Справа № 182/4721/18
Провадження № 2/0182/2676/2018
11.10.2018 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Багрової А.Г.
за участю секретаря судового засідання - Снєгульської В.М.
сторони по справі:
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.
Заяви по суті справи:
Позивач звернуласьд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником 5/19 частини житлового будинку №47 по вул.Хлястікова, в м.Нікополь. В зазначеному будинку зареєстрований її син ОСОБА_2, але не проживає з 2002 року, участі в утриманні майна не приймає, його речей у будинку не має. Наявність реєстрації відповідача у будинку порушує її право власності, а тому просить її право захистити.
Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування будином №47 по вул.Хлястікова, в м.Нікополь.
Відповідач відзив на позов до суду не подавав.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 01.08.2018 року відкрито провадження, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.10.2018 року вирішено питання про розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановити заочне рішення).
Судом встановлено.
Позивач ОСОБА_1 є власником 5/19 частини житлового будинку №47 по вул.Хлястікова, в м.Нікополь (а.с. 7,8-10).
В даному будинку також зареєстрований син позивача ОСОБА_2 відповідач по справі, що підтверджується довідкою Квартального комітету №39 (а.с.12) та довідкою виконавчого комітету Нікопольської міської ради (а.с.20).
Відповідач зареєстрований у будинку, але не мешкає там з 2002 року, що підтверджується актом Квартального комітету №39 від 25.06.2018 року (а.с. 13).
Внаслідок того, що відповідач залишаються зареєстрованими у будинку, позивач вимушена нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг.
Протягом 16 років відповідач не проживає в вищезазначеному будинку. Участі у сплаті комунальних платежів відповідач не приймає, його речей у будинку не має.
За правилами ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
На підставі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Враховуючи вищевикладене, на основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають до задоволення.
Керуючись ст. 405 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 258, 264-265, 267-268 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення.
На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Повне рішення складено 11.10.2018 року.
Суддя: ОСОБА_3