ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року м. Херсон

Номер справи: 666/1288/16

Номер провадження: 22-ц/819/213/18

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Чорної Т.Г.,

суддів: Пузанової Л.В.,

Склярської І.В.,

секретар Давиденко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2,нарішення Херсонського міського суду Херсонської області,у складі судді Хайдарової І.О., від 30 липня 2018 рокув справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, визнання права власності на спадкове майно.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний дядько ОСОБА_5, після смерті якого відкрилася спадщина, у вигляді квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

У 2016 році, їй, як єдиній спадкоємиці майна після смерті дядька, стало відомо, що відповідно до договору купівлі-продажу від 08.04.2015 року, посвідченого нотаріально, спадкове майно належить ОСОБА_3, яка в родинних відносинах із спадкодавцем не перебувала.

Посилаючись на те, що квартира була відчуження з порушенням вимог чинного законодавства, в той час, як вона відповідно до ст. 1265 ЦК України має право на її спадкування, позивачка просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири за вищевказаною адресою від 08.04.2015 року, який був укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Козорізом Р.В. за реєстраційним № 650, анулювати його реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та визнати за нею ( позивачкою) право власності на спірне майно в порядку спадкування за законом.

Ухвалою від 31 жовтня 2017 року суд залучив до участі у справі співвідповідача - ОСОБА_4.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 30 липня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати та ухвалити нове рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на обставини викладені в позовній заяві.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просила суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення оскільки вважає її незаконною та належним чином необґрунтованою, посилаючись на те, що доводи позивачки на спірну квартиру в порядку спадкування за законом є безпідставними, оскільки право на спадкове майно є похідним від наявності у особи статусу спадкоємця, який скаржник так і не набула, не звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті дядька.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 є рідним дядьком позивачки - ОСОБА_2, цей факт визнається сторонами і відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, після його смерті Першою Херсонською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №662/2012 на підставі заяви ОСОБА_4 від 05.09.2012 року щодо спадкового майна померлого.

Позивачка заяву про прийняття спадщини не подавала, у встановленому законом порядку спадщину не прийняла.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 29.07.2014 року, яке набрало законної сили, встановлено факт постійного проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_5, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1, з 2006 року до часу відкриття спадщини; визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

За нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 08.04.2015 року

ОСОБА_4 передала, а ОСОБА_3 прийняла у власність квартиру за адресою:

АДРЕСА_1, вказаний договір зареєстровано у реєстрі за №650.

Відповідно до п. 1 укладеного договору, відчужена квартира належала продавцю на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 29.07.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У сенсі положень статті 202 ЦК України під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Дії як юридичні факти мають вольовий характер і можуть бути правомірними та/або неправомірними. Правочини належать до правомірних дій, спрямованих на досягнення правового/реального результату.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України, зокрема, відповідно до частини 5 даної статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі відповідно до ст. 657 ЦК України.

Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких необхідно для чинності правочину:

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочину недійсним» від 06.11.2009 № 9 вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Враховуючи, що продавець за оспореним правочином набула права власності на спірну квартиру на підставі судового рішення, яке набрало чинності та є нескасованим та зважаючи на те, що при укладанні оспорюваного договору купівлі-продажу квартири, який містить підпис обох сторін, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Козоріз Р.В., зареєстрований в реєстрі за № 650, 08.04.2015 року дотримано всіх вимог, передбачених ЦК України, колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність правових підстав для визнання даного правочину не дійсним та скасування його державної реєстрації.

Крім того, посилання позивачки на те, що вона є єдиною спадкоємицею п'ятої черги після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, як на підставу недійсності договору купівлі-продажу квартири суд правильно не прийняв до уваги, оскільки у встановленому законом порядку вона спадщину не прийняла.

Що стосується позовних вимог про визнання за позивачкою права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що такі вимоги не підлягають задоволення, оскільки, позивачка не подавала заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, спадщину не прийняла.

Таким чином, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки доказів та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст.367,368,374,375, 381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішенняХерсонського міського суду Херсонської області від 30 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г. Чорна

Судді: Л.В. Пузанова

І.В. Склярська

Повний текст судового рішення складено 07 листопада 2018 року

Суддя Херсонського апеляційного суду Т.Г. Чорна