Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/5/18
Провадження по справі 2/281/208/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2018 року смт. Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Нечуй Б.П.,

секретаря судового засідання Островської І.В.

за участі

представника позивача

(представника відповідача

за зустрічним позовом) ОСОБА_1,

представника відповідача

(представника позивача за зустрічним

позовом) ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Лугини цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про скасування права власності на нежитлове приміщення,-

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням та стягнення понесених судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог, позивач ОСОБА_3 зазначила, що 30 травня 2014 року державною виконавчою службою Лугинського районного управління юстиції було видано акт проведення прилюдних торгів (протокол №0614075 (3) від 28.05.2014 року про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна нежитлової будівлі кафетерію, що знаходиться за адресою: вул.. Зарічна,11 в с. Путиловичі Лугинського району Житомирської області.

ЇЇ було визнано переможцем торгів.

5 червня 2014 року їй було видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

З моменту купівлі нежитлового приміщення та по теперішній час вона немає доступу до даного приміщення, оскільки відповідач ОСОБА_4 в добровільному порядку не звільняє вищезазначене приміщення та чинить перешкоди в доступі їй до її нерухомості.

25 липня 2017 року на адресу ОСОБА_4 було надіслано лист про добровільне звільнення приміщення, яке належить їй на праві власності.

Будь-якої відповіді на свою адресу вона не отримала.

Представник позивача (представник відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позов.

Представник відповідача (представник позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_3 не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що житловий будинок та нежитлове приміщення, які знаходяться за адресою: вул. Зарічна,11 с. Путиловичі Лугинського району Житомирської області, належать ОСОБА_4 Разом із тим, остання не приймала рішення про виділ чи поділ домоволодіння, до складу якого входить нежитлове приміщення-кафетерій. Однак, внаслідок незаконних дій на вказане приміщення було зареєстровано право власності ОСОБА_3 Зазначив, що одночасна реєстрація двох різних обєктів нерухомого майна, що знаходиться за однією і тією ж адресою та які мають різне призначення призвела до даних спірних правовідносин. Також, позивачем не надано суду правовстановлюючі та технічні документи, якими вона має доказати обсяг своїх прав. Крім того, позивач обрала хибний спосіб судового захисту , заявивши вимоги стосовно нерухомого майна до вирішення своїх прав користувача чужої земельної ділянки на земельну ділянку, на якій знаходиться нерухоме майно.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявились, про час та дату судового засідання повідомлені належним чином; про причини неявки суд не повідомили.

В свою чергу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про скасування права власності на нежитлову будівлю, в якому просив скасувати право ОСОБА_3 на нежитлову будівлю кафетерій, що знаходиться за адресою: вул.. Зарічна, 11 с. Путиловичі Лугинського району Житомирської області, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 28, загальною площею 66,3 кв.м.

В обґрунтування позовних вимог, представник відповідача (представник позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 зазначив, що 29.10.2004 року ОСОБА_4 (до зміни прізвища Токар) В.В. на підставі договору купівлі-продажу набула право власності на житловий будинок з житловою площею 54,5 кв.м., що знаходиться за адресою: вул.. Зарічна,11 с. Путиловичі Лугинського району Житомирської області.

05.02.2008 року було проведено державну реєстрацію даного житлового будинку.

Будинок знаходиться на земельній ділянці, яка перебуває у власності ОСОБА_4

12.10.2013 року право власності на житловий будинок було перереєстровано в новоствореному державному реєстрі прав власності.

Згідно технічного паспорту на будинок до складу домоволодіння входять приміщення, площею 44,3 кв.м. та площею 11,4 кв. м., які знаходяться за адресою: вул. Зарічна,11 с. Путиловичі Лугинського району Житомирської області та належать ОСОБА_4

Разом із тим, ОСОБА_4 не приймала рішення про виділ чи поділ домоволодіння, до складу якого входить нежитлове приміщення-кафетерій. Однак, внаслідок незаконних дій в.о. начальника ДВС Лугинського РУЮ ОСОБА_5 на вказане приміщення було зареєстровано право власності ОСОБА_3

05.06.2014 року ОСОБА_3 на підставі акту проведення прилюдних торгів від 28.05.2014 року було видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів - кафетерію, що знаходиться за адресою: вул.. Зарічна, 11 с. Путиловичі Лугинського району Житомирської області.

Тобто, в спірному випадку, право власності ОСОБА_3 на нежитлове приміщення виникло саме на підставі акту проведення прилюдних торгів, яким фактично продано частину будинку ОСОБА_4, яка не виділялась та не ділилась.

Зазначив, що одночасна реєстрація двох різних обєктів нерухомого майна, що знаходиться за однією і тією ж адресою та які мають різне пизначення призвела до даних спірних правовідносин.

Представник відповідача (представник позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 в судовому засіданні зустрічні позовні вимоги в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про скасування права власності на нежитлове приміщення підтримав та просив їх задовольнити.

Представник позивача (представник відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 в судовому засіданні зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4 не визнав, просив відмовити в їх задоволенні.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявились, про час та дату судового засідання повідомлені належним чином; про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши пояснення представника позивача (представника відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1, представника відповідача (представника позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2, та дослідивши докази по справі, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником приміщення нежитлової будівлі кафетерію, що знаходиться за адресою: вул.. Зарічна,11 в с. Путиловичі Лугинського району Житомирської області, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 80888546, сформованої 21 лютого 2018 року.

Згідно пунктами 3, 4 частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та припинення дії, яка порушує право, та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до положень статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Частиною другою статті 386 ЦК України, передбачено, що власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

За змістом частини першої статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У п. 33 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2015 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що відповідно до положень ст. ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суд повинен брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Порушення права (у розумінні ч. 1 ст. 3 ЦПК України) пов'язується із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ст. 13 ЦПК України).

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України.).

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Доводи позивача та його представника по первісному позову щодо порушення прав ОСОБА_3 щодо користування своїм майном, а саме: нежитловою будівлею кафетерію, що знаходиться за адресою: вул.. Зарічна,11 в с. Путиловичі Лугинського району Житомирської області були б слушними, якби було доведено в судовому засіданні, що діями відповідача, не повязаними з позбавлення володіння, порушується її (ОСОБА_3О.) право власності чи законного володіння, а також, що є реальна небезпека порушення її права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

Разом із тим, в позовній заяві лише зазначено, що з моменту купівлі нежитлового приміщення кафетерію, що знаходиться за адресою: вул.. Зарічна,11 в с. Путиловичі Лугинського району Житомирської області та по теперішній час вона (ОСОБА_3О.) немає доступу до даного приміщення, оскільки відповідач ОСОБА_4 в добровільному порядку не звільняє вищезазначене приміщення та чинить перешкоди в доступі їй до її нерухомості.

25 липня 2017 року на адресу ОСОБА_4 було надіслано лист про добровільне звільнення приміщення, яке належить їй (ОСОБА_3О.) на праві власності.

Будь-якої відповіді на свою адресу вона не отримала.

Разом із тим, до позовної заяви додано вищезазначений лист, однак відомості про його отримання ОСОБА_4 в матеріалах зазначеної цивільної справи відсутні.

Таким чином, доказів, які б підтверджували доводи позивача по первісному позову та її представника про те, що відповідач в добровільному порядку не звільняє вищезазначене приміщення та чинить перешкоди в доступі їй (ОСОБА_3О.) до її нерухомості - матеріали справи не містять.

Між тим, клопотань про витребування інших доказів, - позивач та її представник не заявляли.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає недоведеними вимоги позивача та її представника про усунення перешкод в користуванні нежитловою будівлею, в звязку із чим в задоволенні позову необхідно відмовити.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про скасування права власності на нежитлову будівлю, то суд вважає, що в задоволенні його необхідно відмовити, виходячи із наступного.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником приміщення нежитлової будівлі кафетерію, що знаходиться за адресою: вул.. Зарічна,11 в с. Путиловичі Лугинського району Житомирської області, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 80888546, сформованої 21 лютого 2018 року.

Разом із тим, в судовому засіданні судом не було встановлено та позивачем по зустрічному позову та її представником не було надано відповідних доказів щодо скасування права власності ОСОБА_3 на нежитлову будівлю кафетерій, що знаходиться за адресою: вул.. Зарічна, 11 с. Путиловичі Лугинського району Житомирської області, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 28, загальною площею 66,3 кв.м.

Так посилання представника позивача по зустрічному позову ОСОБА_2 на те, що право власності ОСОБА_3 на нежитлове приміщення виникло саме на підставі акту проведення прилюдних торгів (протокол №0614075 (3) від 28.05.2018 року), яким фактично продано частину будинку ОСОБА_4, яка не виділялась та не ділилась, судом не береться до уваги, так як ОСОБА_4 зверталась до суду з позовом про визнання прилюдних торгів та свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів недійсними, а саме: нежитлової будівлі-кафетерію, що розташована за адресою: вул. Зарічна,11 с. Путиловичі Лугинського району Житомирської області.

Згідно рішення Лугинського районного суду від 30.08.2017 року (справа№281/129/17) (а.с. 78-81) ОСОБА_4 було відмовлено в задоволенні позову.

Постановою апеляційного суду Житомирської області від 18.12.2017 року (а.с. 82-84) рішення Лугинського районного суду від 30.08.2017 року (справа№281/129/17) залишено без змін.

Крім того, рішенням виконавчого комітету Путиловицької сільської ради Лугинського району №43 від 13 липня 2011 року ОСОБА_4 було надано дозвіл на переобладнання 1/5 кімнати площею 11,4 кв.м. та 1/10 веранди площею 4,3 кв.м. під кафе по вул. Зарічній,11 та на добудову кімнати відпочинку площею 11,87 кв.м.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_4 було видано свідоцтво від 07.11.2011 року про право власності на нерухоме майно: нежитлову будівлю кафе, загальною площею 66,3 кв.м., яке зареєстроване у КП «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації Житомрської обласної ради 07.11.2011 року, реєстраційний номер 35083362, номер запису 18 в книзі 1.

Відповідно до протоколу №0614075 (3) по договору №0614075 від 18.02.2014 року , з прилюдних торгів продано нежитлову будівлю-кафетерій, яка належала ОСОБА_4 ( а.с. 84, копія постанови апеляційного суду Житомирської області від 18.12.2017 року).

За таких обставин зустрічний позов ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 76-79, 81, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 319, 376, 386, 391 Цивільного кодексу України, суд,

ухвалив:

Відмовити в задоволенні первісного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням.

Відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про скасування права власності на на нежитлове приміщення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного суду через Лугинський районний суд Житомирської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Якщо буде подано апеляційну скаргу, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 10 жовтня 2018 року.

Суддя Б. П. Нечуй