Справа № 487/4168/18
Провадження № 2/487/1966/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12.12.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Нікітіна Д.Г., при секретарі Оцабера М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи Товарної Біржи «Українська біржа нерухомості» про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

27.06.2018 року ОСОБА_1 звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на двокімнатну квартиру №69, яка знаходиться за адресою м. Миколаїв, вул. Лазурна 10-Б .

Позов обґрунтовує тим, що 30.04.2002 року рішенням Третейського суду для вирішення конкретного спору за участю третейського судді Вязьмінової М.П., було визнано договір купівлі-продажу №737 від 29.04.2002 року вищезазначеної квартири. Визнано за ОСОБА_1 право власності на вказану квартиру та 21.05.2002 року Миколаївським міжміським БТІ проведено реєстрацію права власності на квартиру.

Маючи намір вчинити правочин щодо вкзаної квартири, вона звернулась до приватного нотаріуса, де їй було роз'яснено, що договір купівлі-продажу не посвідчений нотаріально, у зв'язку з вона вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.07.2018 року відкрито провадження у справі, та призначено справу до розгляду.

В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, надав згоду на ухвалення заочного рішення.

В судове засідання відповідач не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Представник третої особи в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основних свобод людини, кожна фізична юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може б позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умові передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Нормами ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно вимог ст. 328 Цивільна кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом.

Відповідно до частин 1-3 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна буд-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Як зазначено у частині 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлена цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст.328 ЦК України право власності набувається н підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.

Стаття 392 цього ж Кодексу передбачає, що власник майна мож пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою.

Судом встановлено, що 30.04.2002 року рішенням Третейського суду для вирішення конкретного спору за участю третейського судді Вязьмінової М.П., було визнано договір купівлі-продажу №737 від 29.04.2002 року вищезазначеної квартири. Визнано за ОСОБА_1 право власності на вказану квартиру та 21.05.2002 року Миколаївським міжміським БТІ проведено реєстрацію права власності на квартиру за реєстровим номером №17075.

Згідно з п. VII ст. 55 Закону України «Про Третейські суди» зі змінами та доповненнями, внесеними ЦПК України від 18.03.2004 рокуЗакону України від 15.03.2005 року № 3541 - IV від 05.03.2009 року № 1076 - VI, Податковим кодексом України від 02.12.2010 року, № 2755 - VI, Законами України від 03.02.2011 року № 2983 - VI від 07.04.2011 року № 3205 - VI, рішення Третейського суду підлягає негайному виконанню та державній реєстрації.

Статтею 56 ч.1 цього ж Закону визначено, що протягом трьох років може бути виданий виконавчий документ з дня прийняття рішення третейським судом. Цей документ видається компетентним судом, а п.3 ч.2 вказаної вище статті встановлено, що компетентний суд відмовляє в задоволенні заяви про видачу виконавчого документу в разі пропущення строку для звернення за видачею виконавчого документу.

На даний час позивачем пропущено строк для звернення за видачею виконавчого документа відповідно до вищезазначеного рішення Третейського суду.

Враховуючи те, що задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не порушує невизнанні або оспорюванні права, свободи чи інтереси будь-яких осіб, вільно розпоряджатися своїм майном вона не може, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України позивач не ставить вимогу про стягнення понесених нею судових витрат, а тому суд відносить вказані витрати за її рахунок.

На підставі викладеного і ст. ст. 319, 321, 328, 392 ЦК України, Закону України «Про Третейські суди», керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 ЦПК України,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи Товарної Біржи «Українська біржа нерухомості» про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Судові витрати по справі віднести за рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк і порядок, встановлений ст. ст. 354,355 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте районним судом при поданні відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення .

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, заяви про перегляд заочного рішення, якщо апеляційну скаргу, заяву про перегляд заочного рішення не буде подано.

Суддя: Д.Г. Нікітін