Дата документу 18.12.2018 Справа № 320/5892/17
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний номер 320/5892/17 Головуючий у 1-й інстанції Урупа І.В.
Номер провадження 22-ц/807/650/18 Суддя-доповідач Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Запорізькоого апеляційного суду у складі:

головуючого Полякова О.З,

суддів: Кухаря С.В.,

Крилової О.В.,

При секретарі: Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного підприємства «Могучий» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та стягнення збитків, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Могучий» (далі ПП «Могучий») про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та стягнення збитків.

В обґрунтування позову зазначав, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 10, 9899 га з кадастровим номером НОМЕР_1, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Промінівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області. Після отримання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта та інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку він дізнався про існування договору вказаної земельної ділянки від 31.05.2013, який було зареєстровано Реєстраційної службою Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області 01.07.2015. Зі змісту договору оренди земельної ділянки від 31.05.2013 вбачається, що він надав в оренду ПП «Могучий» строком на 49 років належну йому на праві власності земельну ділянку площею 10, 9899 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Промінівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області. Однак він не укладав з ПП «Могучий» договір оренди земельної ділянки від 31.05.2013 та не підписував його. Підпис орендодавця, який міститься в договорі оренди земельної ділянки від 31.05.2013 було підроблено службовими особами ПП «Могучий».

У зв'язку з підробленням підпису в договорі оренди земельної ділянки від 31.05.2013 він звернувся до Мелітопольського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області з відповідною заявою. Отже, з 31.05.2013 ПП «Могучий» неправомірно користується належною йому на праві власності земельною ділянкою, отримує дохід від використання земельної ділянки та не сплачує плату за користування нею. Фактичне використання земельної ділянки перешкоджає йому користуватися нею за цільовим призначенням та передавати в оренду іншим особам.

На підставі викладеного позивач просив суд, визнати недійсним з моменту його укладання договір оренди земельної ділянки від 31.05.2013 року, площею 10, 9899 га з кадастровим номером НОМЕР_1, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Промінівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, зареєстрованого Реєстраційною службою Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області 01.07.2015, в якому зазначено, що він надав цю земельну ділянку в оренду приватному підприємству «Могучий» на строк 49 років та стягнути з приватного підприємства «Могучий» на його користь завдані збитки (упущену вигоду) в розмірі 29 874, 73 грн. за використання відповідачем вказаної земельної ділянки.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

ПП «Могучій» в особі представника ОСОБА_4 подало відзив на апеляційну скаргу в якій зазначило, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо обставин справи, правильно застосував норми матеріального права та ухвалив обґрунтоване та законе рішення. Просить суд рішення суду першої інстанції залишити без змін а скаргу ОСОБА_3 без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з настпуних підстав.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позивачем вимоги не ґрунтуються на законі та доказами не підтверджені.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 10,9899 га з кадастровим номером НОМЕР_1, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Промінівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області (а.с. 8-12).

14 квітня 2000 року між ОСОБА_3 та ПП «Могучий» було укладено договір оренди земельної частки (паю), розміром 8,85 умовних кадастрових гектарів, яка розміщена в межах земельної ділянки, сільськогосподарських виділеної в натурі єдиним масивом для потреб строком на 25 років (а.с.32).

Як вбачається з Державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2 21 грудня 2000 року ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку площею 10,99 га, яка розташована на території Промінівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області (а.с. 31).

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з рахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

06 липня 2010 року між ОСОБА_3 та ПП «Могучий», в особі директора ОСОБА_5, було укладено договір оренди землі, відповідно до якого ОСОБА_3, як власник земельної ділянки, надав ПП «Могучий» в строкове платне користування, строком на 49 років, земельну ділянку площею 10,99 га, кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована на території Промінівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області. Договір зареєстрований у Промінівській сільській раді Мелітопольського району Запорізької області (а.с. 27-28).

Відповідно акту прийому-передачі об'єкта оренди (земельної ділянки) від 06 липня 2010 року вказана земельна ділянка передана в користування відповідача (а.с. 29).

06 липня 2010 року ОСОБА_3 було видано довіреність на ім'я ОСОБА_6, посвідченої секретарем виконавчого комітету Промінівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області ОСОБА_7, та зареєстрованої в реєстрі № 80, якою ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_6 представляти його інтереси з будь - яких питань, пов'язаних з користуванням і розпорядженням земельної ділянки, в тому числі з правом укладання договору оренди будь з ким на її розсуд і на умовах, які на розсуд представника будуть доцільними з правом отримання орендної плати. Вказана довіреність видана строком на десять років (а.с. 86).

Як вбачається з копії оскаржуваного договору, 31 травня 2013 року ОСОБА_6 за довіреністю від імені ОСОБА_3 та ПП «Могучий», в особі директора ОСОБА_5, діючого на підставі статуту, було укладено договір оренди землі, предметом якого була таж земельна ділянка площею 10,99 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, що розташована на території Промінівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області та належить позивачу на підставі державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_2, відповідно до умов якого орендарю було надано в строкове платне користування вказана земельна ділянка строком на 49 років (а.с. 75-76).

Того ж дня складено акт прийому-передачі об'єкта оренди (земельної ділянки) (а.с. 77).

Відповідно до ч. 5 ст. 6 цього Закону право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

07 липня 2015 року відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», була проведена державна реєстрація іншого речового права право оренди земельної ділянки, що розташована на території Промінівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, за рішенням № 22652596.

Згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності на речові права на земельну ділянку власником земельної ділянки площею 10,9899 га з кадастровим номером НОМЕР_1, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Промінівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області є ОСОБА_3, земельна ділянка передана в оренду на підставі договору, зареєстрованого Реєстраційною службою Мелітопольського міськрайонного управління юстиції приватному підприємству «Могучий» 01.07.2015 року (а.с. 8-10).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта власником земельної ділянки є ОСОБА_3 згідно державного акту на право приватної власності на землю серія та номер: ІІ-ЗП№011761. 31.05.2013 земельна ділянка на підставі договору, який укладено на 49 років, передана приватному підприємству «Могучий» із внесенням орендної плати (а.с. 10-12).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що спірний договір від 31.05.2013 року за своєю формою та змістом відповідає положенням Закону України «Про оренду землі», у ньому відображені всі істотні умови та наявні невід'ємні частини договору оренди землі. Укладений та зареєстрований відповідно до норм законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ст. 215 ЦК України).

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Згідно з вимогами ч.1 ст.238 ЦК України, представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

За приписами статті 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Відповідно до частини третьої статті 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що довіреність від 06 липня 2010 року за своєю формою відповідає вимогам ст.245 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом першої інстанції, договір оренди землі від 31 травня 2013 року, від імені ОСОБА_3 було укладено представником ОСОБА_6 на підставі довіреності від 06.07.2010 року та ПП «Могучий», в особі директора ОСОБА_5

Довод апеляційної скарги щодо відсутності довіреності від 06.06.2010 року, про яку йдеться у дописках «по доверенности от 06.06.2010 г. ОСОБА_6», наявних на другому примірнику договору оренди (а.с. 75-76 ), акті прийому-передачі об'єкта оренди (земельної ділянки ) за договором оренди від 31.05.2013 р. ( а.с. 77 ) та акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с. 78), копії яких було надано представником ПП «Могучий» ОСОБА_4 не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Судом першої інстанції в засіданні встановлено, що позивачем довіреність на ім'я ОСОБА_6 була видана 06.07.2010 року, а не 06.06.2010 року, а заначення в договорі оренди відмітки щодо його укладання за довіреністю від 06.06.2010р. замість 06.07.2010р. є технічною помилкою.

Разом з тим, довіреність від 06.07.2010р., за якою ОСОБА_3 уповноважує ОСОБА_6 … з будь-яких питань, пов'язаних з користуванням і розпорядженням земельною ділянкою, яка належить йому згідно державного акту на право приватної власності від 21.12.2000 року серія НОМЕР_2, в тому числі укладання договору купівлі-продажу, дарування або оренди, будь-кому на свій розсуд і на умовах, які на розсуд представника будуть доцільними, з усіма правами… ОСОБА_3 визнається, та не оспорюється.

Вищезазначена довіреність видана строком на десять років, отже, на час підписання договору оренди землі від 31.05.2013 року була дійсною.

Таким чином, укладання договору оренди земельної ділянки від імені позивача уповноваженою ним на вчинення вказаного правочину особою відповідає чинному законодавству, а вчинення правочину представником за довіреністю створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звернувшись до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди землі, позивач ОСОБА_3 не надав суду належних та допустимих доказів, визначених ст. 76-78 ЦПК України, на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Окрім цього слід зазначити,що за вимогами ч.1 ст.20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Разом з тим звернувшись до суду позивач фактично не визначився з правовою природою недійсності правочину ,яка регламентується параграфом другим розділу четвертого ЦК України.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції, переоцінки доказів, які були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням наведеного, відсутні визначені законом підстави для задоволення апеляційної скарги та визнання недійсним договору оренди землі від 31 травня 2013 року. Вимоги щодо стягнення з ПП «Могучий» на користь ОСОБА_3 завдані йому збиткі (упущену вигоду) в сумі 29874,73 грн. є похідними із визнання недійсним договору, а отже також не підлягають задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволенню.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 квітня 2018 року по цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 26 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: