Постанова

Іменем України

03 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 637/339/16-ц

провадження № 61-20668св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І. Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), ХоптиС. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - приватне підприємство «Зоря 2005»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду Харківської області, у складі судді Островської Н. І., від 18 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області, у складі колегії суддів: Пилипчук Н. П., Піддубного Р. М., Котелевець А. В., від 05 квітня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до приватного підприємства «Зоря 2005» (далі - ПП «Зоря 2005») про стягнення заборгованості з орендної плати та плати за користування земельною ділянкою.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 25 квітня 2006 року був зареєстрований договір оренди землі між ОСОБА_3 та ПП «Зоря 2005» строком на 5 років. Відповідно до договору ПП «Зоря 2005» отримало в оренду земельну ділянку загальною площею 8,0546 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області і має кадастровий номер: НОМЕР_1. Строк дії договору оренди землі закінчився 25 квітня 2011 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер. Вказав, що 22 травня 2015 року він прийняв спадщину і отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, ставши власником 3/4 частин земельної ділянки, яка належала спадкодавцеві ОСОБА_3 У лютому 2016 року він отримав лист від директора ПП «Зоря 2005» з пропозицією укласти договір оренди землі. Позивач зазначив, що 18 березня 2016 року він повідомив підприємство, що бажає отримати оплату за користування земельною ділянкою, як спадкоємець. Договір оренди землі з ПП «Зоря 2005» не укладав. Оренда плата до теперішнього часу не виплачена. Позивач також зазначив, що ПП «Зоря 2005» спричинило йому моральну шкоду, яку оцінює у 5 000 грн.

Із урахуванням зазначеного, уточнених позовних вимог, позивач просив позов задовольнити, стягнути з ПП «Зоря 2005» на його користь заборгованість по орендній платі та плату за користування 3/4 частин земельної ділянки загальною площею 8,0546 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області у розмірі 70 907, 82 грн, завдану моральну шкоду у розмірі 5 000 грн та судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 18 січня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ПП «Зоря 2005» на користь ОСОБА_2 заборгованість по орендній платі у сумі 1 200 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що орендна плата підлягає стягненню лише за 2011 рік у розмірі, визначеному договором оренди, оскільки орендна плата ОСОБА_3 за вказаний рік не отримувалась, що не заперечували сторони. Термін дії договору оренди закінчився у 2011 році, належних доказів користування спірною земельною ділянкою саме ПП «Зоря 2005» після закінчення договору оренди позивачем не надано, а тому підстави для задоволення позовних вимог - відсутні.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 05 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 18 січня 2017 року - залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права. Зокрема, апеляційний суд зазначив, що користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавляє орендодавця права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено. Позивачем не надано належних доказів завдання йому збитків, оскільки належним та допустимим доказом заподіяння власнику земельної ділянки збитків, у тому числі у вигляді неодержаного доходу, та їх розміру у відповідності до пункту 2 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 (далі - Порядок) може бути лише акт комісії. Такий акт комісії суду не надавався, а тому правильним є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову у цій частині позовних вимог.

24 квітня 2017 року ОСОБА_2 направив до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 18 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківськоїобластівід 05 квітня 2017 року і ухвалити нове рішення по суті заявлених позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неповно з'ясовано обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення. Позивач посилається на те, що судами належним чином не досліджено наявні у матеріалах справи докази користування спірною земельною ділянкою. При винесенні рішення суди не оцінили докази, які свідчили, що ПП «Зоря 2005» з 2011 року по 2015 рік використовувало земельну ділянку, яка належала ОСОБА_3, та частину якої у розмірі 3/4 успадкував позивач. У судовому засіданні 03 листопада 2016 року представник відповідача зазначив, що господарство з 2012 року по 2015 рік використовувало спірну земельну ділянку без посіву культур, а з 2015 року використовувало спірну земельну ділянку з посівом сільськогосподарських культур. Також судами було прушено вимоги Указу Президента України від 02 лютого 2002 року № 92/2002 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній справі.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2017 року справу за позовом за позовом ОСОБА_2 до ПП «Зоря 2005» про стягнення заборгованості з орендної плати та плати за користування земельною ділянкою призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2018 року вказану справу передано до Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеними вимогам закону ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами встановлено, що 01 січня 2005 року між ОСОБА_3 та ПП «Зоря 2005» строком на 5 років укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 8,0546 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області і має кадастровий номер: НОМЕР_1. Зареєстровано договір 25 квітня 2006 року (а. с. 98-100).

Згідно із повідомленням відділу Держземагенства у Шевченківському районі Харківської області від 04 червня 2013 року на земельну ділянку з кадастровим номером: НОМЕР_1, розташовану на території Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області (за межами населеного пункту), яка на праві приватної власності належить ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, укладено договір оренди землі між ОСОБА_3 та ПП «Зоря 2005», який зареєстровано у книзі записів про державну реєстрацію договорів оренди землі від 25 квітня 2006 року за № 01 строком на 5 років (а. с. 15).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер (а. с. 4).

24 березня 2015 року рішенням Апеляційного суду Харківської області у справі № 637/257/14 за ОСОБА_4 визнано право на обов'язкову частку спадщину, яка відкрилася після смерті чоловіка - ОСОБА_3 на 1/4 частину квартири та на 1/4 частину земельної ділянки, розташованої на землях Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області, розміром 8,0546 га, належної спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 03 липня 2008 року (а.с. 5-8).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 травня 2015 року ОСОБА_2 оформив право власності на 3/4 частин земельної ділянки за кадастровим номером: НОМЕР_1, загальною площею 8,0546 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області, після смерті спадкодавця ОСОБА_3 (а. с. 9).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 37919107 від 22 травня 2015 року ОСОБА_2 є власником 3/4 частин земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1, загальною площею 8,0546 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області (а. с. 10).

У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом (обов'язкова частка) від 22 листопада 2015 року ОСОБА_4 оформила право власності на 1/4 частини земельної ділянки за кадастровим номером: НОМЕР_1, загальною площею 8,0546 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області, після смерті спадкодавця ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 49).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 48094890 від 20 листопада 2015 року ОСОБА_4 є власником 1/4 частин земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1, загальною площею 8,0546 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області (а.с. 50).

Відповідно до листа ПП «Зоря 2005» (без дати) запропоновано ОСОБА_2 укласти договір оренди спірної земельної ділянки (а.с. 11).

За змістом листа від 18 березня 2016 року ОСОБА_2 запропоновано директору приватного підприємства «Зоря 2005» сплатити йому кошти за використання 3/4 частин земельної ділянки, яка раніше належала ОСОБА_3, за період 2011-2015 роки (а.с. 13).

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов'язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов'язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов'язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов'язаннях. Натомість, для кондикційних зобов'язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Обов'язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов'язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов'язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Вказаного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові № 14-77цс18 від 03 жовтня 2018 року (справа № 629/4628/16-ц).

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач просив стягнути із ПП «Зоря 2005» на свою користь заборгованість по орендній платі, а також плату за користування відповідачем належної йому 3/4 частини спірної земельної ділянки із посиланням на положення статті 1212 ЦК України, а також моральну шкоду.

Погоджуючись із висновком районного суду про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 у частині стягнення орендної плати за 2011 рік та відмови у стягненні моральної шкоди, апеляційний суд виходив із того, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження завданої йому майнової шкоди, оскільки у даному випадку, виходячи із положень Порядку, належним та допустимим доказом заподіяння власнику земельної ділянки збитків, в тому числі у вигляді неодержаного доходу, та їх розміру може бути лише акт комісії, який позивачем надано не було.

Згідно положень статті 212 ЦПК України, у редакції яка була чинною на момент розгляду справи, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Крім того, за правилами частини першої статті 57 ЦПК України, у редакції яка була чинною на момент розгляду справи, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відхиляючи апеляційну скаргу ОСОБА_2 та залишаючи без змін рішення районного суду, апеляційний суд залишив поза увагою ту обставину, що ПП «Зоря 2005» на підставі договору оренди від 01 січня 2005 року, який було зареєстровано 25 квітня 2006 року, користувалося спірною земельною ділянкою (кадастровий номер: НОМЕР_1). Строк дії договору оренди закінчився 25 квітня 2011 року, а власник земельної ділянки (спадкодавець) ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідачем на підтвердження своїх заперечень проти заявлених позовних вимог не надано доказів, що після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки ним вчинялись дії або вживались заходи щодо повернення земельної ділянки власнику, натомість позивач посилався на те, що ПП «Зоря 2005» після закінчення договору оренди продовжувало обробляти та користуватися земельною ділянкою без відповідних на те правових підстав.

На підтвердження факту користування ПП «Зоря 2005» спірною земельною ділянкою позивач посилався на лист відділу Держгеокадастру у Шевченківському районні Харківської області від 25 липня 2016 року № Н?76/0-75/6-16, згідно якого площа орендованих земельних ділянок ПП «Зоря 2005» (321,4988 га) з 01 січня 2007 року по 01 січня 2016 року не змінилася. Також позивачем було надано довідку Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району від 25 квітня 2016 року № 170, видану на вимогу ПП «Зоря 2005», в якій міститься інформація, що у 2014 році ПП «Зоря 2005» використовувало земельну ділянку площею 8,0546 га, яка належала на праві власності ОСОБА_3 А в акті обстеження земельної ділянки від 04 липня 2016 року комісією вказано, що на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1, площею 8,0546 га, 3/4 якої належить ОСОБА_2, вирощується ячмінь ярий.

Вказаним письмовим доказам, на які позивач посилався як на підтвердження використання відповідачем земельної ділянки без відповідної правової підстави, починаючи із дня закінчення строку дії договору оренди спірної земельної ділянки, апеляційним судом не надано належної оцінки.

Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що після закінчення строку дії договору оренди землі, укладеного між спадкодавцем ОСОБА_3 та ПП «Зоря 2005», земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_1 використовує (обробляє) інша особа.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про невідповідність висновків апеляційного суду вимогам статей 60, 212, 303 ЦПК України, у редакції, яка була чинною на момент розгляду справи, та неправильне застосування норм статей 22, 1166, 1212 ЦК України.

У відповідності до частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Частиною першою статті 400 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З урахуванням встановлених обставин, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. При новому розгляді справи суду необхідно об'єктивно дослідити вказані у даній постанові докази в сукупності з іншими доказами у справі, надати оцінку як доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 05 квітня 2017 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді О. В. Білоконь
Б. І. Гулько
Є. В. Синельников
С. Ф. Хопта