АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/7938/2018 Головуючий у 1 інстанції - Таран Н.Г.
У Х В А Л А

4 вересня 2018 року суддя Апеляційного суду міста Києва Андрієнко А.М., вирішуючи питання про відкриття провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 17 серпня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Консультативно діагностичний центр Деснянського району м. Києва, треті особи: Міністерство охорони здоров'я України, Деснянська районна державна адміністрація м. Києва, про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної та матеріальної шкоди, свідомо спричиненої КНП КДЦ Деснянського району матері - одиначці двої дітей, у тому числі до 14 років стоматологу - терапевту вищої категорії‚

В С Т А Н О В И Л А:

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17 серпня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Консультативно діагностичний центр Деснянського району м. Києва, треті особи: Міністерство охорони здоров'я України, Деснянська районна державна адміністрація м. Києва, про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної та матеріальної шкоди, свідомо спричиненої КНП КДЦ Деснянського району матері - одиначці двої дітей, у тому числі до 14 років стоматологу - терапевту вищої категорії повернуто позивачу.

Не погодившись із постановленою ухвалою суду, 20.08.2018 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

При цьому, заявником не було сплачено судовий збір, відповідно до Закону України «Про судовий збір» та не надано доказів в підтвердження обставини щодо звільнення від його сплати.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 29.08.2018 року апелянту було надано строк, не більше 10-ти днів з дня отримання ухвали, для усунення недоліків апеляційної скарги, у зв'язку з чим вона була залишена без руху.

Копію ухвали Апеляційного суд міста Києва від 29.08.2018 року була направлена апелянту 29.08.2018 року.

3.09.2018 року на адресу Апеляційного суду міста Києва надійшла заява на виконання вимог ухвали від 29.08.2018 року. Заявник зазначив, що відповідно до ст. 5 п. 1 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про незаконне звільнення та не виплату заробітної плати. Вказувала, що перебуває на обліку на біржі праці та отримує 500 грн. допомоги щомісячно.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, пред'явлені позивачем вимоги не пов'язані між собою та не є похідними від основних.

Відтак, подана апелянтом апеляційна скарга не відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України, оскільки не сплачено судовий збір або не надано документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97- ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак, в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, а також у разі несплати судового збору, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, відповідно до якої, якщо апелянт не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин апеляційну скаргу слід визнати неподаною та повернути заявнику.

Керуючись ст. ст. 185, 357 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 17 серпня 2018 рокувизнати неподаною та повернути її заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя: