Дата документу 18.12.2018 Справа № 310/8672/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№310/8672/17 Головуючий у 1 інстанції: Дубровська Н.М.
№ 22-ц/807/77/18 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Семенчук О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Юні» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Юні», третя особа: ОСОБА_4, про визнання договорів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Агро-Юні», третя особа: ОСОБА_4, про визнання договорів недійсними.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_1 вона є власником земельної ділянки загальною площею 5,3659 га., що розташована на території Осипенківської сільської ради Бердянського району Запорізької області, КСП «Іскра» та власником земельної ділянки загальною площею 6,2776 га., розташованої на території Осипенківської сільської ради Бердянського району Запорізької області, КСП «Іскра» на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку НОМЕР_2.

Вказані земельні ділянки перебували у фактичному користуванні ТОВ «Агро - Юні» на підставі договору оренди землі.

У зв'язку із хворобою та складним матеріальним становищем 10 січня 2012 року нею було запозичені грошові кошти у третьої особи ОСОБА_4, який є власником (засновником) та керівником ТОВ «Агро - Юні» з подальшою домовленістю, що він три роки буде отримувати нараховану орендну плату у товаристві від її імені. На вчинення наведених вище дій нею була надана ОСОБА_4 довіреність посвідчена секретарем Осипенківької сільської ради Бердянського району Запорізької області за № 11 від 10 січня 2012 року.

28 листопада 2017 року вона дізналася, що ОСОБА_4 на підставі виданої довіреності, уклав та зареєстрував від її імені договори оренди на належні їй земельні ділянки від 02 квітня 2012 року та 07 листопада 2012 року строком на 49 років.

Вважає, що вищенаведені договори укладені з перевищенням повноважень наданих ОСОБА_4, як представнику та суперечить закону оскільки укладені ним у власних інтересах, що фактично позбавило її права на розпорядження земельними ділянками.

Враховуючи вищенаведене просила суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 02.04.2012 року, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Агро-Юні»; визнати недійсним договір оренди від 07.11.2012 року укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Агро-Юні»; витребувати у ТОВ «Агро-Юні» земельну ділянку площею 5,3659 га та земельну ділянку площею 6,2776 га, що розташовані за адресою: Запорізька область, Бердянський район, Осипенківська сільська рада, КСП «Іскра» ДП 25 п. 462, та ДП 25 п. 463; стягнути з ТОВ «Агро-Юні» на її користь судовий збір в розмірі 1920 грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 липня 2018 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір оренди від 02 квітня 2012 року укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Агро-Юні» з оренди земельної ділянки площею 6,2776 га, що розташована за адресою: Запорізька область, Бердянський район, Осипенківська сільська рада, КСП «Іскра» ДП 25 п. 463.

Визнано недійсним договір оренди від 07 листопада 2012 року укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Агро-Юні», з оренди земельної ділянки площею 5,3659 га, що розташована за адресою: Запорізька область, Бердянський район, Осипенківська сільська рада, КСП «Іскра» ДП 25 п. 462.

Витребувано з користування ТОВ «Агро-Юні», на користь ОСОБА_3 земельну ділянку площею 5,3659 га, що розташована за адресою: Запорізька область, Бердянський район, Осипенківська сільська рада, КСП «Іскра» ДП 25 п. 462, та земельну ділянку площею 6,2776 га, що розташована за адресою: Запорізька область, Бердянський район, Осипенківська сільська рада, КСП «Іскра» ДП 25 п. 463.

Стягнуто з ТОВ «Агро-Юні» на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 1920 грн.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, ТОВ «Агро-Юні» подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду, ухвалити нове яким відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що спірні договори, які були укладені у 2012 році третьою особою ОСОБА_4 від імені позивача ОСОБА_3 (на підставі довіреності) одночасно підписані ним же самим як від імені орендаря так і від імені орендодавця.

Суд першої інстанції виходив з того, що згідно до ч. 3 ст. 92 ЦК України, органи чи інші особи, які виступають від імені юридичної особи, зобов'язані діяти і її інтересах добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

В ч. 3 ст. 238 ЦК України зазначено, що представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції прийшов до висновку, що договори оренди земельних ділянок укладені всупереч вимогам ч.3 ст. 238 ЦК України, оскільки їх було укладено від імені орендодавця та орендаря однією і тією ж самою особою, з несправедливими умовами для орендодавця на максимальний термін користування - 49 років, тобто правочин вчинений на реалізацію інтересів однієї особи - орендаря.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції у даній справі, судова колегія враховує наступне.

Позивач у справі ОСОБА_3 є літньою людиною, 1938 року народження, а відтак укладення нею договору оренди на строк 49 років вочевидь не спрямоване на досягнення мети договору - отримання прибутку протягом 49 років.

Згідно зі ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Статтею 241 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою.

У апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що позивач схвалила правочин, позаяк підписувала низку додаткових угод до спірних договорів оренди та видатковий касовий ордер на суму 384686,96 грн. (а.с. 94, 95, 103, 104, 114 ), за яким отримала орендну плату наперед за 44 роки.

Факт отримання грошової суми заперечується позивачем. Крім зазначеного з матеріалів справи вбачається, що як додаткова угода так і заява про видачу орендної плати датовані в один день - 29.06 2017 року, а в грудні 2017 року позивач вже звернулася до суду з позовом про визнання недійсними договорів та поновлення порушеного права.

Посилання відповідача на те що підписавши додаткову угоду, позивач схвалила правочин не є переконливим, позаяк жодних доказів на підтвердження того, що позивач була обізнана з умовами основного договору оренди немає.

Надана ОСОБА_4 довіреність, в тому числі і на укладення договорів, становить договір доручення.

За змістом частини першої статті 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

У договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними (стаття 1003 ЦК України).

Згідно вимог частин першої та третьої статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Частиною першою статті 238 та статтею 239 ЦК України встановлено, що представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Відповідно до положень статей 1003, 1004 та 1006 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності чітко визначаються юридичні дії, які належить вчинити повіреному, що є його обов'язком. Також до обов'язків повіреного відноситься: повідомлення довірителя на його вимогу всіх відомостей про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання повірений зобов'язаний негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання договору доручення ОСОБА_4 було укладено договори оренди земельних ділянок, при цьому не лише підписаний договір від імені обох його сторін - орендаря та орендодавця , а й підписані акти прийому-прийняття земельних ділянок тощо.

Заперечуючи проти позову, та посилаючись на те, що позивач схвалила правочин, укладений з перевищенням повноважень представником, відповідач разом тим не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач за зазначеними договорами отримувала оренду плату, не спростував доводи позивача про те, що ОСОБА_4 сам отримував орендну плату за договором, використовував її на погашення боргу.

Не надав відповідач і жодних відомостей про те, що позивач сама отримувала орендну плату а також будь-яких інших доказів, які свідчили б про упорядкування відносин сторін (або позивача та третьої осоьби) щодо отримання та використання орендної плати за договором.

З таких обставин вважати, що між сторонами були належним чином узгоджені умови договору а відтак позивач їх схвалила - підстав немає.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог .

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Юні» залишити без задоволення.

Рішення Бердянеського міськрайонного суду Запорізької області від 16 липня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2018 року

Головуючий: О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков