Ухвала

21 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 161/1755/16-ц

провадження № 61-44377ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представника ОСОБА_3 про відвід судді Штелик С. П. у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, за касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представника ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду від 16 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Волинської області від 16 серпня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представника ОСОБА_3 на вказані судові рішення.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду Штелик С. П. від 26 вересня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представника ОСОБА_3 залишено без руху та надано для усунення недоліків строк до 09 листопада 2018 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, і роз'яснено заявникам про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

19 листопада 2018 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представника ОСОБА_3 про відвід судді Штелик С. П., в якій заявники вказують на упередженість судді, наявність сумнівів в об'єктивності та безсторонності при розгляді їх касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 29 листопада 2018 року заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представника ОСОБА_3 про відвід судді Штелик С. П. визнано необґрунтованою.

В ухвалі суду зроблено висновок, що зміст та доводи заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представника ОСОБА_3 про відвід судді Штелик С. П. від участі у розгляді справи не свідчать про наявність підстав, передбачених статтею 36 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) для відводу судді, а зводиться до незгоди заявників з прийнятим суддею процесуальним рішенням.

Відповідно до частин другої та третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

На виконання вимог частини третьої статті 40 ЦПК України заяву про відвід судді-доповідача ОСОБА_4 передано судді Верховного Суду Стрільчуку В. А. в порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представника ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об'єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», N 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року).

Верховний Суд, оцінюючи наявність обґрунтованих підстав для відводу щодо суб'єктивного критерію, дійшов переконання про відсутність підстави стверджувати, що суддя Штелик С. П. виявляє особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з'являться докази на користь протилежного.

За об'єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об'єктивно виправдані.

Той факт, що суддя Верховного Суду Штелик С. П. постановила ухвалу про залишення касаційної скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представника ОСОБА_3 без руху не дає достатніх підстав для висновку про упередженість судді.

Із заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представника ОСОБА_3 про відвід судді Штелик С. П. вбачається, що в ній викладено незгоду зі змістом і мотивами ухвали Верховного Суду від 26 вересня 2018 року, що не свідчить про існування об'єктивно обґрунтованих обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді Штелик С. П. Отже, передбачені законом підстави для відводу судді відсутні. Тому в задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

У такому висновку Верховний Суд керується тим, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є порушенням права на справедливий суд, так само як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді. Проте у цій справі всі доводи заявника носять характер непідтверджених припущень, які не знайшли свого об'єктивного обґрунтування та розумного пояснення, що могли б бути добросовісно сприйняті та оцінені судом.

Суд оцінює обставини справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні.

Таким чином, незгода сторони з процесуальними рішеннями суду, що прийняте в межах його повноважень, не може слугувати підставою для його відводу.

Керуючись статтями 36, 40 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представника ОСОБА_3 про відвід судді Верховного Суду Штелик С. П. відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук