Постанова

Іменем України

27 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 523/13301/16-ц

провадження № 61-28185св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: АнтоненкоН. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

заінтересовані особи: ОСОБА_5, Одеська міська рада,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_6 як представника ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 06 липня 2017 року у складі колегії суддів: Ващенко Л. Г., Вадовської Л. М., Колесніков Г. Я.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Просив встановити факт його проживання з ОСОБА_7 однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що він проживав разом із ОСОБА_7 як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з 2003 року до дня її смерті, в іншому шлюбі ніхто з них не перебував, встановлення даного факту йому необхідно для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16 січня 2017 року у складі судді Бузовського В. В. заяву задоволено. Встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_4 та ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення районного суду мотивовано доведеністю заявлених вимог.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19 квітня 2016 року рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 січня 2017 року скасовано, заяву залишено без розгляду.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що зі змісту поданої заяви вбачається спір про право.

У касаційній скарзі, яка надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 09 серпня 2017 року, ОСОБА_6 як представник ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду і направити справу до апеляційного суду для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом порушені норми процесуального права. Суд безпідставно вважав, що встановлення самого факту є спором про право.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі і витребувано її матеріали з Суворовського районного суду м. Одеси.

Відповідно до підпункту 4 пункту першого розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК Українисудом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

21 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

На час розгляду справи Верховним Судом заперечень/відзивів на касаційну скаргу не надійшло.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі статтями 234, 235 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У разі наявності спору про право, наявність або відсутність факту, що має юридичне значення, встановлюється судом у порядку позовного провадження при вирішенні спору про право.

Відповідно до частини четвертої статті 256 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Предметом заявлених вимог є встановлення факту, що має юридичне значення, з метою оформлення спадщини після смерті ОСОБА_8

В обґрунтування своїх вимог заявник посилався на те, що він є спадкоємцем за законом четвертої черги як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Апеляційний суд установив, що Одеська міська рада не визнає право ОСОБА_4 на спадкування після смерті ОСОБА_7

Наведене свідчить про наявність спору про право на спадщину, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, апеляційний суд, встановивши, що під час розгляду справи у порядку окремого провадження виник спір про право, дійшов обґрунтованого висновку про залишення заяви без розгляду на підставі частини четвертої статті 256 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами.

Наведені у касаційній скарзі доводи не спростовують висновку суду і не дають підстав уважати неправильним застосування судом норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскаржувану ухвалу апеляційного суду постановлено з додержанням норм процесуального права і передбачених статтями 411-414 ЦПК України підстав для її скасування немає.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК України підстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а ухвали суду апеляційної інстанції - без змін.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Дію ухвали апеляційного суду Одеської області від 06 липня 2017 року зупинено ухвалою Верховного Суду від 04 червня 2018 року, у зв'язку із залишенням ухвали апеляційного суду без змін необхідно поновити її дію.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 як представника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 06 липня 2017 року залишити без змін.

Поновити дію ухвали апеляційного суду Одеської області від 06 липня 2017 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.І. Крат