Постанова

Іменем України

12 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 126/676/15-ц

провадження № 61-24048св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі - ОСОБА_5, спілка співвласників майна реорганізованого товариства з обмеженою відповідальністю «Лісничанське», Лісничанська сільська рада, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 24 березня 2015 року у складі судді: Хмель Р. В., та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 25 квітня 2017 року у складі суддів: Міхасішина І. В., Стадника І. М., Войтка Ю. Б.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, спілки співвласників майна реорганізованого товариства з обмеженою відповідальністю «Лісничанське», Лісничанськаої сільської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності та виділ частки із нерухомого майна.

Позовна заява обґрунтована тим, що рішенням загальних зборів колишніх членів КСП «Поділля» с. Лісниче від 01 березня 2007 року позивач отримав кімнату (приміщення) АДРЕСА_1 площею 50 кв. м та кімнату (приміщення) АДРЕСА_1, площею 27,1 кв. м нежитлового приміщення майстерні на суму 8 010 грн, що знаходиться по АДРЕСА_1. Однак оформити своє право власності на виділене в рахунок майнових паїв майно позивач не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів, а також існує спір між співвласниками інших часток.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 24 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 25 квітня 2017 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право приватної спільної часткової власності на нерухоме майно в розмірі 3/50 частин майстерні тракторної бригади, виділивши йому в натурі нежитлове приміщення АДРЕСА_1 площею 50,0 кв. м, приміщення АДРЕСА_1, площею 27,1 кв. м, загальною площею 77,1 кв. м, на загальну суму 8 010 грн із загальної площі нерухомого майна 1 410,5 кв. м у АДРЕСА_1

Рішення судів мотивовані тим, що ОСОБА_4 є співвласником майна пайового фонду реорганізованого КСП «Поділля», який в установленому законом порядку реалізував своє право на виділ свого майнового паю в натурі - кімнати АДРЕСА_1 площею 50 кв. м та АДРЕСА_1 площею 27,1 кв. м майстерні по АДРЕСА_1 однак позбавлений можливості оформити своє право власності на нього в установленому порядку за відсутності правовстановлюючих документів на майно.

При цьому, апеляційним судом вказано, що на момент ухвалення рішення судом першої інстанції, відповідачем ОСОБА_6 реалізовано своє право на виділення в натурі майнового паю, за ним визнано у судовому порядку право власності на частину майстерні тракторної бригади по АДРЕСА_1 в зв'язку з чим право спільної часткової власності та відносини із спілкою співвласників майна реорганізованого КСП «Поділля» у ОСОБА_6 припинилися. Тому оскарженим рішенням суду питання про права та обов'язки ОСОБА_6 не вирішувалися.

У травні 2017 року ОСОБА_6 звернувся через засоби поштового зв'язку до суду із касаційною скаргою на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 24 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 25 квітня 2017 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Касаційна скарга ОСОБА_6 мотивована тим, що судом без жодних правових підстав вирішено питання про визнання права власності на нерухоме майно за позивачем. Єдиною умовою, яка свідчить про існування законних підстав для судового захисту, є наявність порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи. При вирішенні питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

У липні 2017 року позивач ОСОБА_4 подав до суду заперечення на касаційну скаргу, у якому просив касаційну скаргу відхилити, а оскаржені рішення судів залишити без змін. Заперечення мотивовано тим, що рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 04 листопада 2014 року ОСОБА_6 виділено в натурі приміщення майстерні, тому на момент ухвалення оскаржених рішень він не був співвласником спірного нерухомого майна.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що ОСОБА_4 відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 07 лютого 2002 року, мав право на пайовий фонд майна КСП Поділля «ТОВ «Лісничанське» с. Лісниче Бершадського району на загальну суму 11 600,00 грн, або 0,29 відсотків, що підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_1 від 19 серпня 2014 року.

01 березня 2007 року відповідно до протоколу № 1 загальних зборів колишніх членів КСП «Поділля» (зборів співвласників майна) виділено ОСОБА_4 натурі майна з пайового фонду, відповідно до належних йому майнових сертифікатів, а саме кімнати АДРЕСА_1 площею 50 кв. м та АДРЕСА_1 площею 27,1 кв. м майстерні по АДРЕСА_1 на суму 8 010 грн.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 04 листопада 2014 року визнано за ОСОБА_6 право власності на приміщення АДРЕСА_2, загальною площею 49,2 кв. м, в будівлі майстерні розташованої за адресою: АДРЕСА_2 яке виділене йому в рахунок майнового паю на суму 5 111 грн відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії НОМЕР_2. Виділено в натурі ОСОБА_6 приміщення АДРЕСА_2 , загальною площею 49,2 кв. м, в будівлі майстерні розташованої за адресою: АДРЕСА_2 Додатковим рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2015 року визнано, що частка приміщення АДРЕСА_2 загальною площею 49,2 кв. м в будівлі майстерні, розташованої за адресою : АДРЕСА_2 на яке рішенням Бершадського районного суду від 04.11.2014 року визнано право власності за ОСОБА_6 складає в будівлі майстерні, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 7/200 частин нежитлової будівлі майстерні тракторної бригади, розташованої за адресою: АДРЕСА_2

Апеляційним судом встановлено, що на момент ухвалення рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 24 березня 2015 року, ОСОБА_6 реалізовано своє право на виділ в натурі майнового паю, в зв'язку з чим право спільної часткової власності та відносини із спілкою співвласників майна реорганізованого КСП «Поділля» у ОСОБА_6 припинилися.

Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень) обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин суди зробили обґрунтований висновок про задоволення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення постановлено без додержанням норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.

Оскільки оскаржені судові рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 24 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 25 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель