Справа № 182/3041/18
Провадження № 2/0182/2211/2018
29.11.2018 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Тихомирова І.В.
за участю секретаря Рахуба О.Г.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Нікопольської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання втратившим право користування будинком,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який уточнювала, про визнання втратившим право користування будинком.
Свої вимоги мотивувала тим, що їй належить 10/112 частин будинку № 55 по вулиці Довгалівській в м. Нікополі. За вказаною адресою зареєстрований, але фактично не проживає з березня 2017 року ОСОБА_2, з яким позивач перебувала у фактичних шлюбних відносинах.
Відповідач не приймає участі в утриманні житла, однак добровільно знятися з реєстрації вона не бажає. У той же час реєстрація постійного місця проживання ОСОБА_2 у будинку позивача позбавляє її права вільно користуватися та розпоряджатися своєю нерухомістю. Враховуючи, що відповідач не користується будинком за зазначеною адресою, не несе витрат по його утриманню, жодних його речей у домоволодінні не має, ОСОБА_1 просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом за адресою: м. Нікополь, вул. Довгалівська, 55.
У судове засідання позивач не зявилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.49). У заяві на позовних вимогах наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не зявився. Про судовий розгляд справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі. Відзиву або жодних заяв суду не подавав.
Від належним чином уповноваженого представника Нікопольської міської ради надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності та прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.21,22).
Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 у судове засідання не зявилися без повідомлення причин неявки. В матеріалах справи наявні пояснення ОСОБА_3, затверджені головою квартального комітету № 39 м. Нікополь, у яких вона підтверджує не проживання ОСОБА_2 з березня 2017 року у будинку за адресою: м. Нікополь, вул. Довгалівська, 55 (а.с.9). Будь-які інші пояснення або заяви від третіх осіб не надходили. На думку суду, їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, на виклик суду не зявився без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подав, а позивач не заперечує проти винесення заочного рішення, суд, керуючись ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного.
Згідно положень ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
За змістом ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом ст. 391 ЦК України власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна, співвласниками домоволодіння за вказаною вище адресою є ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.47-48).
У будинку № 55 по вул. Довгалівській в м. Нікополі зареєстрований ОСОБА_2, з яким позивач перебувала у фактичних шлюбних відносинах (а.с.8). У березні 2017 року відповідач забрав свої речі та виїхав з належної ОСОБА_1 частини будинку з надвірними будівлями, що підтверджується поясненнями сусідів позивача, в томі числі третьої особи по справі ОСОБА_3, затвердженими головою квартального комітету № 39 м. Нікополь (а.с.9,10).
Таким чином, суд, даючи оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, дійшов висновку, що відповідач створює ОСОБА_1 перешкоди у користуванні та розпорядженні належною їй нерухомістю, змушує її нести додаткові витрати на утримання житла, і, як наслідок, переживати матеріальні труднощі.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 у добровільному порядку з березня 2017 року не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, не несе жодних витрат по його утриманню, особистих речей відповідача там немає. Зважаючи на те, що відповідач протиправно створює ОСОБА_1 перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй майном, суд вважає, що право позивача на володіння, користування та розпорядження своєю нерухомістю підлягає захисту шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за зазначеною адресою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 25, 317, 319, 328, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 280 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим будинком з надвірними будівлями за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Довгалівська, 55.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Згідно підпункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Суддя: ОСОБА_8