Постанова

Іменем України

18 липня 2018 року

м. Київ

справа № 204/855/17

провадження № 61-33510св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Банк Форум»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2017 року, у складі головуючого-судді Книш А. В., та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2017 року, у складі суддів: Куценко Т. Р., Демченко Е. Л., Максюти Ж. І.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум»), про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2017 року провадження у справі було закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що набрало законної сили рішення суду від 30 січня 2014 року у цивільній справі № 204/7246/13-ц між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що й у справі яка розглядається.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2018 року апеляційна скарга ОСОБА_4 відхилена, а ухвала Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2017 року залишена без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ухвалу суду першої інстанції постановлено із дотриманням вимог процесуального права.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, ОСОБА_4, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що у справі, рішення суду в якій набрало законної сили, спір по суті не був вирішений, оскільки відмовляючи у задоволенні позову, суд розглянув справу щодо незаконного звільнення позивача в період відпустки лише в аспекті наказу від 20 серпня 2013 року № 1075к і зазначив, що ця норма не стосується зазначеного наказу оскільки дата звільнення була перенесена і позивач був звільнений згідно наказу від 09 вересня 2013 року № 1163к з 08 вересня 2013 року - в неділю, тому підстав для закриття провадження у судів попередніх інстанцій не було.

19 липня 2017 року ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Матеріали справи 31 травня 2018 року передано до Верховного Суду.

Станом на час розгляду справи у Верховному Суді відзиву (заперечень) на касаційну скаргу не надходило.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

При визначенні підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Пред'являючи позов у даній справі, ОСОБА_4 просить визнати незаконним наказ від 20 серпня 2013 року №1075к та від 09 вересня 2013 року №1163 про звільнення позивача з посади керуючого відділення №1406 ПАТ «Банк Форум» та поновити його на цій посаді в цьому ж відділенні банку, стягнути з відповідача на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 09 вересня 2013 року по час поновлення на роботі у сумі 383572,04 грн (станом на 31 січня 2017 року), моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн, а також допустити негайне виконання рішення у частині поновлення позивача на роботі та виплати позивачу заробітної плати за один місяць.

Підставами пред'явлених позовних вимог у своєму позові позивач зазначає: звільнення позивача в неділю - вихідний день; недотримання відповідачем норм Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) в частині наявних вакантних посад, які йому не було запропоновано при вивільненні, та для зайняття яких він мав необхідні кваліфікаційні вимоги та право на першочергове їх зайняття; звільнення в період знаходження у відпустці та на лікарняному.

З рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2014 року у цивільній справі № 204/7246/13-ц, яке набрало законної сили, предметом спору за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Банк Форум» було поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. В позовних вимогах, ОСОБА_4 просив визнати незаконним рішення правління банку - протокол від 19 червня 2013 року №30 в частині закриття відділення №1406 ПАТ «Банк Форум» та скасувати це рішення в частині закриття відділення №1406 ПАТ «Банк Форум»; визнати незаконним наказ від 25 червня 2013 року №88-а щодо внесення змін до штатного розкладу банку та скорочення чисельності та штату працівників; визнати незаконним наказ №88-в від 25 червня 2013 року щодо внесення змін до штатного розкладу банку та скорочення чисельності та штату працівників; визнати незаконним наказ від 20 серпня 2013 року №1075к про звільнення позивача з посади керуючого відділенням №1406 ПАТ «Банк Форум»; визнати незаконним наказ від 09 вересня 2013 року №1021к про звільнення позивача з посади керуючого відділенням №1406 ПАТ «Банк Форум» на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України; поновити позивача на посаді керуючого відділенням №1406 ПАТ «Банк Форум»; стягнути з відповідача на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 09 вересня 2013 року по час поновлення на роботі у сумі 27781,89 грн; стягнути з відповідача на користь позивача невиплачені кошти за вислугу років у сумі 5300,00 грн; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 49290,00 грн; допустити негайне виконання рішення в частині поновлення позивача на роботі та виплати позивачу заробітної плати за один місяць. Тобто частина позовних вимог, які були розглянуті судом є тотожними з заявленими вимогами у даній справі та складом сторін цивільного процесу.

Правовими підставами, якими обґрунтував позивач звернення до суду як у рішенні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2014 року по цивільній справі № 204/7246/13-ц так і у позовній заяві у цій справі, є звільнення позивача в неділю - вихідний день; недотримання відповідачем норм трудового законодавства в частині наявних вакантних посад, які йому не були запропоновані при звільненні, та для зайняття яких він мав необхідні кваліфікаційні вимоги та право на першочергове їх зайняття; звільнення у період знаходження у відпустці та на лікарняному. Отже, підстави звернення до суду є також тотожними.

Оскільки у даній справі позивачем заявлено до ПАТ «Банк Форум» позовні вимоги про той самий предмет і з тих самих підстав і щодо цих вимог постановлено судове рішення, яке набрало законної сили, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року.

Доводи касаційної скарги про те, що у справі, рішення суду в якій набрало законної сили, спір по суті вирішений не був, оскільки відмовляючи у задоволенні позову, суд розглянув справу щодо незаконного звільнення позивача в період відпустки лише в аспекті наказу від 20 серпня 2013 року № 1075к і зазначив, що ця норма не стосується зазначеного наказу оскільки дата звільнення була перенесена і позивач був звільнений згідно наказу від 09 вересня 2013 року № 1163к з 08 вересня 2013 року - в неділю, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій щодо закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з прийнятими рішеннями судів.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують, оскільки зводяться до переоцінки доказів у справі, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції (частина перша статті 400 ЦПК України).

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
Г. І. Усик