Справа №282/1286/18
Провадження № 2/601/845/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року м. Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: головуючої Мочальської В.М., розглянувши у порядку спрощеного провадження в залі суду в м. Кременці цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 23 серпня 2013 року в розмірі 15 684 грн. 35 коп., а також судових витрат у розмірі 1 762 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала Заяву №б/н від 23 серпня 2013 року, на підставі якої отримала кредит у розмірі 4 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, крім того, відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Заява з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом останньої на Заяві. Позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі. Разом з тим, відповідач, порушуючи умови вищезазначеного договору та ЦК України, кредитні зобов'язання не виконала.

06 листопада 2018 року до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_1 де відповідач зазначає, що до позовних вимог про стягнення штрафів та пені повинна бути застосована спеціальна позовна давність, оскільки позивач звернувся до суду 27 серпня 2018 року, а пеню почав нараховувати з 01 лютого 2017 року, що суперечить п.1 ч.2 ст.258 ЦК України.

Не погоджуючись з вищевказаним відзивом ОСОБА_2 в інтересах АТ КБ «ПриватБанк» 28 листопада 2018 року направив відповідь на відзив, в якій просить задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі, посилаючись на те, що строк позовної давності спливає у липні 2020 року, проте банк до суду звернувся 29 серпня 2018 року. Таким чином, строк позовної давності не пропущено.

12 грудня 2018 року від представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 надійшли заперечення на відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості. Представник послалася на рішення Верховного Суду у справі № 6-14цс14 від 19.03.2014 року у якому зазначено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 Цивільного кодексу) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу. Оскільки щомісяця позивач нараховував проценти за користування кредитом та проценти за прострочення заборгованості, вважає, що позовна давність повинна обчислюватися від несплати кожного платежу.

Суд, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

23 серпня 2013 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н від 23 серпня 2013 року, згідно якого ОСОБА_1 23 серпня 2013 року отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», що викладені на банківському сайті, складають між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача в заяві.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконувала.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 19 серпня 2018 року ОСОБА_1 має заборгованість 15 684,35 гривень, яка складається з наступного:

-1413,78 грн. тіло кредиту;

-2499,01 грн. нараховано відсотків за користування кредитом;

-10 548,50 грн. нараховано пені;

а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

-500,00 грн. штраф (фіксована частина).

-723,08 грн. штраф (процентна складова).

Виходячи зі змісту статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

За приписом частини 2 статті 1050 ЦК України прострочення позичальником повернення чергової частини позики (кредиту) кореспондує праву позикодавця (кредитодавця) вимагати дострокового повернення частини позики (кредиту), що залишилася, та сплати процентів.

Таким чином, наявні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 1413,78 грн. - тіла кредиту та 2499,01 грн. - нарахованих відсотків за користування кредитом, оскільки відповідач порушила умови кредитного договору № б/н від 23 серпня 2013 року, кредитні зобов'язання не виконала.

Що стосується заяви відповідача про застосування строків позовної давності до вимог Банку щодо стягнення пені понад один рік до моменту звернення позивача до суду з даним позовом, то суд погоджується з доводами відповідача про те, що право на стягнення пені у кредитора виникло з наступного дня за днем, з якого виникло прострочення погашення кредитної заборгованості, а відповідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, Банк розпочав нараховувати пеню з 01 лютого 2017 року, розрахунок здійснений станом на 19 серпня 2018 року, а до суду позивач звернувся лише 10 вересня 2018 року, то пеня за прострочення заборгованості перевищує строк в один рік.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь Банку пені, оскільки позивач звернувся до суду з позовом з порушення строків позовної давності.

Що стосується штрафів за порушення позичальником строків платежів за грошовими зобов'язаннями, то згідно умов спірного договору кредиту та згідно ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання Банком вимог діючого законодавства України, у зв'язку з чим суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині штрафів також.

Доводи позивача про те, що строк позовної давності спливає у липні 2020 року є необґрунтованими та відхиляються судом.

Керуючись статтями ст. ст. 259, 526, 530, 549-552, 1048 ЦК України, ст.61 Конституції України, статтями 12, 76-80, 141, 265, 268, 274, 352 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, паспорт серія ВН 524531), ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки вул. Спортивна, 9/4 м. Почаїв Кременецького району Тернопільської області на користь АТ КБ «Приватбанк» 3 912 (три тисячі дев»ятсот дванадцять) гривень 79 (сімдесят дев»ять) копійок заборгованості за кредитним договором № б/н від 23 серпня 2013 року, яка складається з наступного: 1413,78 грн. тіло кредиту; 2499,01 грн. нараховано відсотків за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, паспорт серія ВН 524531), ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки вул. Спортивна, 9/4 м. Почаїв Кременецького району Тернопільської області на користь АТ КБ «Приватбанк» 1762,00 гривень судових витрат.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», місце знаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50, .

Відповідач: ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, паспорт серія ВН 524531), ІНФОРМАЦІЯ_1, жителька вул. Спортивна, 9/4 м. Почаїв Кременецького району Тернопільської області.

Повний текст рішення складено 26.12. 2018 року.

Головуючий