Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22ц/778/2768/18
Головуючий у 1 інстанції: Геєць Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року місто Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, ухвалене в м. Запоріжжі 28 березня 2018 року (повне рішення складено 28 березня 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_5. звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем мають спільну дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на теперішній час є студентом 1 курсу денної форми навчання в „Запорізькому національному університеті" на факультеті соціальної педагогіки та психології, та знаходиться на повному утриманні позивача. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач добровільно не надає, тому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходів, починаючи з дня подання позову до суду і до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним 23 років.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 березня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4, на користь ОСОБА_5, аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6, який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходів), починаючи з 11.12.2017 року і до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним 23 років.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ст. 369 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року.

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6, який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходів), починаючи з 11.12.2017 року і до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним 23 років, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 180, 182, 183 СК України та виходив з обов'язку батька утримувати своїх дітей. При цьому, суд першої інстанції перевірив матеріальний стан відповідача, врахував стан здоров'я та можливість сплачувати аліменти у визначеному розмірі.

Проте таких висновків суд першої інстанції дійшов без повного і всебічного з'ясування фактичних обставин справи, прав і обов'язків сторін, а тому з ними не можна повністю погодитися.

Судом встановлено, що сторони по справі являються батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який постійно зареєстрований і проживає разом з матір'ю ОСОБА_5

З договору про надання освітних послуг №135/Д від 15.08.2017 року, укладеного між Запорізьким національним університетом та ОСОБА_7, вбачається, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно навчається на денній формі навчання факультету соціальної педагогіки та психології „Запорізького національного університету". Термін навчання з 2017 року по 2021 рік.

Відповідач добровільно допомогу на утримання дитини яка навчається не надає.

Вирішуючи спір, суд на підставі поданих сторонами доказів прийшов до правильного висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

За положеннями ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Суд попередньої інстанції, ухвалюючи рішення не врахував, що окрім наявної спільної у сторін у цій справі повнолітньої дитини у відповідача є ще неповнолітня дитина: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 69).

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, зокрема при визначенні розміру аліментів не надав належної оцінки поданим доказам.

Враховуючи вказані обставини та вимоги закону, колегія суддів вважає, що рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 березня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_4, на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6, слід змінити, зменшивши розмір стягнення з 1/4 на 1/6 частини заробітку (доходу).

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 березня 2018 року у цій справі змінити в частині визначення розміру аліментів змінивши його з 1/4 до вірної 1/6 частки всіх видів заробітку (доходів) ОСОБА_4.

Решту рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 19 липня 2018 року.

Головуючий, суддя-доповідач

судді: