Постанова

Іменем України

12 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 629/3703/16-ц

провадження № 61-22940св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: АнтоненкоН. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргзбанк»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» на заочне рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 грудня 2016 року в складі судді Шевцова О. А. та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 27 квітня 2017 року в складі колегії суддів: Карімової Л. В., Бурлака І. В., Яцини В. Б.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргзбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просило у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 12 лютого 2008 року № 11/08-5, укладеним між сторонами, в розмірі 28 355,59 грн звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову банк указував на те, що 12 лютого 2008 року між відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 11/08-5, за умовами якого банк надав відповідачу 185 400 грн для придбання квартири АДРЕСА_1, на строк до 09 лютого 2018 року.

В забезпечення належного виконання умов кредитного договору 12 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, предметом якого є АДРЕСА_1.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 умов кредитного договору станом на 04 липня 2016 року утворилася заборгованість у розмірі 28 355,59 грн.

Заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 грудня 2016 року в задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано відсутністю підстав для задоволення позову банку.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 27 квітня 2017 року заочне рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 грудня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції правильно вирішив спір по суті заявлених банком вимог.

У касаційній скарзі, поданій 17 травня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ АБ «Укргазбанк» просить скасувати заочне рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 27 квітня 2017 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та порушили норми процесуального права. У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 умов кредитного договору існує заборгованість, яку добровільно позивач відмовляється погашати.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали зЛозівського міськрайонного суду Харківської.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК Українисудом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

05 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

На час розгляду справи Верховним Судом заперечення/відзиви на касаційну скаргу не надійшло.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частинами 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право

іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Суди встановили, що 12 лютого 2008 року між між відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 185 400 грн, строком до 09 лютого 2018 року.

В забезпечення належного виконання ОСОБА_4 умов кредитного договору 12 лютого 2008 року між сторонами укладено іпотечний договір № 8/08-05 без оформлення заставної, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19 вересня 2012 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 179 227,18 грн заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 12 лютого 2008 року № 8/08-05.

На виконання зазначеного рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області відповідач сплатила банку 179 227,18 грн, постановою державного виконавця ВДВС Лозівського міськрайонного управління юстиції в Харківської області виконавче провадження було закрито.

Оскільки рішення суду виконано ОСОБА_4 12 листопада 2012 року, банк нарахував відповідачу проценти за користування кредитними коштами за період з 19 квітня 2012 року по 12 листопада 2012 року (дату фактичного погашення кредиту) в розмірі 13 528,43 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 травня 2013 року, ухваленим у справі № 2011/20283/12, позов ОСОБА_4 до ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено частково, визнано зобов'язання за кредитним договором № 11/08-5 припиненими. В задоволенні зустрічного позову ПАТ АБ «Укргазбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 11 вересня 2013 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 травня 2013 року в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» скасовано, позов банку задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь банку 27 637,33 грн пені за несвоєчасне погашення кредиту за період з 18 квітня 2012 року по 11 листопада 2012 року, в задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Рішення набрало законної сили.

Сторони не надали та матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем указаного судового рішення.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно з частиною третьою статті 61 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи судами) обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 травня 2013 року, залишеним рішенням апеляційного суду Харківської області від 11 вересня 2013 року в частині вирішення позову ОСОБА_4 без змін, установлено, що ОСОБА_4 зобов'язання за кредитним договором від 12 лютого 2008 року № 11/08-5 виконала в повному обсязі, а тому відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання за кредитним договором припинилося.

Ураховуючи наведене, висновок судів про безпідставність заявленого банком позову, є правильним.

Що стосується невиконання відповідачем рішення апеляційного суду Харківської області від 11 вересня 2013 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь банку 27 637,33 грн пені, то у спірних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання, однак таких вимог банк не заявляв.

Саме такі висновки містяться у постанові ВеликоїПалати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18).

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову банку.

Згідно з абзацом 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України» та «Рябих проти Російської Федерації», у справі «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального або процесуального права, та по своїй суті зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку не допускається.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 27 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.І. Крат