Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2018 Справа №607/18309/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, ОСОБА_4 про надання дозволу на зняття із реєстраційного обліку та реєстрацію місця проживання неповнолітньої дитини ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3, треті особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, ОСОБА_4, у якому просить надати їй дозвіл на зняття з реєстраційного обліку по АДРЕСА_1 та на реєстрацію місця проживання за адресою АДРЕСА_2, малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди батька ОСОБА_3.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 27.10.2005 р. між нею та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб. У даному шлюбі у них народилася дочка - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 21.05.2008 р шлюб між сторонами розірвано. 04.02.2016 р. позивач зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 Позивач разом з теперішнім чоловіком та дочкою ОСОБА_5 проживає в квартирі по АДРЕСА_2, яка належить, на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності від 02.10.2008 р. та свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.09.2017 р., чоловікові ОСОБА_4 Після одруження у позивачки з дочкою виникла необхідність знятися з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 та зареєструватись по АДРЕСА_2. Зняти з реєстрації малолітню дитину без згоди батька неможливо, у зв'язку з чим вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням надати їй нотаріально посвідчену згоду, разом з тим згоди відповідачем надано не було, що стало підставою для звернення до суду. Крім того зазначає, що дочка знаходиться на повному утриманні позивачки, а колишній чоловік матеріальної допомоги не надає, не цікавиться життям дитини, аліменти не платить. Також, вказує на те, що разом з малолітньою дочкою зареєстровані за місцем проживання своїх батьків. Позивач стверджує, що вона неодноразово зверталася з вимогою до відповідача про надання згоди зняття та реєстрацію місця проживання дочки ОСОБА_5, однак відповідач так і не дав нотаріальної згоди. Дитина ОСОБА_5 бажає проживати разом з матір'ю за адресою АДРЕСА_2. За таких обставин, вважає, що відсутність реєстрації місця проживання малолітньої дитини сторін за місцем фактичного проживання суперечить інтересам дитини та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров'я та соціальний захист. Тому, відповідач відмовляючи у наданні згоди на реєстрацію дитини за відсутності фактичного спору щодо місця проживання дитини, діє всупереч інтересам дитини.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просять суд їх задовольнити. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечують.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Представник Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради та Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради у судове засідання не з'явилися, про причину неявки суд не повідомили.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, проте, подав на адресу суду заяву, в якій просив справу слухати без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Щодо реєстрації дочки ОСОБА_1 - ОСОБА_5 у квартирі, яка є його власністю за адресою АДРЕСА_2 не заперечує.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано (Свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1, видане 21.05.2008 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася дочка - ОСОБА_5 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2, видане 16.08.2006 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області).

04 лютого 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб (Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3, видане 04.02.2016 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції).

Згідно акту обстеження житлових умов про фактичне проживання від 05 червня 2018 року, за результатами комісійного обстеження квартири АДРЕСА_2, на факт проживання в ній гр. ОСОБА_1, 1982 р.н., ОСОБА_5, 2006 р.н., встановлено, що останні проживають без реєстрації.

Також судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2, на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_4 та ОСОБА_8, що підтверджується наявним в матеріалах справи Свідоцтва про право власності на житло від 02 жовтня 2008 року.

Із Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 вересня 2017 року вбачається, що ОСОБА_4 є спадкоємцем майна ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, а спадщина на яку видано свідоцтво складається з ? частки квартири АДРЕСА_2.

У судовому засіданні з'ясовано, що дочка ОСОБА_5 знаходиться на утриманні позивача, відповідач матеріальної допомоги не надає, не цікавиться життям дитини, аліменти не платить.

Сторонами досягнуто згоди щодо місця проживання дочки ОСОБА_5 з позивачем ОСОБА_1

Після одруження позивач разом із дочкою переїхали проживати за місцем проживання її чоловіка по АДРЕСА_2, де фактично проживають на даний час.

У зв'язку з проживанням за адресою АДРЕСА_2 позивача та її неповнолітньої дитини, у неї виникла необхідність у реєстрації свого місця проживання та малолітньої дитини.

Відповідач ОСОБА_3 не надав згоди на зняття з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 та реєстрацію за адресою АДРЕСА_2, позивача ОСОБА_1 та її неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

За приписами ч. 3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Судом встановлено, що між сторонами досягнуто згоди про проживання дитини із позивачем, спору, який підлягав би вирішенню на підставі ст. 161 СК України, між сторонами не має.

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Стаття 242 ЦК України установлює, що батьки є законними представниками своїх малолітніх та/чи неповнолітніх дітей.

Відповідно до п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Статтею 3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року №44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Закон України «Про охорону дитинства» є основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров'я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток, встановлює основні засади державної політики у цій сфері.

Відповідно до статті 18 цього Закону держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до ст. 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно обирати місце проживання в межах цієї території.

Позивач стверджує, що вона неодноразово зверталася з вимогою до відповідача про надання згоди на зняття та реєстрацію місця проживання дочки ОСОБА_5, однак відповідач не дав на це згоди. Дитина ОСОБА_5 бажає проживати разом з матір'ю за адресою АДРЕСА_2.

За таких обставин, суд вважає, що відсутність реєстрації місця проживання малолітньої дитини за місцем фактичного проживання суперечить інтересам дитини та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров'я та соціальний захист.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про надання дозволу матері ОСОБА_1 на зняття з реєстраційного обліку по АДРЕСА_1 та на реєстрацію місця проживання за адресою АДРЕСА_2, малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди батька ОСОБА_3.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, статтями 160, 161 СК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, ОСОБА_4 про надання дозволу на зняття із реєстраційного обліку та реєстрацію місця проживання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Надати дозвіл ОСОБА_1 на зняття із реєстраційного обліку по АДРЕСА_1 та на реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_2, неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди її батька ОСОБА_3.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 04 січня 2019 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан