Справа № 226/1357/18
Cправа № 226/1357/18
Провадження № 2/226/577/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2018 року м.Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Попенко І.І.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Мирноградська міська рада, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в обгрунтування якого вказала, що вона зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. Разом з ним у вказаній квартирі зареєстровані відповідачі: її донька ОСОБА_3 та її онук ОСОБА_4 Вказана квартира знаходиться у власності Мирноградської міської ради. Наймачем житлового приміщення згідно з ордером НОМЕР_2, виданим за рішенням Димитровської міської ради від 27.03.1975 № 7, був її чоловік ОСОБА_8, який 07.01.2018 був знятий з реєстрації у зв'язку зі смертю. Відповідачі з 1996 року фактично у зазначеній квартири не проживають, оскільки вони мешкають у Палестині, на території Сектору Газу, їх адреса проживання їй невідома. З 1996 року відповідачі жодного разу не виявили бажання проживати разом з нею за місцем своєї реєстрації, всі обов'язки щодо сплати комунальних платежів виконуються тільки нею. Реєстрація відповідачів у квартирі позбавляє її права на отримання субсидії на житлово-комунальні послуги. Тому позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, будучи двічі сповіщеними про час і місце слухання справи, у тому числі через розміщення судового виклику на офіційному веб-сайті Судової влади України, у судове засідання не з'явилися без повідомлення причин, відзиву на позов не подали.

Згідно з вимогами ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідачі були належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явилися в судове засідання, не повідомили причини неявки, не подали відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Представник третьої особи - Мирноградської міської ради до судового засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та про визнання позовних вимог.

Заслухавши порзивача, допитавши свідків, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1, є комунальною власністю і на підставі ордеру на житлове приміщення НОМЕР_2, виданого за рішенням викончого комітету Димитровської міської ради № 7 від 27.03.1975, передана у користування ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 та який перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачем ОСОБА_1 Дана обставина підтверджується ордером НОМЕР_2 від 27.03.2017, свідоцтвами про одруження, про смерть (а.с.4, 5, 6).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 31.05.2018 у вказаній квартирі зареєстровані в якості членів сім'ї наймача: дружина - позивач ОСОБА_1, 1951 року народження, з 07.08.1992 донька - відповідач ОСОБА_3, 1970 року народження, та онук - відповідач ОСОБА_4, 1992 року народження (а.с.8).

Відповідно до акту координаційного комітету органів самоорганізації населення міста Мирнограда від 31.05.2018 відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, фактично не мешкають за вказаною адресою з 1996 року, проживаючи в Палестині на території Сектору Газа (а.с.7).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона мешкає в одному підїзді зі ОСОБА_1 з моменту заселення у будинок, тобто з 1975 року. Сім'я позивача складалася з чоловіка і єдиної доньки ОСОБА_3, яка після закінчення інституту вийшла заміж за іноземця, з яким більше ніж двадцять років тому уїхала на Батьківщину чоловіка до Сектору Газа. Зараз у ОСОБА_3 п'ятеро дітей, старший син ОСОБА_4 народився в Україні. Додому у гості ОСОБА_3 приїжджала один раз з чоловіком і дітьми, це було до 2014 року. Після того вона її не бачила. Подружжя ОСОБА_8 - порядні, хороші люди, вона ніколи не чула, щоб вони заважали своїй доньці проживати разом з ними. Взимку 2018 року чоловік позивача помер.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона теж мешкає в одному під'їзді з позивачем, але з 2008 року. З цього часу їй відомо, що позивач мешкала разом зі своїм чоловіком, який помер на початку 2018 року. Вона чула, що в них є єдина донька, яка мешкає з чоловіком-іноземцем в іншій квартирі. Доньку позивача вона ніколи не бачила, але чула, що та приблизно о 2010 році приїжджала до батьків у гості. На похованні батька її не було.

Згідно за ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на ст.ст.71, 72 ЖК України, які регламентують правовідносини, що виникли з договору найма житлового приміщення.

Згідно за приписами ст.ст.71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У разі непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців, така особа може бути визнана втратившою право користування житлом.

Відповідно до ст.ст.73-75 ЖК України позивачем по такій справі може виступати власник житла, наймач, члені його сім'ї, у тому числі ті, за якими зберігається право на користування житлом, як тимчасово відстуні.

Встановлено, що житлова квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, не приватизована, є комунальною власністю, позивач користується нею на підставі договору найму жилого приміщення як член сім'ї наймача. У якості членів сім'ї наймача з 1992 року у вказаному житлі також зареєстровані відповідачі, які, як встановлено у суді, не мешкають в ньому понад шість місяців, покинули його добровільно у звзяку з обранням іншого місця проживання. З'ясовуючи причини відсутності відповідачів на спірній жилій площі понад двадцяти років, суд не встановив, що вони були поважні, тому вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що належать задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст.12, 13, 76, 141, 259, 263-265, 282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки якої НОМЕР_1 та зареєстроване місце проживання якої: АДРЕСА_1, до ОСОБА_3, зареєстроване місце проживання якої: АДРЕСА_1, ОСОБА_4, зареєстроване місце проживання якого: АДРЕСА_1, третя особа Мирноградська міська рада, місце знаходження якої: вул.Центральна, 9, м.Мирноград Донецької області, 85323, , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги іншими учасниками справи у тридцятиденний строк з дня складання повного рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 06.08.2018.

Суддя Ж.Є.Редько