Постанова

Іменем України

31 липня 2018 року

м. Київ

справа № 535/139/15-ц (4-с/552/34/16)

провадження № 61-26183св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., ХоптиС. Ф.,

учасники справи:

заявник (стягувач) - ОСОБА_4,

суб'єкт оскарження - державний виконавець Котелевського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ЧорнорукОлена Миколаївна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави, у складі судді Миронець О. К., від 22 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області, у складі колегії суддів: Хіль Л. М., Абрамова П. С., Лобова О. А., від 23 лютого 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця Котелевського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Чорнорук О. М., в якій просила суд визнати протиправною бездіяльність начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (далі - УДВС ГТУЮ у Полтавській області) Тимченко О. В. щодо відмови у скасуванні постанови від 18 квітня 2016 року про відкриття виконавчого провадження № 50874482 та № 50874200, визнати протиправними дії державного виконавця Котелевського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавській області (далі - Котелевський РВДВС ГТУЮ в Полтавській області ) Чорнорук О. М. щодо винесення постанов від 18 квітня 2016 року про відкриття виконавчого провадження та скасувати дані постанови, визнати протиправними дії державного виконавця Котелевського РВДВС ГТУЮ в Полтавській області Чорнорук О. М. щодо уточнення дати народження боржника, визнати протиправною бездіяльність начальника УДВС ГТУЮ у Полтавській області ТимченкаО. В. щодо ненадання відповіді на звернення ОСОБА_4 від 04 травня 2016 року.

Скарга обґрунтована тим, що на виконанні у Котелевському РВДВС ГТУЮ в Полтавській області перебуває зведене виконавче провадження № 50951566, до складу якого входять два виконавчих провадження № 50874200 та № 50874482 з примусового виконання виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_7 на її користь заборгованості у розмірі 284 032, 21 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 800, 00 грн. Скаржниця вказувала, що постанови про відкриття виконавчих проваджень винесенні фактично не 18 квітня 2016 року, із зазначенням неправильної дати народження боржника. Строк для добровільного виконання судового рішення державним виконавцем надано з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, ОСОБА_4 просила визнати незаконною та скасувати постанову заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника УДВС ГТУЮ у Полтавській області Тимченко О. В. від 16 травня 2016 року про відмову у задоволенні відводу в.о. начальника Котелевського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області Чорнорук О. М.

Ухвалою Диканського районного суду Полтавської області, у складі судді Гвоздик А. Є.,від 18 липня 2016 року було об'єднано в одне провадження матеріали скарги ОСОБА_4 на бездіяльність начальника УДВС ГТУЮ у Полтавській області і визнання протиправними дій державного виконавця Чорнорук О. М. та матеріали скарги ОСОБА_4 на постанову начальника УДВС ГУЮ у Полтавській області про відмову у задоволенні відводу державного виконавця для спільного розгляду їх в судовому засіданні (том 17, а.с. 3).

Ухвалою Диканського районного суду Полтавської області від 28 липня 2016 року було задоволено заяву ОСОБА_4 про відвід головуючого Гвоздик А. Є. та направлено справу до Київського районного суду м. Полтави для розгляду по суті (том 17, а.с. 32-33).

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 10 серпня 2016 року об`єднане провадження за скаргою ОСОБА_4 було прийнято до провадження (том 17, а.с. 38).

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 22 грудня 2016 року скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано протиправними дії державного виконавця Котелевського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області Чорнорук О. М. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 18 квітня 2016 року по виконавчому листу від 30 березня 2016 року, яке відкрите по заяві стягувача ОСОБА_4, та зобов`язано її як виконуючу обов`язки начальника Котелевського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області скасувати вказану постанову. У задоволенні іншої частини скарги відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що державний виконавець Котелевського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області Чорнорук О. М., всупереч положень статті 31 Закону України «Про виконавче провадження», копію постанови про відкриття виконавчого провадження направив простим листом, а не рекомендованим листом з повідомленням про вручення, у зв'язку з чим місцевий суд дійшов висновку про задоволення скарги ОСОБА_4 у частині зобов'язання державного виконавця Котелевського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області Чорнорук О. М. скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 18 квітня 2016 року з примусового виконання виконавчого листа від 30 березня 2016 року, яка винесена по заяві стягувача ОСОБА_4 Залишаючи скаргу ОСОБА_4 без задоволення у інші частині, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 23 лютого 2016 року ухвала суду першої інстанції залишена без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права. При вирішенні справи місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення поданої скарги на дії державного виконавця.

У березні 2017 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 22 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 23 лютого 2017 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити подану скаргу на дії державного виконавця у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм Закону України «Про виконавче провадження» та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій повно і всебічно не з'ясували обставини справи.

29 травня 2016 року ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Статтею 383 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

15 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

16 травня 2018 року справу розподілено судді-доповідачу Синельникову Є. В.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що на виконанні у Котелевському РВДВС ГТУЮ у Полтавській області перебувало зведене виконавче провадження № 50951566 до складу якого входять два виконавчих провадження з примусового виконання виконавчих листів, виданих 30 березня 2016 року Диканським районним судом Полтавської області, про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 заборгованості у розмірі 284 032, 21 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 800, 00 грн.

Із заявою про примусове виконання рішення ОСОБА_8 звернулась 15 квітня 2016 року (том 16, а.с.114-115).

18 квітня 2016 року ОСОБА_8 звернулась до виконавчої служби із заявою про повернення їй поданих раніше виконавчих листів, так як нею було виявлено зазначення невірної дати народження боржника (том 16, а.с. 116).

Виконавчі листи, були видані Диканським районним судом Полтавської області на виконання рішення Апеляційного суду Полтавської області від 03 березня 2016 року (справа № 535/139/15-ц) із невірним зазначенням дати народження боржника - ОСОБА_7 (том 16, а.с. 131, 134).

18 квітня 2016 року державним виконавцем Котелевського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області Чорнорук О.М. було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 У даних постановах дійсно невірно було зазначено дату народження боржника ОСОБА_7 Боржнику було надано строк для добровільного виконання рішення до 25 квітня 2016 року (том 16, а.с. 130, 138).

19 квітня 2016 року ОСОБА_8 звернулась до Котелевського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області із заявою щодо надання нею інформації про дійсну дату народження боржника із додатками (том 16, а.с. 117-124) та із заявами про видачу їй копій постанов про відкриття двох виконавчих проваджень (том 16, а.с. 125-128).

21 квітня 2016 року ОСОБА_4 звернулась із заявою до державного виконавця Котелевського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області Чорнорук О. М. щодо скасування постанов про відкриття виконавчих проваджень за вищевказаними виконавчими листами, як таких, що є неправильними, незаконними, необґрунтованими, та просила винести правильні постанови (із зазначенням правильної дати народження боржника) (том 16, а.с. 135-140).

25 квітня 2016 року державним виконавцем Котелевського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області Чорнорук О. М., у процесі проведення виконавчих дій, здійснено запити щодо з`ясування маси належного боржнику ОСОБА_7 майна (том 16, а.с. 165, 167, 169, 171, 173, 175, 179, 181), на які останнім отримано відповіді (том 16, а.с. 166, 168, 170, 174,176, 180, 182, 183-185).

29 вересня 2016 року в.о. начальника Котелевського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області Чорнорук О. М. надано відповідь ОСОБА_4 із зазначенням інформації про те, що запитувані виконавчі провадження були відкриті відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження», тому до реєстру були внесені дані про боржника відповідно до виконавчого документу, виправляти дату народження та вносити зміни до виконавчого документа державний виконавець не має права, відмінити постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець також не має права, так як вони були винесені у зазначені у Законі строки без будь-яких порушень. Повідомлено, що після офіційного підтвердження даних, які були надані ОСОБА_4, будуть вчинятися дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Також зазначено, що ксерокопія протоколу допиту боржника у виконавчому провадженні не є належним доказом підтвердження дати народження цього боржника. Державний виконавець також відмовив у наданні інформації щодо часу та підстав звернення будь-яких громадян до нього у зв`язку із тим, що на нього не покладено такого обов`язку повідомляти різного роду інформацію фізичним особам (том 16, а.с. 188-189).

Матеріали справи містять запити в.о. начальника Котелевського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області Чорнорук О. М. від 12 травня 2016 року до Диканського районного суду Полтавської області щодо уточнення дати народження боржника ОСОБА_9 по справі № 535/1369/15-ц, так як у виконавчому листі дата його народження не співпадає із датою зазначеною у паспорті боржника (том 16. а.с. 220).

13 травня 2016 року до Котелевського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області надійшов запит із Диканського районного суду Полтавської області щодо повернення виконавчих листів із помилково зазначеною датою народження боржника (том 16, а.с. 222).

Матеріали справи містять копії вдруге виданих виконавчих листів на виконання судового рішення у справі № 535/139/15-ц із вірним зазначенням дати народження боржника - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 16, а.с. 224-225).

25 травня 2016 року державним виконавцем Котелевського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області Чорнорук О. М. було винесено постанову про заміну виконавчих листів та дати про народження боржника (том 16, а.с. 251).

Матеріали справи містять повторні запити щодо встановлення наявності майна у боржника ОСОБА_7 та відповіді на вказані запити (том 16, а.с. 234-247).

11 травня 2016 року ОСОБА_4 звернулась до начальника УДВС ГТУЮ у Полтавській області із заявою про відвід державного виконавця Котелевського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області Чорнорук О. М., мотивуючи її тим, що державний виконавець зацікавлений в результаті виконання зведеного виконавчого провадження. У вказаній заяві ОСОБА_4 вказала, що боржник належне йому майно приховує, грошових коштів не повертає. Вважає, що державний виконавець протидіє виконанню судового рішення, так як боржник є колишнім працівником Котелевської державної автомобільної інспекції. Вважає, що державний виконавець свідомо подавала свої запити на іншу людину (інша дата народження), у зв`язку із чим отримувала недостовірні відповіді щодо майна, на яке може бути звернуто стягнення у виконавчому провадженні (том 16, а.с. 24-25).

Матеріали справи також містять заяву ОСОБА_4 щодо неправомірності дій державного виконавця Чорнорук О. М. та заяву ОСОБА_4 від 17 травня 2016 року з викладенням її позиції щодо неправильного та упередженого проведення державним виконавцем виконавчих дій (том 16, а.с. 26-48).

16 травня 2016 року заступником начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальником УДВС ГТУЮ у Полтавській області було винесено постанову про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід в.о. начальника Котелевського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області Чорнорук О. М. від 11 травня 2016 року по зведеному виконавчому провадженню № 50951566, до складу якого входять виконавчі провадження № 50874200 та № 5874482 з виконання виконавчих листів № 535/139/15-ц, виданих 30 березня 2016 року Диканським районним судом Полтавської області, про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 282 532, 21 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 800, 00 грн.

Із тексту даної постанови вбачається, що у процесі виконання зведеного виконавчого провадження державним виконавцем було встановлено, що у виконавчих документах не вірно було зазначено дату, місяць та рік народження боржника, а тому, відповідно до статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець 12 травня 2016 року звернувся до суду, який видав виконавчі документи, із запитом про уточнення дати народження боржника. Диканським районним судом Полтавської області 13 травня 2016 року направлено до Котелевського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області виконавчі листи з вірною датою народження боржника, у зв`язку з чим державним виконавцем повторно до реєструючих право власності установ направлено запити, із зазначенням вірної дати народження боржника (том 16, а.с. 21-22, том 18, а.с. 85-87).

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 383 ЦПК України, 2004 року, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За приписами статті 387 ЦПК України, 2004 року, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції на момент відкриття виконавчого провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення; звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про роз'яснення змісту документа.

Згідно з положеннями статті 16 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець не може брати участі у виконавчому провадженні і підлягає відводу, якщо він є близькими родичами сторін, їх представників або інших осіб, які беруть участь у виконавчому провадженні, або заінтересовані в результаті виконання рішення, або є інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості.

Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави для відкриття виконавчого провадження, а саме: державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження викладені у статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції яка діяла на момент відкриття провадження).

Згідно положень статті 83 Закону України «Про виконавче провадження» керівник відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня і безпосередній начальник державного виконавця наділені повноваженнями здійснювати контролюючі функції за своєчасністю, правильністю та повнотою виконання рішень виконавчого провадження, які повною мірою реалізуються через розгляд скарги учасника виконавчого провадження у встановленому Законом порядку.

Учасник виконавчого провадження має право звернутися до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець у разі, якщо з'ясується, що при виконанні рішень його дії суперечать вимогам закону.

У зв'язку з цим начальник відділу вправі своєю постановою скасувати постанову чи інший процесуальний документ (або їх частина), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому законом.

Частково задовольняючи саргу ОСОБА_4, місцевий суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов вірного висновку про те, що державним виконавцем Котелевського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області Чорнорук О. М. не було дотримано приписів статей 31, 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки копії постанов про відкриття виконавчого провадження було направлено простим листом, а не рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Відмовляючи у задоволенні вимог щодо визнання постанови про відмову у задоволенні відводу в.о. начальника Котелевського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області від 16 травня 2016 року незаконною та її скасування, місцевий суд вірно виходив із відсутності правових підстав для відводу державного виконавця, передбачених статтею 16 Закону України «Про виконавче провадження». Встановивши, що ГТУЮ у Полтавській області за результатами розгляду скарги ОСОБА_4 було надано відповідь 27 травня 2016 року, що відповідає строкам, встановленим у Законі України «Про звернення громадян», місцевий суд обґрунтовано вказав про безпідставність зауважень заявника про бездіяльності начальника УДВС ГТУЮ у Полтавській області Тимченка О. В. при надані відповіді на її звернення від 04 травня 2016 року. Також судом першої інстанції вірно вказано про відсутність підстав для визнання протиправними дій державного виконавця Котелевського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області Чорнорук О. М. щодо уточнення дати народження боржника. Дії державного виконавця у цій частині відповідають вимогам, встановленим у Законі України «Про виконавче провадження».

У відповідності до частини другої статті 369 ЦПК України, 2004 року, питання про внесення виправлень до виконавчого листа вирішується судом, який видав виконавчий лист, за заявою стягувача або боржника.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої та апеляційної інстанції. Судами при вирішення справи правильно застосовано вищезазначені норми Закону України «Про виконавче провадження» на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (стаття 212 ЦПК України, 2004 року).

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржених судових рішень не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм Закону України «Про виконавче провадження» та порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування судових рішень, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 22 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 23 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников
О. В. Білоконь
С. Ф. Хопта