Ухвала

19 липня 2018 року

м. Київ

провадження № 61-38618зно18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., розглянув заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Верховного Суду України від 18 листопада 2010 року за нововиявленими обставинами, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_3, житлово-будівельний кооператив «Арсеналець 16» Київське міське бюро технічної інвентаризації, відділ приватизації Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, про визнання свідоцтва про право власності частково недійсним й визнання права власності на частину квартири,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона та ОСОБА_1 із 1982 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, у яких у ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син. У 1990 році вона та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, у якому перебували до 01 листопада 2005 року.

Оскільки у період фактичних шлюбних відносин і перебуваючи у зареєстрованому шлюбі вона та ОСОБА_1 за спільні кошти придбали квартиру АДРЕСА_1, просила визнати свідоцтво про право власності на зазначену квартиру, видане на ім'я ОСОБА_1, частково недійсним; визнати за нею право власності на ? частини квартири; зобов'язати Головне управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації видати два окремих свідоцтва про право власності на квартиру.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26 лютого 2010 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2010 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано й ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково, визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частини спірної квартири. У задоволенні решти позову ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду України від 18 листопада 2010 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження у вказаній справі.

У липні 2018 року ОСОБА_1 подав заяву про перегляд ухвали Верховного Суду України від 18 листопада 2010 року за нововиявленими обставинами в якій просить скасувати рішення Апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2010 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 свою заяву обґрунтовує тим, що позивач у період із 1982 року по 17 вересня 1988 року не мала власного доходу, оскільки не була працевлаштована і проживала з ним виключно за його рахунок. Вказані відомості стали йому відомі саме 20 червня 2018 року і є важливими обставинами, так як судом визначено частки у спірному приміщенні виходячи із сукупного доходу та пайових внесків кожного члена подружжя.

Перевіривши доводи заяви, суд приходить до висновку про залишення заяви без розгляду з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 424 ЦПК України з урахуванням приписів частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстави, визначеної пунктом 1частини другої статті 423 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що законодавець встановив максимальний строк звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, який не може перевищувати трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили, проте така заява має бути подана протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Верховний Суд врахував, що ОСОБА_1 об'єктивно мав усі підстави знати про нововиявлені обставини, які, як стверджує заявник, не були відомі суду на день ухвалення судового рішення, яке він просить переглянути.

Зважаючи на наведене, враховуючи, що трирічний строк на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є присічним строком, таким, що не підлягає поновленню, заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду України від 18 листопада 2010року підлягає залишенню без розгляду.

За правилами статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Керуючись статтями 126, 423, 424 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Повернути ОСОБА_1 заяву про перегляд ухвали Верховного Суду України від 18 листопада 2010 року за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_3, житлово-будівельний кооператив «Арсеналець 16» Київське міське бюро технічної інвентаризації, відділ приватизації Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, про визнання свідоцтва про право власності частково недійсним й визнання права власності на частину квартири.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак