"27" грудня 2018 р.
справа № 642/5405/18
провадження 2/642/1768/18
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

27 грудня 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Вікторова В. В.

за участю секретаря Самотой М.Є.

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить визнати відповідачів, такими, що втратили право користування житловим приміщенням у приватному будинку № 18 по вул. Магістральній у м. Харкові.

В обгрунтування позову позивач зазначив, що він є власником 52/100 частини житлового будинку № 18 по вул. Магістральній в м. Харкові. На даний час у спірному житловому будинку зареєстрований він, його онук - ОСОБА_3 та донька ОСОБА_2 З 2014 року відповідачі не проживають та не перебувають в Україні. Донька мешкає і працює у Швеції, що підтверджується посвідкою на проживання з 31 серпня 2015 року по 31 серпня 2020 року. Онук ОСОБА_3 мешкає у Польщі, має посвідку на проживання та очікує на отримання картки поляка, через що не може приїхати в Україну з метою зняття з реєстраційного обліку. Відповідачі не приймають жодної участі в утриманні житла та у сплаті комунальних платежів. Він є пенсіонером, самостійно сплачує комунальні платежі та не має можливості без отримання житлової субсидії сплатити повну вартість нарахувань за постачання газу, за допомогою якого опалюється приміщення житлового будинку. Крім того, ціна на газ для населення постійно збільшується. Позивач не взмозі сплачувати невиправдані платежі. Жодних домовленостей з відповідачами про збереження за ними права користування житлом позивач не укладав. Реєстрація місця проживання відповідачів в будинку обмежує права позивача у здійсненні права володіння, користування та розпорядження майном, оскільки у наданні житлової субсидії йому відмовляють, він не може сплачувати за обігрів житлового будинку газом, будинок буде руйнуватися і він не зможе повноцінно користуватися своєю власністю, у зв'язку з чим він змушений звернутися до суду з даним позовом.

До судового засідання позивач та його представник ОСОБА_4 не зявилися. Представник позивача звернулася до суду із заявою з проханням слухати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з'явилася. Через канцелярію суду надано заяву ОСОБА_2, посвідченої консульством України у Швеції, у якому вона заначає, що не заперечує в задоволенні позову про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщеням, оскільки житловим приміщенням в житловому будинку за адресою: м. Харків, вул. Магістральна, буд. 18 вона не користується, оскільки в Україні не мешкає та приїхати до України з метою зняття з реєстраційного обліку вона не має можливості (а.с. 52-56).

Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не з'явився. Суду надано заяву ОСОБА_3, посвідченої консульством України в Гданську, у якому він заначає, що не заперечує в задоволенні позову про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщеням, оскільки житловим приміщенням в житловому будинку за адресою: м. Харків, вул. Магістральна, буд. 18 він не користується, оскільки в Україні не мешкає та приїхати до України з метою зняття з реєстраційного обліку він не має можливості (а.с. 59).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, встановив, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільний прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення і реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють яз закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 52/100 житлового будинку № 18 но вулиці Магістральній в місті Харкові, що підтверджується копією свідоцтва на право особистої власності па житловий будинок, виданого 21.02.1989 року ЖЕВ Ленінського району, на підставі рішення виконкому Ленінського районної Ради народних депутатів № 188/7 від 07 червня 1988 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 111779952 від 25.01.2018 року (а.с. 12-13).

Згідно Інформації про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку/ осіб, які мешкають у приватному домоволодінні, в квартирі № 1 житлового будинку № 18 по вулиці Магістральній в місті Харкові, зареєстровані: ОСОБА_1 (власник), ОСОБА_3 (онук), ОСОБА_2 (донька), ОСОБА_5 (зять) (а.с. 17).

У вищезазначеній Інформаційній довідці про склад сім'ї зазначено також, що ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в домоволодінні не проживають. В цій же Інформації є свідчення сусідів про непроживання вказаних осіб. Підписи сусідів посвідчені головою вуличного комітету (а.с. 17-22).

З 2014 року відповідачі за адресою: м. Харків, вул. Магістральна, буд. 18 не проживають, не приймають жодної участі в утриманні житла та у сплаті комунальних платежів, оскільки не проживають на території України. ОСОБА_2 мешкає і працює у Швеції, що підтверджується посвідкою на проживання з 31 серпня 2015 року по 31 серпня 2020 року (а.с. 22). Онук ОСОБА_3 мешкає у Польщі, має також посвідку на проживання (а.с. 38).

Вищезазначене підтверджується також викладеним у заявах відповідачів, наданих на адресу суду, в яких вони не заперечують в задоволенні позову про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщеням, оскільки житловим приміщенням в житловому будинку за адресою: м. Харків, вул. Магістральна, буд. 18 вони не користуються, оскільки в Україні не мешкають та приїхати до України з метою зняття з реєстраційного обліку вони не мають можливості (а.с. 52-56, 59).

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно ст. ст. 386, 391 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник може вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Захист права власності здійснюється судом.

Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користуватися жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.

Згідност. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до Закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Глава 28 ЦК України визначає житло об'єктом права приватної власності.

Права власника житлового буднику визначені ст. 383 ЦК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів його сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом.

З урахуванням от. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» позивач у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з ним одну із таких вимог: 1)про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутною; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Реєстрація місця проживання відповідачів в будинку обмежує права позивача у здійсненні права володіння, користування та розпорядження майном. Якщо, позивач не отримає житлову субсидію, він не зможе сплачувати за обігрів житлового будинку газом, будинок буде руйнуватися і позивач не зможе повноцінно користуватися своєю власністю.

Окрім цього, згідно ст. 7 Закону України № 1382-IV «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживанні здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Враховуючи викладене, задоволення позову власника про визнання осіб такими, що втратила право користування житлом, і є належним способом усунення перешкод у користуванні власністю, а вказане рішення суду - підставою для зняття осіб з реєстрації місця проживання.

На підставі викладеного, а також з урахуванням визнання відповідачами позову, суд вважає, що позов ОСОБА_1 є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 76-83, 141, 265 ЦПК України, ст. ст. 319, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії ММ 131510, виданий 12.03.1999 року Ленінським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області), а також ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, НОМЕР_3, виданий 13.11.2012 року Ленінським РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області), такими, що втратили право користування житловим приміщенням у приватному житловому будинку № 18 по вулиці Магістральній в місті Харкові.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, адреса реєстрації: м. Харків, вул. Магістральна, буд. 18) та ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, адреса реєстрації: м. Харків, вул. Магістральна, буд. 18) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_4, адреса реєстрації: м. Харків, вул. Магістральна, буд. 18) суму сплаченого судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп., тобто по 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня оголошення.

Рішення складено 27 грудня 2018 року.

Суддя В.В. Вікторов