У Х В А Л А

26 грудня 2018 року

м. Київ

Справа № 145/797/15-ц

Провадження № 14-608цс18

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Лященко Н. П.,

суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Прокопенка О. Б., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

перевіривши наявність підстав для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до Тиврівської селищної ради Тиврівського району Вінницької області (далі - Тиврівська селищна рада), ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Тиврівської селищної ради, свідоцтва про право власності, договору дарування, скасування реєстрації права власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 15 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 19 вересня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 1992 року був зареєстрований та проживав разом зі своєю сім'єю у будинку № АДРЕСА_1 який разом із господарськими будівлями побудували під час зареєстрованого шлюбу його батьки ОСОБА_6 і ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько ОСОБА_6 У січні 2015 року рідна сестра позивача ОСОБА_4 звернулася до нього із заявою про звільнення вказаного будинку, повідомивши, що увесь будинок належить їй на праві власності на підставі договору дарування від 21 квітня 2010 року, вчиненого на її ім'я їх матір'ю ОСОБА_5 Позивач вважає, що ОСОБА_4 безпідставно набула право власності на цілий житловий будинок із прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, оскільки фактично вказане майно є спільною сумісною власністю їх батьків ОСОБА_6 і ОСОБА_5 ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_6, тому має право на спадкування 1/6 частини цього майна. Оскільки позивач з 1992 року проживає у спірному будинку, тому є таким, що фактично вступив в управляння спадковим майном. Посилаючись на вказані обставини та уточнивши позовні вимоги, позивач просив визнати недійсним рішення виконавчого комітету Тиврівської селищної ради від 31 липня 2003 року № 86 «Про видачу юридичних документів на житловий будинок» в частині видачі свідоцтва на житловий будинок АДРЕСА_1 Вінницької області на ім'я ОСОБА_5; визнати недійсним свідоцтво НОМЕР_1 на право власності на будинок на ім'я ОСОБА_5, виданого на підставі вказаного рішення виконавчого комітету Тиврівської селищної ради; скасувати реєстрацію права власності на ім'я ОСОБА_5 на зазначений житловий будинок; визнати недійсним договір дарування вказаного будинку від 21 квітня 2010 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4; скасувати реєстрацію права власності на ім'я ОСОБА_4; визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частини вказаного житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами після смерті його батька ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 15 червня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 19 вересня 2017 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано недійсним свідоцтво НОМЕР_1 на право власності на ім'я ОСОБА_5, видане на підставі рішення виконавчого комітету Тиврівської селищної ради від 31 липня 2003 року № 86 в частині належності ОСОБА_5 1/6 частини житлового будинку АДРЕСА_1 Вінницької області. Скасовано реєстрацію права власності на ім'я ОСОБА_5 щодо 1/6 частини житлового будинку № АДРЕСА_1 вчинену Тиврівським районним структурним підрозділом КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 20 березня 2010 року, запис № 1135, реєстраційний № 29979863. Визнано недійсним договір дарування від 21 квітня 2010 року, вчинений ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4, посвідчений державним нотаріусом Тиврівської державної нотаріальної контори Зданевич С. А., зареєстрований в реєстрі за № 1025, щодо 1/6 частини житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 Вінницької області. Скасовано реєстрацію права власності на ім'я ОСОБА_4 щодо 1/6 частини житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами № АДРЕСА_1 вчинену Тиврівським районним структурним підрозділом КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 2 червня 2010 року, запис № 1135, реєстраційний № 29979863. Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частини житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 Вінницької області після смерті його батька ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення місцевого суду мотивоване, тим що оскільки ОСОБА_3 в установленому законом порядку прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_6, фактично вступивши в управління спадковим майном, то позивач як спадкоємець першої черги за законом після смерті батька має право на спадкування 1/6 частини спадкового майна. Тому оформлення права власності на весь спадковий будинок на ім'я ОСОБА_5 та відчуження його останньою за договором дарування ОСОБА_4 є порушенням прав позивача на спадкування належної йому частки у спадковому майні. Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Тиврівської селищної ради від 31 липня 2003 року № 86 «Про видачу юридичних документів на житловий будинок» в частині видачі свідоцтва на житловий будинок АДРЕСА_1 Вінницької області на ім'я ОСОБА_5, суд послався на те, що зазначений ненормативний правовий акт одноразового застосування вичерпав свою дію шляхом виконання, його скасування не породжує наслідків для позивача, як власника частки у цьому майні, а тому обраний позивачем спосіб захисту своїх прав у частині такої вимоги не забезпечує їх реального захисту.

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 15 червня 2017 року, ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 19 вересня 2017 року та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували, що позивачем пропущено позовну давність, про застосування якої просила відповідач, що є підставою для відмови у позові. Крім того, суди дійшли помилкового висновку про те, що позовні вимоги про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Тиврівської селищної ради від 31 липня 2003 року № 86 «Про видачу юридичних документів на житловий будинок», на підставі якого ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право власності на спірний будинок, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки не врахували, що оскарження актів та рішень органів місцевого самоврядування як суб'єкта владних повноважень здійснюється виключно в порядку адміністративного судочинства. За наявності не скасованої судом підстави для видачі свідоцтва про право власності на майно - рішення виконавчого комітету Тиврівської селищної ради Тиврівського району Вінницької області від 31 липня 2003 року № 86, суд помилково визнав недійсним похідний від рішення документ - свідоцтво про право власності, видане на ім'я ОСОБА_5 Також заявник вважає, що судами попередніх інстанцій не з'ясовано всіх фактичних обставин справи та надана неналежна оцінка доказам що призвело до ухвалення незаконних та необґрунтованих судових рішень.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали та надано особам, які беруть участь у справі, строк для подачі заперечень на касаційну скаргу.

У зв'язку з набранням чинності 15 грудня 2017 року Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційну скаргу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 листопада 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною шостою статті 403 ЦПК України встановлено, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або ВеликоїПалати Верховного Суду суд постановляє ухвалу, зокрема, з обґрунтуванням підстав, визначених у частині шостій статті 403 ЦПК України (частина четверта статті 404 цього Кодексу).

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою від 28 листопада 2018 року передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду з огляду на те, що касаційна скарга містить доводи щодо порушення судами правил предметної юрисдикції.

18 грудня 2018 року справа надійшла до Великої Палати Верховного Суду та передана судді-доповідачу відповідно до автоматизованого розподілу справи.

Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає мотиви, на підставі яких постановлено ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року, обґрунтованими та приймає справу до розгляду в межах оскарження з підстав, установлених частиною шостою статті 403 ЦПК України.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, статтями 402 - 404, підпунктом 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

1. Прийняти до розгляду справу за позовом ОСОБА_3 до Тиврівської селищної ради Тиврівського району Вінницької області, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Тиврівської селищної ради Тиврівського району Вінницької області, свідоцтва про право власності, договору дарування, скасування реєстрації права власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 15 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 19 вересня 2017 року.

2. Призначити справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на 6 лютого 2019 року в приміщенні Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8.

3. Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи до відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. П. Лященко
Судді: Н. О. Антонюк Л. М. Лобойко
С. В. Бакуліна О. Б. Прокопенко
Д. А. Гудима І. В. Саприкіна
В. І. Данішевська О. М. Ситнік
О. С. Золотніков О. С. Ткачук
О. Р. Кібенко В. Ю. Уркевич
В. С. Князєв О. Г. Яновська