Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 2/490/2747/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді Подзігун Г.В., за участю секретаря судового засідання Нірши Ю.Г., позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати бездіяльність субєкта владних повноважень Миколаївської міської ради, протиправною та зобовязати її вчинити певні дії, а саме: надати до суду позовну заяву про знесення самовільно побудованої незаконної нежитлової прибудови до АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 04.07.2018 року було відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 22.10.2018 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті та залучено ОСОБА_3 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача.

12.11.2018 року на адресу суду надійшло клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача про закриття провадження у справі, обґрунтовуючи його тим, що вимоги позовної заяви є публічно-правовим спором та його вирішення відноситься до юрисдикції адміністративного суду, відповідно не можуть бути розглянуті в рамках цивільного судочинства

У судовому засіданні позивач та її представник проти задоволення поданого клопотання про закриття провадження у справі заперечували у повному обсязі.

Представник відповідача у підготовче засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений у встановленому законом порядку.

Третя особа у підготовче засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений у встановленому законом порядку.

Суд, розглянувши клопотання третьої особи та вислухавши пояснення позивача та її представника, дійшов до наступного висновку.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а ст.18 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Основними критеріями розмежування компетенції між судами загальної юрисдикції і спеціалізованими судами є: 1)суб'єктний склад сторін; 2) характер та предмет спірних правовідносин; 3) обставини, з яким процесуальним законодавством пов'язувався розгляд спору за правилами іншого виду судочинству.

Згідно з вимогами ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій, або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Згідно п.7 ч. 1 статті 4 КАС України терміни вживаються у такому значенні «суб'єкт владних повноважень» - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до положень п.1 ч.1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За правилом ч. 2 ст. 20 КАС України окружним адміністративним судом підсудні всі адміністративні справи, крім визначених у частині першій цієї статті.

Як вбачається із позовної заяви, між позивачем та відповідачем існує публічно-правовий спір, згідно якого позивач оскаржує бездіяльність відповідача щодо не подання позовної заяви до суду. Відповідач по даній справі є суб'єктом владних повноважень, який згідно діючого законодавства здійснює публічно владні управлінські функції і позивач оскаржує дії та рішення відповідача,прийняті саме на виконання наданих відповідачу повноважень.

Предмет заявленого позову відноситься до спору фізичної особи із суб'єктом владних повноважень з приводу прийнятого цим суб'єктом рішення (дій, бездіяльність).

Таким чином, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 т. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Заслухавши думку учасників справи, враховуючи вищевикладені встановлені судом обставини, а також, приймаючи до уваги, що суд, який розглядає справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, приходить до висновку, що провадження у даній справі слід закрити та розяснити заявнику право звернутися з адміністративним позовом в порядку адміністративного судочинства з дотримання правил підсудності (за місцем знаходження відповідача) та предметної юрисдикції.

За такого, клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про закриття провадження по справі підлягає задоволенню, а провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 255, 260, 261 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії закрити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 28 грудня 2018 року.

СУДДЯ Г.В. ПОДЗІГУН