441/769/18 2/441/502/2018
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.08.2018 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Українець П.Ф.

з участю секретаря Пеленської Х.О.

розглянувши відкрито у залі судових засідань в м. Городок Львівської обл. справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

сторони в шлюбі з 20.11.2009р., мають доньку Маряну, 06.01.2010р.н.

ОСОБА_1 18.05.2018р. звернулась із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, вимоги мотивувала тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось, він не поважав її як дружину, не цікавився сім'єю, тому часто конфліктували і сварились, що в 2012р. вона покинула його, з цього часу спільно не проживають, не підтримують подружніх стосунків, просила розірвати шлюб.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явилась, 26.06.2018р. подала заяву у якій позов підтримала, просила про розгляд справи у її відсутності (а.с. 18).

Відповідач в судове засідання не з'явився, 26.06.2018р. подав заяву, у якій покликається про припинення подружніх стосунків з позивачкою з 2012р., просить розірвати шлюб та про розгляд справи у його відсутність (а.с.18).

Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, суд відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України вважає можливим розглядати справу у їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов.

Із змісту позову, із долученого до справи свідоцтва про шлюб серія І-СГ № 127096 та копії свідоцтва про народження серія І-СГ № 226047 убачається, що сторони в шлюбі з 20.11.2009р., мають доньку Маряну, 06.01.2010р.н., у 2012 році припинили подружні стосунки, проживають окремо (а.с. 2, 3, 4).

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 р., чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Як убачається із змісту позову ОСОБА_1 та поданої до суду заяви від 26.06.2018р., позивачка не бажає поновлювати сімейні стосунки з відповідачем, настоює на розірванні шлюбу.

Відповідач ОСОБА_2, як убачається із його заяви від 26.06.2018р., теж просить про розірвання шлюбу з позивачкою.

Ураховуючи наведене та інші фактичні взаємини подружжя ОСОБА_2, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також той факт, що примушування сторін до збереження шлюбних відносин порушуватиме їх права на особисту свободу, а отже, що юридичне підтримання шлюбних відносин в даному випадку суперечитиме моральним засадам суспільства, суд задоволює позов.

Наявність у сторін неповнолітньої дитини суд оцінює, як обставину, що заслуговує уваги, але з огляду на вищенаведене та інші матеріали справи, не перешкоджає прийняттю рішення про розірвання шлюбу.

Судові витрати у справі складають 704 грн. 80 коп. (а.с.1) та у відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 133, 141, 258, 259, 263-265, 293, 294, 354 ЦПК України, ст.ст. 24, 56, 112 СК України, суд -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, 13.10.1973р.н. і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрований 20.11.2009р. відділом РАЦС Городоцького районного управління юстиції Львівської обл., актовий запис № 112 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, прож. на ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1) в користь ОСОБА_1 (13.10.1973р.н., прож. на ІНФОРМАЦІЯ_3 Львівської обл.) 704 грн. 80 коп. судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів, з дня проголошення, через Городоцький районний суд Львівської обл. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили у порядку передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Суддя: Українець П.Ф.