Ухвала

26 липня 2018 року

м. Київ

справа № 685/1730/17

провадження № 61-40228ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Кузнєцова В. О. розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Білогір'я молокопродукт» на постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 04 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Білогір'я молокопродукт» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Білогір'я молокопродукт» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної платив сумі 13 030,24 грн та середнього заробітку за час затримки розрахункупри звільненні з 20 вересня 2017 року по 13 листопада 2017 року в сумі 11 682,00 грн, а всього - 24 712,24 грн.

Рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 10 січня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ТОВ «Білогір'я молокопродукт»на користь ОСОБА_1 24 712,24 грн, з них: нарахованої, але невиплаченої заробітної платив сумі 13 030,24 грн та середнього заробітку за період затримки розрахунку з 20 вересня 2017 року по 13 листопада 2017 року в сумі 11 682,00 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць.

Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 04 червня 2018 року рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 10 січня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Білогір'я молокопродукт»на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 13 030,24 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20 вересня 2017 року по 13 листопада 2017 року у сумі 6 211,39 грн (зазначені суми визначені без утримання податків та інших обов'язкових платежів). В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У липні 2018 року ТОВ «Білогір'я молокопродукт» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції в частині стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку з 20 вересня 2017 року по 13 листопада 2017 року в сумі 6 211,39 грн і ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об'єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що спрощене позовне провадження застосовується для розгляду малозначних справ, крім справ передбачених частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Предметом позову у даній справі є стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 24 712,24 грн.

Зазначена справа не становить значної складності для вирішення судами та не належить до винятків із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 24 712,24 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року (1 762,00 грн х 100=176 200,00 грн).

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд визнає за можливе, користуючись власними повноваженнями, визнати цю справу малозначною.

При цьому касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки зазначена касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтею 19, статтею 260, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Білогір'я молокопродукт» на постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 04 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Білогір'я молокопродукт» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Додані до скарги матеріали повернути заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. О. Кузнєцов