Справа № 200/6381/18
Провадження № 2/200/2438/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.,
при секретарі: Лавренко Н.В.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі,-
В С Т А Н О В И В :

10 квітня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.
В обґрунтування позову, з врахуванням уточненої позовної заяви від 14.06.2018 року, вказав, що з відповідачем по справі вони зареєстрували шлюб 21 лютого 2004 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинились ще з 2005 року, шлюб між сторонами розірвано у 2008 році. Рішенням суду, яке набрало законної сили 03.04.2006 року, з позивача стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. З 2007 року позивач знаходився у стосунках з ОСОБА_4, та у них 19 червня 2008 року народилась донька ОСОБА_5. 14 лютого 2017 року між позивачем та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб. Позивач виконує рішення суду про стягнення з нього аліментів. Вказує, що з 03 травня 2006 року він не працює, часто хворіє, знаходиться на обліку з 2013 року з приводу хронічного пієлонефриту та інших захворювань. Донька від другого шлюбу ОСОБА_5 в 2011 році перенесла кардіологічну операцію, та з 2013 року знаходилась на «Д» обліку у лор-лікаря. Донька періодично обстежується у кардіолога. На утриманні позивача також перебуває його матір ОСОБА_6, яка знаходиться на пенсії та перебуває на обліку з приводу гіпертонічного захворювання. У березні 2018 року позивачу було поставлено діагноз посттравматичний асептичний некроз пів місяцевої кістки правої кисті, артроз правого п/запясткового суглоба 1-2 ступеня з больовим синдромом, посттравматична деформація. На лікування та обстеження позивачем витрачається багато коштів, а також враховуючи, що позивач не може повноцінно працювати, максимальна сума, яку він може надавати відповідачеві, становить 930 грн.
З урахуванням зазначеного, позивач просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються згідно рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.03.2006 року з позивача на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 930 грн. 00 коп. щомісячно на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою суду від 06 вересня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, визначено здійснювати судовий розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін з призначенням судового засідання на 19 жовтня 2018 року.
Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що донька сторін ОСОБА_3 з 2006 року знаходиться на постійному обліку та лікуванні у окуліста та невролога в звязку з порушенням зору, косоокості та постійних головних болів, а також знаходиться на постійному обліку у хірурга з плосковальгусної деформації стоп та сколіозу грудного відділу хребта І-ІІ ступенів. Позивач не приймає участі у вихованні доньки та не несе додаткових необхідних витрат на лікування, утримання, гармонійний фізичний, духовний та розумовий розвиток дитини. Не погоджується з твердженням позивача про те, що він не працює, оскільки позивач в поясненні, наданому начальнику Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ 20.12.2017 року вказав, що працює по найму неофіційно. Не погоджується з твердженням позивача про перебування на його утриманні матері, оскільки мати не є інвалідом, крім того, мати заміжня, проживає з чоловіком однією сімєю, чоловік не досяг пенсійного віку та згідно з законом зобовязаний утримати дружину. Вказує, що позивач має кошти, зокрема, на відпочинок в районі Чорного моря, однак про відпочинок доньки ОСОБА_3 не дбає. Відповідач 06.03.2018 року народила другу дитину ОСОБА_7, отримує лише допомогу при народженні дитини, та не отримує іншого доходу. Просить у задоволенні позову відмовити.
Позивач надав заперечення на відзив, в якому зазначив, що він бере учать у вихованні доньки ОСОБА_3, вона часто приїжджає до позивача, на підтвердження чого надав фотографії. Аліменти, які він щомісяця сплачує, не є меншими, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Судом встановлено наступне.
Позивач ОСОБА_1 у свідоцтві Серії 1-КИ № 268410 про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначений батьком.
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2006 року у справі № 2-2861/2006 з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Значне погіршення або покращення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. Зст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З даного приводу Верховний суд України висловив свою правову позицію у постанові від 05.02.2014р. по справі №6-143цс13 в якій вказав, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ч. 1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Позивач стверджує, що в нього погіршилося матеріальне становище та підтверджує свої доводи наступними доказами.

Так, у позивача та ОСОБА_8 19 червня 2008 року народилась донька ОСОБА_5, що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серія І-КИ № 668921.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на «Д» обліку з приводу хронічного пієлонефриту, симптоматичної артеріальної гіпертензії з частими сезонними загостреннями, і потребує прийому дорогих препаратів для лікування, що підтверджується довідкою від 27.03.2018 року КЗ «Дніпропетровський центр медико-санітарної первинної допомоги № 6».

З довідки від 28.03.2018 року КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 2» вбачається, що позивачу встановлено діагноз посттравматичний асептичний некроз півмісяцевої кістки правої кисті, артроз правого п/запясткового суглоба 1-2 ступеня з больовим синдромом, посттравматична деформація. Рекомендовано обмеження фізичного навантаження на праву руку.

Донька позивача ОСОБА_5 перебуває на «Д» обліку з діагнозом ВПС, стан після оперативного лікування. Потребує подальшого нагляду та оздоровлення, що підтверджується довідкою КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 5» від 03.10.2018 року.

Надані докази, на думку суду, свідчать про те, що доводи позивача про погіршення його матеріального стану та необхідність витрачання коштів на власне лікування та лікування дитини ОСОБА_5 є обґрунтованими.

Разом з тим, суд не бере до уваги твердження позивача про те, що він утримує свою матір ОСОБА_6, яка є пенсіонеркою, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 одружена з ОСОБА_9, проживає з ним разом за адресою м. Дніпро, вул. Комісарівська, 12.

Відповідно до ч.1 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Відповідно до ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_6 є непрацездатною у розумінні ч.3 ст. 75 СК України, та відповідно, у позивача виник обовязок її утримувати.

Суд також не бере до уваги доводи позивача про те, що він не працює, оскільки матеріали справи не містять підтвердження, що позивач є непрацездатним та не має можливості працевлаштуватися.

Разом з тим, суд враховує надані відповідачем докази про те, що донька сторін ОСОБА_3 перебуває на «Д» обліку з приводу з плосковальгусної деформації стоп та сколіозу грудного відділу хребта І-ІІ ступенів, потребує санаторно-курортного лікування, що підтверджується амбулаторною картою, виписками із медичної карти хворого КЗ «Дніпропетровська обласна фізіотерапевтична лікарня «Солоний лиман».

Суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що вона не працює в звязку з народженням другої дитини ОСОБА_7, та отримує лише щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини, оскільки позивач не є батьком цієї дитини, та відповідно не зобовязаний утримувати відповідача.

Таким чином, дослідивши фактичні обставини справи, та наявні у справі докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме необхідно змінити розмір аліментів, які стягуються з позивача на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.03.2006 року, зменшивши розмір стягуваних аліментів з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи, з однієї сторони, наявність у позивача другої дитини, її хворобу та хворобу самого позивача та потребу матеріальних витрат на лікування, та з другої сторони хворобу дитини, на користь якої стягуються аліменти, та потребу матеріальних витрат на її лікування.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються згідно рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.03.2006 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 квітня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення ( виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий-суддя: Е.В. Женеску