У Х В А Л А
Справа №377/82/16-ц
Провадження №4-с/377/4/18
12 жовтня 2018 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання Прядко Н.М.,
старшого державного виконавця Кравченко К.В.,
заінтересованої особи ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2, на дії старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області ОСОБА_3, -
Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на те, що розрахунок заборгованості по аліментам зроблено державним виконавцем відповідно до вимог діючого законодавства.
Дослідивши матеріали, додані до скарги, оглянувши виконавчі провадження № 53603770 та № 53603764, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Славутицького міського суду Київської області від 02 березня 2016 року, яке набрало законної сили 21 квітня 2016 року, стягнуто з ОСОБА_1, аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, та дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки всіх видів його доходів щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до їх повноліття, починаючи з 04.02.2016 року, на користь ОСОБА_2. Стягнуто з ОСОБА_1, аліменти на утримання дружини ОСОБА_2, до досягнення дочкою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, тобто до 26 грудня 2017 року, в розмірі 1/6 частки всіх видів його доходів щомісяця, починаючи з 04.02.2016 року.
На виконання зазначеного рішення суду 09 березня 2016 року ОСОБА_2 було отримано два виконавчі листи № 377/82/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей та утримання дружини.
24 квітня 2016 року виконуючим обовязки начальника Славутицького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_7 винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень з примусового виконання рішення суду за № 53603770 та № 53603764.
Постановами в.о. начальника Славутицького міського ВДВС ГТУЮ у Київській області від 28.09.2016 року у вищезазначених виконавчих провадженнях виконавчі провадження було закінчено, а виконавчі листи були направлені за належністю до Деснянського ДВС м.Чернігова.

20.03.2017 року старшим державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби м.Чернігова ГТУЮ у Чернігівській області було відкрито виконавчі провадження з виконання виконавчих листів № 2/377/82/16, 377/82/16-ц, виданих 09.03.2016 року Славутицьким міським судом Київської області.

27.03.2017 року старшим державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби м.Чернігова ГТУЮ у Чернігівській області постановами про передачу виконавчого провадження вказані виконавчі листи були передані в Новгород-Сіверський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області.

31.03.2017 року державним виконавцем Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області прийняті до примусового виконання зазначені виконавчі листи.

17.04.2018 року державним виконавцем Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області були прийняті постанови про передачу цих виконавчих документів до Деснянського відділу державної виконавчої служби м.Чернігова ГТУЮ у Чернігівській області.

24.04.2018 року старшим державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби м.Чернігова ГТУЮ у Чернігівській області ОСОБА_3 були винесені постанови про прийняття виконавчих проваджень № 53603770 та № 53603764 з примусового виконання виконавчих листів № 2/377/82/16, 377/82/16-ц, виданих 09.03.2016 року Славутицьким міським судом Київської області.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 53603764 заборгованість по сплаті аліментів станом на 11 липня 2018 року становила 22323,63 гривень, при цьому борг по аліментам станом на 01.09.2016 року згідно розрахунку заборгованості по аліментам Славутицького міського відділу ДВС становить 16406,72 гривень.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 53603770 заборгованість по сплаті аліментів станом на 26.12.2017 року становила 16712,49 гривень, при цьому борг по аліментам станом на 01.09.2016 року згідно розрахунку заборгованості по аліментам Славутицького міського відділу ДВС становить 11953,39 гривень.

20 серпня 2018 року заявник ОСОБА_1 звернувся до старшого державного виконавця Деснянського ВДВС м. Чернігова ГТУЮ у Чернігівській області ОСОБА_3 з заявою про здійснення перерахунку розміру заборгованості по виконавчим провадженням № 53603770 та № 53603764, починаючи з моменту відкриття виконавчих проваджень, в якій посилаючись на п. 8 ст. 12 Постанови КМУ від 26.02.1993 року № 146 та розяснення фіскальної служби України, зазначив, що сума, видана центром зайнятості на розвиток підприємництва згідно з нормами Порядку № 613, не включається до складу доходу фізичної особи-підприємця та не підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб.

Згідно листа начальника Деснянського ВДВС м. Чернігова ГТУЮ у Чернігівській області від 12.09.2018 року № 40699, який отримано 19 вересня 2018 року заявником, правових підстав для перерахунку розміру заборгованості з аліментів по виконавчим провадженням № 53603770 та № 53603764 на даний час немає.

Вирішуючи питання про додержання строку для звернення зі скаргою, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.а ч.1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Таким чином, реалізація права заявника на оскарження дій державного виконавця повязується з днем, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права або свободи.

Заявник у скарзі посилається на те, що 20 серпня 2018 року він звернувся до старшого державного виконавця Деснянського ВДВС м. Чернігова ГТУЮ в Чернігівській області ОСОБА_3 з заявою про перерахунок розміру заборгованості, починаючи з моменту відкриття виконавчих проваджень. 19.09.2018 року заявником отримано лист начальника Деснянського ВДВС м. Чернігова ГТУЮ в Чернігівській області від 12.09.2018 року на його заяву, в якому було відмовлено у проведенні детального розрахунку заборгованості по аліментам. 28 вересня 2018 року вказана скарга поштою була направлена до суду, що підтверджено відбитком штемпеля на конверті, в якому вона надійшла до суду.

Оскільки ці обставини підтверджені заявою ОСОБА_1 від 20.08.2018 року, адресованої старшому державному виконавцю Деснянського ВДВС м. Чернігова ГТУЮ в Чернігівській області ОСОБА_3, листом начальника Деснянського ВДВС м. Чернігова ГТУЮ в Чернігівській області від 12.09.2018 року, копією конверту і старшим державним виконавцем Деснянського ВДВС м. Чернігова ГТУЮ в Чернігівській області ОСОБА_3 вони не спростовані, то суд приходить до висновку, що заявник звернувся до суду із скаргою без пропуску встановленого законом строку.

Крім того, суд вважає, що вимоги, заявлені у скарзі, підлягають розгляду в порядку, встановленому розділом VІІ ЦПК України, а не в позовному провадженні, про що зазначила старший державний виконавець Деснянського ВДВС м.Чернігів ГТУЮ, у Чернігівській області ОСОБА_3, виходячи з такого.

Відповідно до ч.8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно ч.3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі спору судом.

Як зазначено у п.26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що предметом скарги є дії старшого державного виконавця щодо відмови у здійсненні перерахунку заборгованості за аліментами, то суд приходить до висновку, що дане питання підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а не в позовному провадженні, оскільки положення ч.3 ст. 195 Сімейного кодексу України вказують на те, що розмір заборгованості по аліментам визначається державним виконавцем та в разі незгоди з ним - спір вирішується по суті судом з визначенням конкретного розміру заборгованості по аліментам, а заявник в своїй скарзі не заявляє вимог про визначення судом конкретного розміру заборгованості.

При вирішенні скарги по суті суд виходить з наступного.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права, свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За правилом ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 3 ст. 71 Закону № 1404-VIII визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Частиною четвертою статті 71 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець зобовязаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Як пояснив в судовому засіданні заявник, спірним розміром заборгованості по аліментам є розмір заборгованості, обчислений виконуючим обовязки начальника Славутицького міського відділу ДВС, оскільки при розрахунку заборгованості була врахована сума коштів 48053,38 за березень 2016 року, яка є одноразовою виплатою допомоги для організації підприємницької діяльності .

Відповідно до п. 1 Розділу VII Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15.06.2015 року № 613, зареєстрованого в МЮУ 09 липня 2015 року за № 821/27266 ( далі - Порядок), зареєстрованим безробітним з числа застрахованих осіб, яким виповнилося 18 років та які не можуть бути працевлаштовані за сприяння центру зайнятості протягом місяця у звязку з відсутністю на ринку праці підходящої роботи, за їхнім бажанням допомога по безробіттю може виплачуватися одноразово для організації підприємницької діяльності.

Виплата допомоги по безробіттю одноразово здійснюється в розмірі залишку призначеної безробітному допомоги по безробіттю, визначеного на день державної реєстрації субєкта підприємницької діяльності, обмеженого строком 360 календарних днів, у тому числі особам передпенсійного віку (п. 2 Розділу VII Порядку).

Згідно довідки Славутицького МЦЗ від 05.07.2018 року № 111 ОСОБА_1 за січень 2016 року виплачено 3556,13 гривень, за лютий 2016 року -5512 гривень, з 01.03.2016 року по 16.03.2016 року - 2844,90 гривень допомоги по безробіттю, з 17.03.2016 року по 05.01.2017 року - 45208,49 гривень (одноразова виплата допомоги по безробіттю для організації безробітним підприємницької діяльності).

Види заробітку і додаткової винагороди, які беруться до уваги при встановленні розміру заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, визначено Переліком видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, що є додатком Постанови КМУ № 146 від 26.02.1993 року зі змінами.

Згідно підпункту 13 п.1 вказаного Переліку з допомоги по безробіттю здійснюється утримання аліментів.

Виходячи із змісту п. 1 Розділу VII Порядку, одноразова виплата допомоги по безробіттю для організації підприємницької діяльності безробітним є допомогою по безробіттю, тому з неї здійснюється утримання аліментів, і не є матеріальною допомогою особам, які втратили право на допомогу по безробіттю.

З урахуванням викладеного, посилання заявника на підпункт 8 п.12 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, що є додатком до Постанови КМУ № 146 від 26.02.1993 року зі змінами, відповідно до якого утримання аліментів не проводиться з матеріальної допомоги осіб, які втратили право на допомогу по безробіттю, і на підставі якого на думку заявника не повинно здійснюватися утримання аліментів з одноразової виплати допомоги для організації підприємницької діяльності, суд до уваги не приймає.

Таким чином, виконуючим обовязки начальника Славутицького міського відділу ДВС ГТУЮ в Київській області при розрахунку заборгованості по аліментам правомірно була врахована сума коштів 48053,38 за березень 2016 року, яка є одноразовою виплатою допомоги ОСОБА_1 для організації підприємницької діяльності, оскільки вона є по сутті допомогою по безробіттю, але виплаченою одноразово.

Як встановлено в судовому засіданні, старшим державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області ОСОБА_3 здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по вищевказаним провадженням з моменту прийняття виконавчих проваджень до примусового виконання, при цьому враховано сплачені ОСОБА_1 кошти згідно наданих ним квитанцій, звітів про здійснені відрахування та виплати з місць роботи, довідок про доходи. При визначенні сукупного розміру заборгованості зі сплати аліментів з моменту відкриття виконавчих проваджень враховано також розрахунок заборгованості , здійснений виконуючим обовязки начальника Славутицького міського відділу ДВС ГТУЮ в Київській області.

Підстав для здійснення перерахунку розміру заборгованості відповідно до п.3 розділу XVІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮУ 02.04.2012 року № 512/5( у редакції наказу МЮУ від 29.09.2016 року № 2832/15, зареєстрованого в МЮУ 30.09.2016 року за № 1302/29432) в судовому засіданні не встановлено.

Виходячи з викладеного, дії старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області ОСОБА_3 щодо відмови боржнику ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку розміру заборгованості по аліментам у виконавчих провадженнях № 53603770 та № 53603764 є правомірними, а скарга є необґрунтованою, тому задоволенню не підлягає.

За таких обставин у задоволенні скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 447 - 450 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд Київської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. Ф. Теремецька