Справа № 464/5592/17 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков І.П.
Провадження № 22-ц/811/447/18 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Брикайло М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 28 лютого 2018 року в складі судді Рудакова І.П. в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановила:

В серпні 2017 року позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся в суд із позовною заявою, в якій просив стягнути із відповідача ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 10.07.2009 року № б/н у розмірі 49707,93 грн. та судові витрати у розмірі 1600,00 грн.

Вимоги обґрунтовував тим, що на підставі кредитного договору відповідачу надано кредит у розмірі 2900 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом від суми залишку заборгованості за кредитом. Відповідачем умови кредитного договору не виконувались, внаслідок чого станом на 30.06.2017 року утворилась заборгованість у розмірі 49707,93 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача та понесені судові витрати.

Оскаржуваним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 28 лютого 2018 року позов - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 10 липня 2009 року № б/н в розмірі 4525 грн. 07 коп., з яких: 1455 грн. 68 коп. - заборгованість за кредитом; 2377 грн. 72 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. - штрафу (фіксована частина), 191 грн. 67 коп. - штрафу (процентна складова) та судовий збір у сумі 145 грн. 60 коп., а всього у розмірі 4670 (чотири тисячі шістсот сімдесят) гривень 67 копійок.

В решті позову - відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, вважає його таким, що прийняте без належної перевірки доказів та з порушенням норм чинного законодавства.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд виходив з того, що початок перебігу позовної давності є квітень 2015 року, однак жодних платіжних документів, або завірених копій витягів з рахунків, які б підтверджували факт оплати відповідачем кредиту, позивач до позовної заяви не долучив.

Стверджує, що доданий розрахунок заборгованості не відповідає дійсності, оскільки відповідач в терміни 2009-2015 року фізично не мав можливості сплачувати будь які внески на погашення кредиту.

Звертає увагу на те, що кредитну картку позивач нібито видав відповідачу у 2009 році при оформленні банківської картки для отримання пенсії, однак таке ставить під сумнів, оскільки як представник відповідача пенсію по інвалідності отримувала особисто, інших карток у відповідача не було. Про наявність боргу по кредиту не знала, тому жодних кредитів не сплачувала.

Судових рішень про стягнення з відповідача боргу немає.

Покликається на те, що перебіг строку позовної давності щодо вимог позивача повинен починатися з 2010 року, часу закінчення терміну дії кредитної картки, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Також, звертає увагу, що місцевий суд стягнув витрати по судовому збору з інваліда І групи.

Просить скасувати рішення Сихівського районного суду м. Львова від 28 лютого 2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у поному розмірі.

18.05.2018 року позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав відзив на апеляційну скаргу, у якому покликаючись на необґрунтованість такої просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий - Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Ухвалою про призначення справи до розгляду від 24 жовтня 2018 року вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи без їх виклику, про день та час розгляду справи учасники були повідомлені судовою повісткою-повідомленням (а.с. 226-228), оскільки явка учасників справи не є обов»язковою.

За відсутності всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засдіання за допомогою звозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги та ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги про стягнення з відповідача на користь банку 1455 грн. 68 коп. заборгованості за кредитом є підставними, при цьому заборгованість за весь період користування кредитом дорівнює 2377 грн. 72 коп. (сума 1129 грн. 63 коп. до 1 вересня 2014 року та 1248 грн. 09 коп. після 1 вересня 2014 року), що відповідає ставці 30% в рік та умовам укладеного договору.

Суд відзначив, що збільшення відсоткової ставки не відповідає закону, який діяв на час такого збільшення.

Крім цього, суд відмовив у стягненні заборгованості за пенею та комісією одночасно, однією сумою, яку не розмежовано, з підстав неможливості перевірки правильності такої суми заборгованості, при цьому врахувавши факт несвоєчасного виконання відповідачем покладених на нього умовами договору зобов'язань, стягнув 500 грн. - штрафу (фіксована частина), 191 грн. 67 коп. - штрафу (процентна складова).

