ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/3339/18
Провадження № 2/636/1781/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 грудня 2018 року Чугуївський міський суд Харківської області

в складі: головуючого судді Гуменного З.І.,

секретаря судового засідання Шикової К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньок: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду та до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що у сторін є спільні діти, які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає, хоча зобовязаний виконувати свої обовязки з утримання дітей. За словами позивача, ОСОБА_2 працездатний, інших осіб на своєму утриманні не має.

Позивач у судове засіданні не зявилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог, в якій просила розглядати справу без її участі і проти винесення заочного рішення у звязку з неявкою відповідача не заперечувала.

Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток. Також відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення.

Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи, при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 281 ЦПК України.

Вислухавши сторони, перевіривши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 16.05.2011 року (а.с. 7).

Згідно наданих копій свідоцтв про народження серії 1-ВЛ № 165426 та серії 1-ВЛ № 046554, сторони від шлюбу мають неповнолітніх дітей доньок: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які, згідно довідки виконавчого комітету Есхарівської селищної ради Чугуївського району Харківської області № 420 від 12.04.2018 року, проживають з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Згідно зі ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 181 та ст. 183 СК України за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, розмір яких визначається судом.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, що передбачено статтею 184 СК України.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 січня 2018 року складає 1 492 гривні, з 1 липня 1 559 гривень, з 1 грудня 1 626 гривень.

При винесенні рішення суд враховує наступні обставини: діти проживають з матірю та знаходяться на її утриманні, відповідач не є пенсіонером чи інвалідом, офіційно не працює, відомості про перебування на обліку у центрі зайнятості та наявність інших осіб, які знаходяться на його утриманні та на яких сплачує аліменти, не надав.

Виходячи з предмету спору та суб'єктивного складу сторін, суд вважає доведеним той факт, що неповнолітні діти проживають разом із позивачем, між сторонами не досягнуто домовленостей щодо розміру матеріальної допомоги, яку має надавати відповідач на утримання дітей, тому у сукупності наведених обставин, з урахуванням положень ст. 84 Сімейного кодексу України є підстави для стягнення аліментів.

Враховуючи рівний обов'язок батьків щодо утримання дитини, а також виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, яка визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отже, виходячи з встановлених дійсних обставин справи та враховуючи матеріальне становище платника аліментів, який не працює, хоча є працездатним, відсутність відомостей про наявність у нього інших осіб, які б знаходилися на його утриманні, матеріальне становище позивача та дітей, а також те, що відповідач заперечень щодо розміру аліментів не надав, хоча мав таку можливість, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 2000 грн. щомісяця до досягнення дітьми повноліття, виходячи з принципу рівності участі батьків у вихованні та утриманні дітей, оскільки прожитковий мінімум, згідно з визначенням, наведеним в ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, тому обмежувати розмір аліментів лише розміром прожиткового мінімуму доходів суд вважає неможливим.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Суд розяснює сторонам, що відповідно до ст. 80 та ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави у розмірі 704,80 гривень.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 10, 11, 76-80, 133, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, який народився 06 листопада 1980 року у м. Чугуїв, Харківської області, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, яка народилася 15 листопада 1982 року у с. Велика Бабка, Чугуївського району, Харківської області, проживаючої у ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання неповнолітніх дітей доньок: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. щомісяця, починаючи з 07 серпня 2018 року до повноліття дітей.

Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_2, який народився 06 листопада 1980 року у м. Чугуїв, Харківської області, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, судовий збір в дохід держави у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає виконанню негайно.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя