АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 6423/973/17

Провадження № 22-ц/790/2593/18

30 липня 2018 року

м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря Бойко А. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 02 лютого 2018 року (суддя Бєссонова Т.Д.)

по цивільній справі № 623/973/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, після їх фактичного понесення, про стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, хворобою дитини наперед та постійно,-

встановив:

В травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнень просила стягнути з ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами, після їх фактичного понесення та додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами, хворобою дитини наперед та постійно.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 Від даного шлюбу народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний момент проживає з нею. 15.12.2015 року рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області шлюб розірвано. За рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 19.12.2015 року відповідач сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітної плати (доходів) щомісячно до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказує, що отриманих коштів на дитину недостатньо, так як малолітній син потребує додаткових витрат, що викликані особливими обставинами, а саме його хворобою, так як дитина часто хворіє, перебуває на диспансерно-клінічному обліку, а тому потребує постійних витрат на лікування.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позовних вимог щодо стягнення аліментів у вигляді додаткових витрат, що викликані особливими обставинами заперечували.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 02.02.2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким задовольнити її позов в повному обсязі. При цьому посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що для задоволення позову є всі підстави.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що з 04.10.2015 року по 15.12.2015 року сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Ізюмського міського управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 333.

Від даного шлюбу народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час проживає з позивачем.

15.12.2015 року рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області шлюб розірвано. (а.с.8).

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 19.12.2015 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини всіх видів заробітної плати (доходів) щомісячно, починаючи з 28.10.2015 року та до його повноліття.

Позивач ОСОБА_1 не працює, перебувала на обліку як безробітна в Ізюмському державному центрі зайнятості з 15.01. 2016 року, що підтверджується довідкою центру від 25.10.2016 (а.с. 21).

Відповідач ОСОБА_2 працює інспектором сектору реагування патрульної поліції Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області (а.с.58) та відповідно довідки про доходи № 717 від 06.06.2017року щомісячно сплачує аліменти на утримання сина, які за період з лютого 2016 року по травень 2017 року (включно) складають 23485,22 грн., що у середньому за місяць складає 1467,82 грн. (а.с.70).

Дитина перебуває на обліку з приводу хронічної вірусної інфекції та перебуває на обліку у лікаря-невролога.

Відповідно до виписки з історії розвитку дитини від 03.10.2016 року, він лікується тривалий час, в тому числі і стаціонарно.

На підтвердження витрат на лікування позивачем надано копії чеків на придбання ліків, квитків на транспортні витрати понесені позивачем за період з 08.02.2016 року по 15.02.2017 року (а.с. 26-42 ).

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку стосовно того, що заявлені позивачкою витрати не підтверджені належними письмовими доказами та є необгрунтованими, так як відсутні призначення лікарів щодо необхідності приймання дитиною вказаних препаратів або відсутні дані щодо хвороби дитини у зазначений період часу.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно до ст. 141 СК України батьки мають рівні права і обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов'язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові витрати. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.

У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства га стягнення аліментів» роз'яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

З матеріалів справи вбачається, що малолітній ОСОБА_3, дійсно має певні вади здоров'я (а.с.85-88), перебуває на диспансерно-клінічному обліку та проходить курс лікування, відвідував консультацію у лікаря-невролога в Харківській міській дитячій лікарні № 5.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що витрати на лікування малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносяться до додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами.

На підтвердження витрат на оплату лікування дитини ОСОБА_1 надано:

-товарні чеки від 08.02.2016 р. на суму 34,50 грн., від 08.02.2016 р. на суму 147,30 грн., від 08.02.2016 р. на суму 339,42 грн., від 08.02.2016 р. на суму 32,80 грн., від 11.02.2016 р. на суму 78,99 грн., чек від 09.03.2016 р. на суму 78,22 грн., від 09.04.2016 р. на суму 148,82 грн., від 09.04.2016 р. на суму 13,33 грн., від 23.04.2016 р. на суму 82,28 грн., від 24.04.2016р. на суму 140,59 грн., від 02.05.2016 р. на суму 113,55грн., чек від 03.05.2016 р. на суму 42,12 грн., від 03.05.2016 р. на суму 42,12 грн. , чек від 26.05.2016 р. на суму 89,81 грн., від 26.05.2016 р. на суму 135,00 грн., від 20.06.2016 р. на суму 58,00 грн., від 08.11.2016 р. на суму 47,60 грн., від 28.01.2017 р. на суму 107,55 грн., від 30.01.2017 р. на суму 23,00 грн., від 01.02.2017 р. на суму 47,71 грн., від 01.02.2017 р. на суму 17,66 грн., від 01.02.2017 р. на суму 84,50 грн., від 02.02.2017 р. на суму 87,80 грн. ;