Також, суд дійшов висновку про те, що позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності.

Ухваливши рішення по суті заявлених вимог, суд стягнув з відповідача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 145,60 грн.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення колегія суддів виходить з такого.

Підставами виникнення цивільних прав і обов»язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що 10 липня 2009 року між позивачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 2900,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач погодився, що ця заява разом із Пам»яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг (надалі Умови), а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПРИВАТБАНКУ. Він зобов»язувався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитися з їх змінами на сайті ПРИВАТБАНКУ (а.с. 7-14).

У довідці про умови кредитування кредитка зазначена, як «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» (а.с. 8).

В силу положень ч. 1 ст. 634 ЦК України, між сторонами був укладений договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у стандартних формах.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов"язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи встановлено, що підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов, відповідач користувався кредитним лімітом, отже погодився з такими умовами, розміром процентів за користування кредитом та штрафними санкціями, що передбачені п. 8.6 Умов.

Протилежні доводи апеляційної скарги є необґрунтовані та спростовуються матеріалами справи.

Звертаючись з позовними вимогами представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» покликався на те, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, тобто зобов'язання не виконав, відтак у нього продовжують діяти невиконані зобов'язання, подав розрахунок заборгованості за договором станом на 30.06.2017 року, яку просив стягнути.

Заперечуючи позовні вимоги представник відповідача ОСОБА_3 покликалась на сплив позовної давності щодо заявлених вимог, просила застосувати наслідки такого (а.с. 34-36).

Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до п. 6.5. Умов і правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перерозхід платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

На підставі п. 5.5 Умов, порядок начислення і оплати процентів, банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів у році.

Крім цього, при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (п. 8.6 Умов).

Згідно п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформувала іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк.

Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця.

Згідно із наданою довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картки клієнта ОСОБА_2, строк дії картки до 07/15 року (а.с. 57).

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що оскільки останній платіж для погашення заборгованості за договором здійснено 28 квітня 2015 року, що підтверджується розрахунком заборгованості, а протилежних доказів сторона відповідача не надала, при цьому строк дії кредитної картки до липня 2015 року, тому подавши позов 19 серпня 2017 року позивач звернувся в суд в межах строку позовної давності, що спростовує протилежні доводи апелянта.

Враховуючи умови договору та розрахунок заборгованості, наданий стороною позивача, який не спростований відповідачем, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення з відповідача на користь банку 1455 грн. 68 коп. заборгованості за кредитом, як суми складових поточної та простроченої заборгованості за кредитом.

Оскільки встановленим є факт несвоєчасного виконання відповідачем покладених на нього умовами договору зобов'язань, обґрунтованим є висновок про стягнення з нього 500 грн. - штрафу (фіксована частина), 191 грн. 67 коп. - штрафу (процентна складова).

Разом з цим, зважаючи на те, що рішення суду оскаржується тільки відповідачем виключно в частині задоволених позовних вимог, колегія суддів за правилами ст. 367 ЦПК України законність такого в іншій частині не перевіряє.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються ЗУ «Про судовий збір».

Згідно із ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» (в редакції чинній на момент подання позову) ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, поданої юридичною особою становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Стаття 5 закону визначає пільги щодо сплати судового збору.

Зокрема, від сплати судового збору звільнені інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів (п. 9).

Відповідно до ч. 6 ст. 141ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Наведене дає підстави для висновку про відсутність правових підстав для стягнення судового збору з відповідача ОСОБА_2, при цьому необхідно компенсувати АТ КБ «ПРИВАТБАНК» суму судового збору 145 грн. 60 коп. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а судовий збір за розгляд апеляційної скарги необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 28 лютого 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судового збору у сумі 145 грн. 60 коп. скасувати.

В решті рішення залишити без змін.

Компенсувати Акціонерному товариству Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» суму судового збору 145 грн. 60 коп. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги в сумі 2400 грн. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 18 грудня 2018 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк