РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого судді Продана Б.Г., за участю секретаря судового засідання Боднар А.П.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу №686/13167/15-ц за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором у розмірі 38449,97 грн. та витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування вимог зазначено, що 08.10.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 500961685, відповідно до якого останній надано кредит в розмірі 31207,76 грн.

Боржник неналежно виконувала взяті на себе зобовязання, чим грубо порушила істотні умови Кредитного договору та Додатку № 1 до нього графік погашення кредиту, в результаті чого станом на 27.05.2015 року наявна заборгованість у розмірі 38449,97 грн., яка складається: заборгованість за кредитом 31207,76 грн., по відсотках 1274,55 грн., по комісії 4718,64 грн. та штраф 1249,02 грн.

Оскільки зобовязання за кредитним договором не виконано, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості та судовий збір.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15.09.2015 року позовні вимоги задоволено повністю.

04.09.2018 року ухвалою суду заочне рішення від 15.09.2015 року скасовано, справу призначено до судового розгляду.

13.11.2018 року представник позивача подав до суду клопотання про залучення до участі у справі правонаступника позивача ТОВ «Кредитні ініціативи», оскільки 21.06.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу № 1, в тому числі щодо кредитного договору, укладеного із ОСОБА_3

13.12.2018 року клопотання про залучення у справі правонаступника протокольно задоволено.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлені вимоги до відповідача ОСОБА_3 не визнав та просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 08 жовтня 2014 року між ПАТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, згідно якого останній надано кредит у сумі 31207 грн. 76 коп. строком до 9 жовтня 2019 року зі сплатою 15,99 % річних за користування кредитними коштами (п.п. 2.1., 2.2. та 2.3. цього договору).

При укладенні Кредитного договору позичальник був повідомлений про умови кредитування та зобов'язувалася повертати кредит, сплачувати нараховані відсотки, та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього Графіком погашення кредиту.

Позивач свої зобовязання виконав, однак, відповідач належним чином зобовязання по поверненню коштів не виконує в порушення умов кредитного договору.

А тому станом на 27.05.2015 року існує заборгованість по кредитному договору в розмірі 38449,97 грн., а саме: за кредитом 31207,76 грн., по відсотках 1274,55 грн., по комісії 4718,64 грн. та штраф 1249,02 грн.

Незважаючи на попередження про виникнення простроченої заборгованості по кредиту та необхідності її погашення відповідач суму заборгованості не погасила.

Правильність проведеного позивачем розрахунку заборгованості відповідачем не оспорювалась, будь-яких доказів на його спростування останньою не надано.

Дані обставини підтверджуються: копією кредитного договору, копією загальних умов кредитування, копією додатку № 1 до кредитного договору, копією анкети-заяви на отримання кредиту, випискою по особовим рахункам, вимогою про дострокове повернення кредиту, копією реєстру № 377, копією договору факторингу.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Суд вбачає, що між сторонами виникли правовідносини, що за своїм змістом відповідають договору факторингу.

Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України).

Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобов'язань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача до відповідача ОСОБА_3 є законними, обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню.

Щодо стягнення комісії у розмірі 1249,02 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2.8 Договору, сторони погодились на встановлення комісійної винагороди за розрахунково-касове обслуговування.

Згідно із частинами першою, третьою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити відсотки.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Оскільки відповідно до умов вказаного кредитного договору ,що укладений між сторонами, банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

За положеннями частини пятої статті 11, частин першої, другої, пятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозвязку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Аналогічна позиція викладена у Постанові ВСУ від 16.11.2016, у справі №6-1746уцс16.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення комісії з відповідача, оскільки вказані умови договору є несправедливими по відношенню до позичальника.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 33731 грн. 33 коп., з яких: заборгованість за кредитом 31207,76 грн., 1274 грн. 55 коп. відсотки за користування кредитом, штраф в розмірі 1249 грн. 02 коп. та судовий збір.

При розподілі судових витрат, суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 38449 грн. 97 коп. та задоволено на суму 33731 грн. 33 коп., тобто на 87,73 % (33731,33*100:38449,97). Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 337 грн. 31 коп. (384,50*87,73:100). В решті позову відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263 - 265 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 549, 629, 610, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн НОМЕР_1, адреса: 29000, АДРЕСА_1, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (04655, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 21, , рах. № 2001) заборгованість по кредиту в сумі 33731 грн. 33 коп. та судові витрати по справі в сумі 337 грн. 31 коп.

В решті позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького Апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складання повного тексту рішення 21.12.2018 року.

Суддя