-товарні чеки від 07.05.2016 р. на суму 57,20 грн., від 07.05.2016 р. на суму 42,90 грн., від 26.06.2016 р. на суму 77,90 грн., від 04.12.2016 р. на суму 417,00 грн. , чек від 05.12.2016 р. на суму 196,90 грн., від 05.12.2016 р. на суму 160,50 грн., від 06.12.2016 р. на суму 82,30 грн., чек від 07.12.2016 р. на суму 82,50 грн., від 07.12.2016 р. на суму 136,30 грн., від 09.01.2017 р. на суму 324,00 грн., від 10.01.2017 р. на суму 248,30 грн., від 14.01.2017 р. на суму 57,40 грн., від 29.01.2017 р. на суму 369,10 грн., від 30.01.2017 р. на суму 172,30 грн., від 30.01.2017 р. на суму 7,70 грн., від 30.01.2017 р. на суму 146,30 грн., від 31.01.2017 р. на суму 57,80 грн.;

-товарні чеки від 08.05.2016 р. на суму 14,70 грн., від 28.05.2016 р. на суму 61,90 грн., від 26.05.2016 р. на суму 105,84 грн., від 29.05.2016 р. на суму 98,90 грн., від 29.05.2016 р. на суму 61,90 грн, від 21.06.2016 р. на суму 32,60 грн., від 24.06.2016 р. на суму 66,20 грн., від 25.06.2016 р. на суму 101,70 грн., від 29.06.2016 р. на суму 34,80 грн., чек від 04.11.2016 р. на суму 152,92 грн., від 04.11.2016 р. на суму 112,20 грн., від 03.02.2017 р. на суму 60,95 грн., від 07.02.2017 р. на суму 10,60 грн.

Всього додаткові витрати складають 9894 гривень, з яких 1/2 частина вартості лікування становить 4947 гривень.

Відповідно до ст. ст. 77, 78 ЦПК України докази повинні бути належними та допустимими.

Враховуючи матеріальне становище сторін та виходячи з принципу рівності прав та обов'язків батьків, передбаченого нормами Сімейного Кодексу України, брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина і при визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Даючи оцінку наданим позивачкою доказам на підтвердження оплати придбання ліків, а саме, долученим до матеріалів позову товарним чекам, квитанціям, аптечним чекам, колегія суддів вважає, що такі містять достатню інформації, що у зв'язку із захворюванням дитини позивач потребувала придбання саме таких лікарських препаратів.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат, що викликані особливими обставинами, хворобою дитини наперед і постійно, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку позивач не набула права на вказану вимогу, оскільки це є вимога на майбутнє, а тому доводи позивача про те, що додаткові витрати можуть фінансуватись наперед ґрунтуються виключно на припущеннях, адже вказані витрати позивачем ще не понесені.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 09.10.1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 13.05.1980 року в справі Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30.05.2013 року в справі Наталія Михайленко проти України (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Таким чином, переглядаючи справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, та перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 02 лютого 2018 року - змінити. В частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, хворобою дитини наперед та постійно - залишити без змін.

В іншій частині рішення суду - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, після їх фактичного понесення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, серія та номер паспорта НОМЕР_3, виданий Ізюмським МРВ 04.07.1995 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, серія та номер паспорта НОМЕР_4, виданий Дзержинським РВ ХМУ УМВС в Харківській області 01.12.2003 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 4947 гривень та витрати на правову допомогу в сумі 850 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, серія та номер паспорта НОМЕР_3, виданий Ізюмським МРВ 04.07.1995 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1762 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 серпня 2018 року

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

І.П. Коваленко