Справа № 158/2497/18
Провадження № 2/0158/866/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Корецької В.В.

при секретарі - Процик Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - другий відділ державної виконавчої служби м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області до ОСОБА_2 про зняття арешту з рухомого майна, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про зняття арешту з рухомого майна.

Позовні вимоги мотивує тим, що 04.07.2017 року він придбав у відповідача ОСОБА_2, шляхом укладення договору купівлі-продажу транспортний засіб марки «Mercedes-Benz 210», 1995 року випуску, д.н.з. «НОМЕР_3», номер кузова НОМЕР_1. Регіональним сервісним центром МВС у Волинській області йому видано свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на зазначений вище автомобіль та новий д.н.з. «НОМЕР_4».

Зазначає, що під час продажу вказаного автомобіля дізнався, що вказане майно знаходиться під арештом на підставі ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.02.2017 року.

На підставі наведеного просить скасувати публічне обтяження - арешт рухомого майна, транспортного засобу марки «Mercedes-Benz 210», 1995 року випуску, седан, чорний, номер кузова НОМЕР_1 та виключити з ЄРОМ запис від 28.02.2017 року за №16165404 про публічне обтяження вищевказаного транспортного засобу.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.10.2018 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі та призначено підготовче провадження.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 15.11.2018 року по даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, згідно якої заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про визнання позову, не заперечив щодо задоволення заявлених вимог.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - другий ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області в судове засідання не з'явився, згідно поданої заяви просить у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.02.2017 року, по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя до вирішення справи по суті накладено арешт на транспортний засіб марки «Mercedes-Benz 210», 1995 року випуску, д.н.з. «НОМЕР_3», номер кузова НОМЕР_1, який зареєстровано за ОСОБА_2 /а.с.6-7/.

На підставі вищевказаної ухвали суду постановою державного виконавця другого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області Луньо О.В. від 28.02.2017 року у ВП №53499019 накладено арешт на автомобіль марки «Mercedes-Benz 210», 1995 року випуску, д.н.з. «НОМЕР_3», номер кузова НОМЕР_1.

У судовому засіданні також встановлено, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.04.2017 року провадження по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя закрито /а.с.8-9/.

З свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 вбачається, що автомобіль марки «Mercedes-Benz 210», 1995 року випуску, д.н.з. «НОМЕР_4», номер кузова НОМЕР_1, 04.07.2017 року зареєстрований за позивачем ОСОБА_1 /а.с.14/.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно зі статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною четвертою та п'ятою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закону) визначено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Оскільки у даному випадку, виконавче провадження, в межах якого був накладений арешт на майно, було закінчено у зв'язку з п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», слід дійти висновку, що арешт з майна може бути знятий лише в судовому порядку.

Виходячи з вищевикладеного, наявність арешту майна ОСОБА_1 порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Вимога щодо виключення з Єдиного реєстру обтяжень рухомого майна запис від 28.02.2017 року №16165404 про публічне обтяження вищевказаного транспортного засобу не підлягає до задоволення, оскільки суд не має права зобов'язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 4, 10, 12, 18, 19, 42, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України ст. 316, 317, 319, 391 ЦК України, ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Скасувати публічне обтяження - арешт рухомого майна, транспортного засобу марки «Mercedes-Benz 210», 1995 року випуску, седан, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області через Ківерцівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1, житель АДРЕСА_1

Відповідач - ОСОБА_2, житель АДРЕСА_2

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - другий відділ державної виконавчої служби м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області, місцезнаходження: м. Луцьк, вул. Винниченка, 27-А, Волинської області.

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька