживання, має там стабільне середовище та коло друзів, проживати разом з ним, а не разом з матір'ю, яка довела свою спроможність забезпечити належні побутові умови та умови для виховання та розвитку дитини.

Частина 2, 3 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч.ч.4, 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Так, статтями 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402-III закріплено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно положення ст. 9 ч. I Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року «Про права дитини» (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов'язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім'ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються.

Поняття «забезпечення найкращих інтересів дитини» визначається п. 4 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402-III, як дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров'я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.

Суд також звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини стосовно дотримання гарантій ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., які є джерелом права згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Так, Європейський суд з прав людини оцінюючи пропорційність втручання держави у конвенційне право на повагу до приватного і сімейного життя звернув увагу, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, в найкращих інтересах дитини зберегти її зв'язки з сім'єю, окрім випадків, коли доведено, що сім'я непридатна або явно дисфункціональна; і по-друге, в найкращих інтересах дитини забезпечити її розвиток в безпечному, надійному і стабільному середовищі та в середовищі, що не є дисфункціональним (див. рішення Європейського суду з прав людини від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, § 100, 16 липня 2015 року).

Питання забезпечення інтересів дитини базується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження. Дорослі, поринаючи у свої власні проблеми, скуті взаємними образами, почуття дітей і їх переживання за інерцією відсовують на другий план. Тоді ж як в більшості випадків кардинально змінюється саме життя дитини: це і нове оточення, часто нове місце проживання, неможливість спілкування з обома батьками одночасно тощо. Тоді ж як кожній дитині необхідне емоційно комфортне середовище для нормального фізичного, духовного та морального розвитку.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно рішенню у справі «М.С. проти України» Європейський суд з прав людини констатував порушення Україною права заявника, гарантованого статтею 8 «Право на повагу до приватного і сімейного життя» Конвенції, у зв'язку з тим, що здійснений національними судами аналіз перед прийняттям рішення про те, що донька заявника має проживати з матір'ю, був недостатньо ретельним. Відтак, не зважаючи на широкі межі свободи розсуду національних органів державної влади в сфері опіки над дитиною, підстави, які вони навели у своєму рішенні, не були визнані «відповідними і достатніми» з точки зору законності втручання у захищене ст. 8 Конвенції право на повагу до приватного і сімейного життя.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про те, що у найкращих інтересах дитини залишитися проживати разом з матір'ю з метою збереження стабільного психологічного стану, звичного місця проживання та навчання, звичного для неї середовища та кола спілкування, де дитина має все необхідне для її проживання та розвитку, що не виключає участі батька у спілкуванні та вихованні дитини.

За таких обставин, суд важає про доцільне визначення місця проживання дитини разом з матір'ю, тому позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання дитини з батьком задоволенню не підлягають.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 щодо скасування нарахування аліментів за рішенням Красноармійськього міськрайонного суду Донецької області, оскільки ним не доведено, що аліменти відповідач ОСОБА_3 витрачає на своє утримання, а не на утримання дитини та її розвиток, а також з врахуванням того, що місце проживання дитини визначено разом з матір'ю.

Відповідно до ст. 186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Але платник аліментів - позивач ОСОБА_1 своїм правом на звернення до органу опіки та піклування щодо перевірки цільового витрачання аліментів не скористався. Крім того, судом встановлено, що з часу працевлаштування ОСОБА_1 до ПрАТ АПК-ІНВЕСТ з березня 2017 року з його заробітного плати аліменти не утримувались, оскільки виконавчий лист було втрачено. Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23.06.2018 року було задоволено заяву ОСОБА_3 про видачу дублікату виконавчого листа про стягнення аліментів, оскільки 02.08.2012 року виконавчий лист за належністю було направлено до Калінінського РУЮ м. Донецка, станом на 16.04.2018 року виконавчий лист № 2-4992/10 від 07.07.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_7 повторно на виконання не надходив (а.с. 139). Після отримання дублікату виконавчого листа ОСОБА_3 та направлення його за місцем роботи, аліменти з заробітку ОСОБА_1 були утримані лише за один останній місяць. Ці кошти ОСОБА_3 витратила на придбання одягу та шкільного приладдя для дочки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 в повному обсязі.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі, то сплачений ним судовий збір покладається на нього та стягненню з відповідача не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцію про права дитини, ратифікованоюї Постановою ВР N 789-XII від 27.02.91, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст. 141, 161СК України, ст.ст. 259, 263-268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини з батьком та скасування нарахування аліментів за рішенням суду відмовити в повному обсязі.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті та проголошена його вступна та резолютивна частина в судовому засіданні 03 жовтня 2018 року. Повний текст рішення складено 12 жовтня 2018 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області, з врахуванням вимог п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України. Апеляційні скарги можуть бути подані протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, Місце реєстрації: АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_2

Третя особа: Орган опіки та піклування Гришинської сільської ради Донецької області, , місце знаходження: вул. Центральна, 116, с. Гришине, Покровського району, Донецької області, 85330.

Третя особа: Орган опіки та піклування Родинської міської ради Донецької області, , місце знаходження: вул. Краснолиманська, 23, м. Родинське, Донецької області, 85310.

Суддя: