Ухвала

Іменем України

18 липня 2018 року

місто Київ

справа № 308/13831/15-ц

провадження № 61-8440ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцов В. О., Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, в інтересах яких діє ОСОБА_6, на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 16 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Мацунича М. В., Готра Т. Ю., Куцина М. М.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 4 331 497, 19 грн.

На обґрунтування пред'явлених вимог позивач зазначив, що між ним та ОСОБА_4 укладено договір позики, за яким позичальник отримав у позику 909 370, 00 грн, що еквівалентно 110 000 дол. США, у строк до 30 січня 2015 року. Грошові кошти у позику отримані ОСОБА_4 зі згоди дружини ОСОБА_5 в інтересах сім'ї. У встановлений договором строк позичальник позику не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка має бути сплачена позичальником та його дружиною в солідарному порядку.

Позивач визначив правовими підставами позову положення статей 526, 611, 625, 1046, 1047 Цивільного кодексу України, статей 61, 65 Сімейного кодексу України.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 вересня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовувалось тим, що приватним нотаріусом видано виконавчий напис про стягнення заборгованості за вказаним договором позики, який не скасований та є дійсним, що свідчить про те, що стягнення за договором позики вже відбулося. Дружина позичальника ОСОБА_5 не є поручителем, а тому не може відповідати за договором позики.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 16 листопада 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення про задоволення позову. Апеляційним судом стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики в сумі 4 331 497, 19 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення апеляційного суду обґрунтовувалось тим, що договір позики укладено в інтересах сім'ї, а тому обов'язок щодо повернення позики виконується подружжям як солідарними боржниками. Виконавчий напис від 26 жовтня 2015 року не виконаний, а строк пред'явлення його до виконання вже сплинув.

Відповідачі, не погодившись із рішенням апеляційного суду, звернулись до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просили скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження, витребувано з Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зазначену цивільну справу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, далі - ЦПК України) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано Верховному Суду зазначену справу.

Ухвалою Верховного Суду від 27 червня 2018 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.

Представником позивача до Верховного Суду подано клопотання про закриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини першої статті 396 ЦПК України.

Клопотання про закриття касаційного провадження обґрунтовувалось тим, що кожен із відповідачів у цивільному процесі діє самостійно. Відповідно до статті 32 ЦПК України (в редакції Закону України від 18 березня 2004 року № 1618-IV, далі - ЦПК України 2004 року) кожен із відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. У досліджуваній справі відсутні докази наявності доручення одним відповідачем іншому вести справу в його інтересах у цій справі. Всупереч викладеному, не зважаючи на наявний конфлікт інтересів між відповідачами, як переконаний заявник, до суду подано єдину касаційну скаргу. Представникові заявника невідомо, в інтересах кого саме з відповідачів подано касаційну скаргу та у якій частині доводів та вимог така скарга стосується кожного з відповідачів, які повинні діяти самостійно. Представництво інтересів однією особою двох відповідачів з конфліктом інтересів, які повинні діяти у відповідному процесуальному статусі самостійно, виключається. Таким чином, на переконання представника позивача, касаційна скарга, що підписана та подана одним представником відповідачів є такою, що підписана та подана особою, яка не має права її підписувати.

Як встановив Верховний Суд, касаційну скаргу подано та касаційне провадження відкрито за правилами ЦПК України 2004 року.

За приписами статті 32 ЦПК України 2004 року позов може бути пред'явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів; права і обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; предметом спору є однорідні права і обов'язки. Співучасники можуть доручити вести справу одному із співучасників, якщо він має повну цивільну процесуальну дієздатність.

За змістом статті 40 ЦПК України 2004 року представником у суді може бути адвокат або інша особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва в суді, за винятком осіб, визначених у статті 41 цього Кодексу. Одна й та сама особа не може бути одночасно представником іншої сторони, третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору або беруть участь у справі на другій стороні.

Згідно із частиною четвертою статті 42 ЦПК України 2004 року повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватись ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором. До ордера обов'язково додається витяг із договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Витяг засвідчується підписом сторін договору.

У частині другій статті 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» в редакції Закону, чинній на момент подання касаційної скарги, визначено, що адвокату забороняється: використовувати свої права всупереч правам, свободам та законним інтересам клієнта; без згоди клієнта розголошувати відомості, що становлять адвокатську таємницю, використовувати їх у своїх інтересах або інтересах третіх осіб; займати у справі позицію всупереч волі клієнта, крім випадків, якщо адвокат впевнений у самообмові клієнта; відмовлятися від надання правової допомоги, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до пунктів 6, 7 частини першої статті 28 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокату, адвокатському бюро або адвокатському об'єднанню забороняється укладати договір про надання правової допомоги у разі конфлікту інтересів. Адвокату забороняється укладати договір про надання правової допомоги і він зобов'язаний відмовитися від виконання договору, укладеного адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об'єднанням, зокрема у разі, якщо виконання договору може суперечити інтересам адвоката, членів його сім'ї або близьких родичів, адвокатського бюро або адвокатського об'єднання, засновником (учасником) якого він є, професійним обов'язкам адвоката, а також у разі наявності інших обставин, що можуть призвести до конфлікту інтересів; адвокат надає правову допомогу іншій особі, інтереси якої можуть суперечити інтересам особи, яка звернулася щодо укладення договору про надання правової допомоги.

Конфлікт інтересів - це суперечність між особистими інтересами адвоката та його професійними правами і обов'язками, наявність якої може вплинути на об'єктивність або неупередженість під час виконання адвокатом його професійних обов'язків, а також на вчинення чи невчинення ним дій під час здійснення адвокатської діяльності (пункт 8 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що касаційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати.

Касаційна скарга в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_4 подана та підписана адвокатом ОСОБА_6, на підтвердження повноважень якої надано копії витягів із договорів про надання правової допомоги, а також надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, що відповідає положенням частини четвертої статті 42 ЦПК України 2004 року та не суперечить змісту статті 40 ЦПК України 2004 року, оскільки відповідачами не заявлялись один до одного вимоги щодо предмета спору та вони не беруть участь у справі на боці протилежних сторін.

Верховним Судом не встановлено наявності суперечності між особистими інтересами адвоката та його професійними правами і обов'язками, що може вплинути на його об'єктивність або неупередженість під час виконання професійних обов'язків у цій справі.

Наведені обставини не можуть слугувати достатньою та об'єктивною перешкодою для розгляду касаційної скарги Верховним Судом у провадженні, відкритому Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ як судом касаційної інстанції.

За таких обставин клопотання представника позивача про закриття касаційного провадження у справі задоволенню не підлягає.

Керуючись статтею 389 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7 про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, в інтересах яких діє ОСОБА_6, на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 16 листопада 2016 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді В. О. Кузнєцов

С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик