провадження № 2/243/2109/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 жовтня 2018 року Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді Мірошниченко Л.Є.
секретаря судового засідання Мірошниченко В.В.
позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 м. Словянська цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1
до ОСОБА_2 підприємця ОСОБА_3
вимоги позивача: про захист прав споживачів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
ОСОБА_4 виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
1. До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 20.10.2016 року між ПП ОСОБА_3 та ним був укладений договір №20/10-128 на виконання робіт та послуг по монтажу мякої покрівлі в багатоповерховому будинку №8 над його квартирою №43, розташованою на останньому поверсі. В зазначеному будинку утворено ОСББ Радуга-2. Обовязковою умовою підписання зазначеного договору було сплата позивачем 700 грн., що останнім й було зроблено. Загальна вартість робіт склала 5700 грн. Відповідно до умов договору відповідач зобовязався провести будівельно-оздоблювальні роботи, а саме змонтувати мяку покрівлю на даху будинку над його квартирою на площі 28,8 кв.м. Відповідач гарантував якість своєї роботи, яка була здійснена в жовтні 2016 року. В травні 2017 року після сильного вітру, відбувся зрив мякої покрівлі, що була покладена відповідачем. На неодноразові звернення до відповідача з вимогою усунути недоліки здійсненої роботи, останній не реагує, у звязку з чим ремонт покрівлі позивач здійснив за свій рахунок, чим поніс матеріальні витрати, крім того він переніс сильний стрес чим вважає йому було заподіяно моральну шкоду. У звязку з вищевикладеним просить суд стягнути з ОСОБА_2 підприємця ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 5700 грн., моральну шкоду в розмірі 4000 грн. та судовий збір.
2. В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просив позов задовольнити, додав, що ним також були понесені витрати на проїзд автобусом у розмірі 5 грн., листування в сумі 15-16 грн. та на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн., які він також просить стягнути з відповідача. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
3. Відповідач ОСОБА_2 підприємець ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.34-35), про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Заяви та клопотання за справою відсутні.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
4. 27.07.2018 року по справі проведено підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду та встановлено порядок зясування обставин (а.с.23).
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
5. 20.10.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підприємцем ОСОБА_3 укладено договір на виконання послуг №20/10-128 (а.с.4), відповідно до якого останній зобовязався змонтувати мяку покрівлю на даху будинку по вул. Василевського, 8 над квартирою ОСОБА_1 у строк з 24.10. по 31.10.2016 року. Вартість робіт становила 1400 грн., позивачем ОСОБА_1 було сплачено завдаток у розмірі 700 грн.
6. ОСОБА_1АП. також було сплачено відповідно до квитанцій від 20.10.2016 року 800 грн. 00 коп., та видаткової накладної №Упр-064226 від 26.10.2016 року (а.с.5) витрати на матеріали у розмірі 2100 грн.
7. З акту ОСББ Радуга-2 від 17.05.2018 року вбачається, що в наслідок поривів вітру у період з листопада 2016 року по березень-квітень 2017 року, було зірвано покрівлю, однак тільки над квартирою №43 будинку 8 по вул. М.Василевського, над рештою площі покрівля ціла та без ушкоджень (а.с.6).
V. Оцінка суду.
8. Так, відповідно до ст. 42 Конституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.
9. У відповідність до вимог ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
10. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
11. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулює Закон України «Про захист прав споживачів», яким встановлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Таким чином, правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем на підставі договору №20/10-128 від 20.10.2016 року регулюються і Законом України Про захист прав споживачів.
12. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.
13. Згідно з ч.3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
14. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
15. Як передбачено ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є зокрема втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права(реальні збитки).
16. Частина 2 ст.1192 ЦК України, передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
17. Позивачем на підтвердження свої доводів щодо неналежного виконання робіт відповідачем за договором надано акт ОСББ Радуга-2 від 17.05.2018 року (а.с.6).
У звязку з чим, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача, суму витрат, понесених ОСОБА_1 за неякісне змонтування мякої покрівлю на даху будинку відповідачем, які документально підтверджені договором та копіями наданих квитанцій, оригінали яких було оглянуто в судовому засіданні, а саме у розмірі 4300 грн. 00 коп.
Так, відповідно до договору, оплата роботи складає 1400 грн., з яких в день ухвалення договору було сплачено заявником 700 грн., що також знайшло своє відображення і в договорі в п.2.2. Незважаючи на те, що позивачем не надано квитанції на оплату решти 700 грн. за договором, суд приходить до висновку, що оскільки договір було укладено на 1400 грн., умови договору виконавцем виконані, замовником прийняті, виконавець не посилався на невиконання умов договору замовником, суд вважає, що умови угоди виконані в повному обсязі обома сторонами і погоджується з доводами позивача про те, що він сплатив відповідачу решту 700 грн., яка підлягає стягненню.
В той же час, суд приходить до висновку, що сума в 700 грн. за розпискою від 26.10.2016 року (а.с.7) від ОСОБА_5 не підлягає стягненню, оскільки позивачем не доведено, що 700 грн. 00 коп. були отримані саме відповідачем за виконану роботу.
Таким чином, суд приймає наступні документи, які є підставою для задоволення позову, а саме:
-договір на виконання послуг №20/10-128 від 20.10.2016 року на суму 1400 грн. (а.с.4), з яких 700 грн. по квитанції від 20.10.2016 року;
-квитанція від 20.10.2016 року на суму 800 грн.;
-видаткова накладна №Упр-064226 від 26.10.2016 року на суму 2100 грн. 00 коп.
18. Щодо позовних вимог про стягнення понесеної матеріальної шкоди у розмірі 1400 грн., суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні цієї частини позовних вимог, оскільки позивачем не надано суду доказів щодо їх дійсної вартості.
19. Вирішуючи питання щодо вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 4000 грн. 00 коп., суд виходить з наступного.
20. Так, Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(з подальшими змінами) надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.
21. За п. 5 ч. 1ст. 4 Закону України «Про захист прав споживача», споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.
22. Згідно ст. 1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції», поняття шкоди визначено як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.
23. Відповідно до ст. 711 ЦК України шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень глави 82 цього Кодексу.
24. Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені параграфом 3 глави 82 ЦК.
25. Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів діюче цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, тому підстави для задоволення позову ОСОБА_1 в цій частині відсутні.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
26. Так, відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.
27. Згідно з ст.137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як вбачається з матеріалів справи позивачем не надано належних доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн. 00 коп.
28. Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Відповідно до п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
29. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в силу норм чинного законодавства, позивач на підтвердження вимоги про стягнення витрат пов'язаних з наданням правничої допомоги у розмірі 1000 грн. 00 коп. не надав суду належні докази на підтвердження виконаних робіт адвокатом, доказів тривалості та виду надання правничої допомоги, що свідчили б про обґрунтованість визначеного розміру витрат понесених стороною на правничу допомогу у даній справі.
30. У звязку з наведеним, суд вважає про необхідність відмовити у задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн. 00 коп.
31. Суд також вважає, що не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення на його користь з відповідача інших судових витрат, а саме вартості проїзду у розмірі 5 грн. та вартості коштів витрачених на листування приблизно 15-16 грн., оскільки зазначені вимоги не підтверджені належними та допустимими доказами щодо їх дійсної вартості та прямого відношення до обставин викладених у позові.
32. Крім того, відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Вищий спеціалізований суд України у листі від 09.08.2017 року № 93-1517/0/4-17 розвязав колізію між ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» і ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та прийшов до однозначного висновку, що споживач при поданні позову про захист свого права не повинен сплачувати судовий збір.
У звязку з чим, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 531 грн. 69 коп., що пропорційно сумі задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12,13,133,137,141,259,263-265,268,280-282 ЦПК України, ст. ст. 509-525 ЦК України, Законом України Про захист прав споживачів, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 підприємця ОСОБА_3, реєстраційний номер: НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, реєстраційний номер: не отримано, серія паспорта ВК номер: 758945 мешкає за адресою: АДРЕСА_1
-витрати за договором на виконання послуг №20/10-128 від 20.10.2016 року у розмірі 1400 грн. 00 коп.;
-витрати понесені за придбання матеріалів в сумі 2900 грн. 00 коп.
В задоволенні решти частини позовних вимог ОСОБА_1, а саме в частині стягнення з ОСОБА_2 підприємця ОСОБА_3, матеріальної шкоди у розмірі 1400 грн. 00 коп., моральної шкоди в сумі 4000 грн. та судових витрат, понесених позивачем відмовити у звязку з відсутністю підстав.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня її складання, або відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 11.10.2018 року.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_6