Провадження № 2/761/1837/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Горюк В.А.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

третьої особи: ОСОБА_3,

представника третьої особи

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який діє в свої інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 про встановлення порядку користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду зданим позовом як в своїх інтересах так і в інтересах неповнолітньої, зважаючи на наступне. Згідно до з розпорядженням № 22911 від 20.10.1998 р. Шевченківської районної державної адміністрації відділом приватизації державного житлового фонду було видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1. Квартира була приватизована згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та належить на праві власності позивачу, відповідачам та ОСОБА_7. У зв»язку зі смертю ОСОБА_7 право власності на її частину оформлено на відповідача ОСОБА_5 (свідоцтво про право на спадщину з законом ). Квартира складається з трьох кімнат, дві з яких є ізольовані та одна є прохідною. В квартирі мешкають співвласники, дружина позивача ОСОБА_3 та неповнолітня донька позивача - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час між співвласниками виник спір щодо користування житловим приміщенням. Фактично позивач та його родина займають житлову кімнату площею 12,9 кв. Мирним шляхом вирішити спір не є можливим, при цьому виділити майно (частку) квартири, яка належить позивачу також неможливе. За таких обставин, зважаючи на вимоги чинного законодавства України позивач просить суд встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1: виділити ОСОБА_1 та членам його сім»ї в користування житлову кімнату площею 12,90 кв. м.; виділити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в користування житлову кімнату площею 18,10 кв. м. та житлову кімнату площею 10,30 кв. м.; місця загального користування залишити у спільному користуванні співвласників квартири.

Провадження у справі відкрито 18.11.2016 року справу призначено до розгляду в загальному порядку.

В судовому засіданні 23.06.2017 р. за клопотанням представника позивача вирішено питання про призначення у справі будівельно-технічної експертизи, проведення якої доручено фахівцям Київської незалежної судово-експертної установи. Провадження по справі зупинено за час проведення експертизи.

20.06.2018 р. у зв»язку із надходженням до Шевченківського районного суду м. Києва матеріалів даної цивільної справи та висновків експертів, відповідно до приписів ст.ст. 19,254,274 ЦПК України,провадження у справі поновлено та одночасно вирішено питання про доцільність розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання.

17.09.2018 р. за результатами проведення підготовчого засідання, яке відбувалось за участі сторони позивача та третіх осіб - ОСОБА_3 та представника Служби у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, підготовче засідання закрито, справу призначено до розгляду по суті.

В судове засідання призначене на 17.10.2018 р. з урахуванням думки учасників справи було відкладено у зв»язку з неявкою в судове засідання відповідачів, їх представників та за відсутності згоди позивача, його представника на заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення.

В судовому засіданні 20.11.2018 р. позивач ОСОБА_1, його представник підтримали заявлені вимоги, просили задовольнити в повному обсязі з урахуванням висновків, які зробили фахівці Київської незалежної судово-експертної установи. Також зазначили, що просять покласти судові витрати на позивача.

Підтримали заявлені вимоги третя особа ОСОБА_3 та представник Служби у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації.

Відповідачі в судове засідання не з»явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Правом подати відзив на позовну заяву, докази не скористались. Поважність причин неявки в судове засідання не повідомляли.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані та отримані в порядку чинного ЦПК України докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено і не заперечується сторонами, що квартира АДРЕСА_1 була приватизована ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_1 та ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданого 20.10.1998 р. відділом приватизації державного житлового фонду Шевченківської районної держадміністрації на підставі розпорядження № 22911 від 20.10.1998 р.

Станом на день розгляду справи, і це не заперечується сторонами, співвласниками квартири є позивач ОСОБА_1, відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_5.

На частину квартири, що належала ОСОБА_7 після смерті останньої, видано свідоцтво про право власності на спадщину за законом (на ? частину) на ім»я ОСОБА_5, реєстровий № 4-681.

Як вбачається з довідки КП «Центр комунального сервісу» в квартирі зареєстровано: позивач ОСОБА_1, відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_3 та неповнолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як свідчать матеріали справи, а саме свідоцтво про одруження, свідоцтво про народження, копії яких долучено до матеріалів справи, ОСОБА_3 є дружиною позивача, ОСОБА_4 - його донька.

Як встановлено в судовому засіданні, і це підтверджується технічним паспорту на квартиру АДРЕСА_1, спірне житло є трикімнатною квартирою загальною площею 56,12 кв.. м. житловою 41,30 кв. м., при цьому кімнати мають наступну житлову площу: 12, 90 кв., 18,10 кв. м., 10, 3 кв. м. Як свідчать наявні докази, кімната розміром 10,30 кв. м. є прохідною.

Також, квартира обладнана місцями загального користування до яких відносяться: кухня, ванна кімната, вбиральня, коридор, вбудована шафа та балкон.

Відповідно до ч. 1ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Позивач, його представник, третя особа зазначають, що постійно займають і використовують для проживання кімнату загальною площею 12,9 кв. м., мають бажання сплачувати безпосередньо за користування цією частиною помешкання, але відповідачі чинять перешкоди родині і фактично не визнають права на частину помешкання. Оскільки частину квартири, що належить позивачу неможливо виділити в натурі є необхідність у встановленні порядку користування квартирою.

За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 355 ЦК України Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

За приписами ст. 358 ЦК України Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Приписами ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 63 ЖК України визначено, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення ( кухня, коридор, комора тощо).

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 7 від 04.10.1991 р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» в п. 6 роз'яснив, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

Зважаючи на е, що учасниками процесу не заперечувалась та обставина, що виділити частку яка належить ОСОБА_1 у спільному майні (квартирі) не є можливим, за клопотанням представника позивача було призначено судову будівельно - технічну експертизу.

За висновком судової будівельно-технічної експертизи № 2493 складеного фахівцями Київської незалежної судово-експертної установи, 26.04.2018 р., встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 між зареєстрованими особами: ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ОСОБА_6, з урахуванням порядку користування житловим приміщенням, що склався між сторонами, відповідно до ідеальних часток співвласників в розмірі ? та ?, не вбачається за можливе..

При цьому експертом на розгляд суду запропоновано варіанти встановлення порядку користування квартирою, розроблені з відхиленням від ідеальних часток співвласників. Можливі варіанти встановлення порядку користування квартирою, в частках наближених до ідеальних із зазначенням приміщень, які пропонуються надати співвласникам для ізольованого користування; переліку приміщень, що пропонується надати в спільне користування співвласників.

Приймаючи рішення по суті спору, суд має зазначити про застосування положень цивільного процесуального законодавства щодо змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства.

Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Позивач повідомив, що його родина займає і має намір в і подальшому користуватися кімнатою розміром 12,90 кв. м. Інші дві кімнати - розміром 18,10 кв. м. та 10,3 кв. м. займають відповідачі.

Доказів, які б свідчили про те, що в спірній квартирі склався інший порядок користування під час розгляду справи отримано не було.

За запропонованим експертом варіантом № 1 встановлення порядку користування квартирою позивачу, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запропоновано виділити у користування житлову кімнату площею 12,90 кв. м., відповідачам ОСОБА_5, ОСОБА_6 - житлові кімнати площею 18,10 кв. м. та 10,30 кв. м. Місця загального користування - залишити у спільному користуванні співвласників.

Беручи до уваги вищенаведене, наявні в матеріалах справи докази, з огляду на те, що під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили, про те, що між позивачем, членами його родини та відповідачами відсутній усталений порядок користування житловим приміщенням, зважаючи на висновки експерта та вимоги позивача, суд вважає за можливе задовольнити вимоги ОСОБА_1

При цьому суд вважає, що встановлення порядку користування квартирою запропонований позивачем жодним чином не порушить права співвласників приміщення огляду на те, що матеріалами справи підтверджується, що відповідачі користуються саме зазначеними приміщеннями.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, вимогами якої передбачено, що судовий збір покладається а сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, проте бере до уваги прохання позивача покласти останні на нього.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 2-5,11-13,76-81,141,279,352,354 ЦПК України, ст.ст.317,355.358. 391 ЦК України, ст. 63 ЖК України, суд -

ВИРІШИВ:

ПозовОСОБА_1, який діє в свої інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 про встановлення порядку користування жилим приміщенням задовольнити.

Встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1:

виділити ОСОБА_1 та членам його сім»ї в користування житлову кімнату площею 12,90 кв. м.;

виділити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в користування житлову кімнату площею 18,10 кв. м. та житлову кімнату площею 10,30 кв. м.

Місця загального користування залишити у спільному користуванні співвласників квартири.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: