Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/1292/18

2/330/482/2018

"07" серпня 2018 р. Якимівський районний суд Запорізької області в складі:

судді Ковальчук О. А.

за участю секретаря Базаджи Т.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Якимівка Запорізької області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що вона є власником будинку АДРЕСА_1. В належном їй будинку за її згодою 09.11.2002 року був зареєстрований ОСОБА_3 З 18.06.2014 року ОСОБА_3 за зареєстрованим місцем не проживає та виїхав до Росіїї. Його фактичне місце проживання позивачу не відоме. Відповідач відмовляється добровільно знятись з реєстрації в належному позивачу на праві власності житловому будинку. В травні 2018 року позивач отримала повідомлення про відмову в автоматичному призначенні субсидії на оплату житлово-комунальних послуг у зв'язку з чим просить суд визнати ОСОБА_3 як такого, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та представник позивача ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві, та просить їх задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання відповідач не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач не подав заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, та відзив на позовну заяву та всі письмові та електронні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши позивача, представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню за наступними підставами:

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 30.11.1984 року. В належном їй будинку за її згодою 09.11.2002 року був зареєстрований ОСОБА_3 З 18.06.2014 року ОСОБА_3 за зареєстрованим місцем не проживає та виїхав до Росіїї. Його фактичне місце проживання позивачу не відоме. ОСОБА_3 відмовляється добровільно знятись з реєстрації в належному позивачу на праві власності житловому будинку. В травні 2018 року позивач отримала повідомлення про відмову в автоматичному призначенні субсидії на оплату житлово-комунальних послуг у зв'язку з чим позивач звертається до суду за захистом своїх прав.

Ці обставини підтверджуються поясненнями позивача та її представника ОСОБА_2, показами свідка ОСОБА_4, яка пояснила, що знає ОСОБА_1 дуже давно, вона проживає по АДРЕСА_1 навпроти її дому. У неї є син ОСОБА_3, якому 31 рік. Він з матір'ю не проживає з 2014 року, куди виїхав, вона не знає.

Підтверджується письмовими доказами: копією договору купівлі продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 30.11.1984 року (а.с.7-8), копією домової книги (а.с. 9), довідкою Якимівської селищної ради про місце проживання ОСОБА_3 (а.с.10), повідомленням про відмову в автоматичному призначенні субсидії на оплату житлово-комунальних послуг (а.с.11).

Змістом правовідносин є право користування чужим майном, право власника на захист свого права власності.

Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1,2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Реєстрація відповідача в садибі позивача перешкоджає позивачу здійснювати право власності, зокрема отримати соціальну допомогу на оплату комунальних послуг субсидію. Тому позивач має право на захист свого права власності та усунення перешкод в користуванні садибою.

Згідно ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідач не мешкає в будинку АДРЕСА_1 більше 4 років. Тому існують правові підстави для визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим будинком.

Відповідно до ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76,78,79,80,81,263,264,265 ЦПК України,ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, на підставі ст. ст. 316, 319, 391, 405 ЦК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 втратившим право користування житловим будинком АДРЕСА_1.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: