1Справа № 335/3840/18 2/335/1360/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря Ведмедьової В.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Нечипуренко Олександр Олександрович про визнання недійсним договору купівлі - продажу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 06 березня 2017 року, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нечипуренко О.О., сторонами в якому зазначені ОСОБА_4 в якості продавця та ОСОБА_2 в якості покупця.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що ОСОБА_4 є рідним братом позивачки, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Вона є спадкоємцем за заповітом після смерті брата та прийняла спадщину у встановленому законодавством порядку та отримала свідоцтво про право на спадщину - грошовий вклад, розміщений ОСОБА_4 у АТ «Приватбанк». Отримати свідоцтво про право на спадщину на квартиру, єдиним власником якої був ОСОБА_4, вона не має можливості, оскільки право власності на вказану квартиру оформлене за відповідачем ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу, який був укладений майже через рік після смерті брата. Таким чином, позивач вважає, що договір купівлі-продажу є недійсним, оскільки власником не укладався.

Позивач та її представник у судове засідання не з'явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних у справі доказів, відповідно до якої він просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився. Через канцелярію суду подав письмову заяву про визнання позовних вимог та про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа - приватний нотаріус Нечипуренко О.О. у судове засідання не з'явився, надав суду письмові пояснення, відповідно до яких позовні вимоги підтримав.

За викладених обставин суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому судовому засідання, що відповідає положенню ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

У зв'язку з цим, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4. Факт смерті ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, актовий запис №3110 від 30.04.2016 року, вчинений Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Сьомої Запорізької державної нотаріальної контори Обушенко В.М., реєстровий № 2501, яким все своє майно заповів позивачу - ОСОБА_1.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді грошового вкладу «Пенсійний», який був розміщений ОСОБА_4 у ПАТ КБ «Приватбанк» та квартири АДРЕСА_1.

Вищевказана квартира належала ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 18.10.1994 року, виданого Виконавчим комітетом Орджонікідзевською районної Ради народних депутатів, та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.10.2007 року, виданого державним нотаріусом Сьомої Запорізької державної нотаріальної контори Обушенко В.М., реєстровий № 1-2236.

Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Щербиною Валерією Сергіївною було заведено спадкову справу. Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, є позивач - ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину на грошові вклади, виданим 29.01.2018 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Щербиною В.С., реєстровий № 102.

Свідоцтво про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 позивачу видано не було, оскільки право власності на вищевказаний об'єкт нерухомого майна зареєстровано за іншою особою, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.02.2018 року.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 81898543 від 06.03.2017 року, право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване за громадянином ОСОБА_2. Право власності на вказану квартиру ОСОБА_2 набув на підставі Договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Нечипуренко Олександром Олександровичем 06 березня 2017 року, який здійснив державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, реєстровий № 647.

Продавцем у вказаному договорі виступав ОСОБА_4, проте зазначений факт не відповідає дійсності, оскільки договір укладено 06 березня 2017 року, а ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто майже за рік до укладання договору.

Інформація про злочин за вказаним фактом Вознесенівським ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001258 від 30.03.2017 року, що підтверджується відповідним витягом.

Із пояснень, які були надані суду приватним нотаріусом Нечипуренко О.О. вбачається, що ним дійсно було посвідчено договір купівлі-продажу зазначеної у позові квартири. На момент посвідчення договору продавцем були надані документи щодо його особи та права власності на нерухоме майно у оригіналах, які не викликали сумнівів у їх дійсності. Крім того, приватний нотаріус не мав доступу до реєстру Державного реєстру актів цивільного стану громадян, тому, внаслідок проведених безпосередньо перед посвідченням договору перевірок, він не мав можливості з'ясувати, що ОСОБА_4 на момент посвідчення договору помер. Після підключення до вищевказаного реєстру він дізнався, що договір від імені ОСОБА_4 підписала інша невідома особа, внаслідок чого ним було ініційоване звернення до Вознесенівського ВП ГУНП України в Запорізькій області.

Із заяви покупця квартири ОСОБА_2 вбачається, що ним не оспорюється факт придбання квартири після смерті власника. В наданій суду заяві ОСОБА_2 заявляє, що став жертвою шахраїв і не заперечує проти визнання договору недійсним.

Таким чином суд вважає доведеним той факт, що спадкодавцем ОСОБА_4 не укладався договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у зв'язку з наступним.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Оспорюваний правочин ЦК України імперативно не визнає недійсним, допускаючи можливість визнання його таким у судовому порядку за вимогою однієї із сторін або іншої заінтересованої особи, якщо в результаті судового розгляду буде доведено наявність визначених законодавством підстав недійсності правочину у порядку, передбаченому процесуальним законом. При цьому оспорюваний правочин є вчиненим, породжує юридично значущі наслідки, обумовлені ним, й у силу презумпції правомірності правочину за статтею 204 ЦК України вважається правомірним, якщо не буде визнаний судом недійсним.

Тлумачення статей 16, 203, 215 ЦК України свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред'явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення чи порушується (не визнається або оспорюється) суб'єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Таким чином при вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, на захист якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Згідно ст. 319 ЦК України, в ласник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України, п равочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 ст. 658 ЦК - право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 215 ЦК України, п ідставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 203 ЦК України , зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Оскільки в даному випадку було відсутнє волевиявлення власника (як власника за правовстановлюючим документом, так і спадкоємця) на укладання договору купівлі - продажу, а також були порушені зазначені вище положення ст. 319, ч. 1 ст. 202, ч. 1 ст. 658 ЦК, ч. 1-3 ст. 203 ЦК України, такий договір є недійсним.

ОСОБА_1 є спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4, квартира, яка була предметом договору, входить до складу спадщини, проте реєстрація права власності за відповідачем унеможливлює реалізацію позивачем права на спадкування та отримання свідоцтва про право на спадщину. Таким чином суд вважає, що позивач, не будучи стороною договору, є заінтересованою особою і має право на пред'явлення позову про визнання правочину недійсним. Обставини справи свідчать про достатність підстав, які свідчать про порушення прав позивача.

Враховуючи положення п.66 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553), судове рішення визнання правочину недійсним є підставою для відновлення реєстрації права власності на квартиру за ОСОБА_4 на підставі наявних у позивачки правовстановлюючих документів на квартиру, після чого позивачка отримає можливість отримати свідоцтво про право на спадщину у встановленому законом порядку.

Таким чином, визнання договору купівлі-продажу недійсним в даному випадку є належним способом захисту порушеного права позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 від 06 березня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нечипуренком Олександром Олександровичем, який зареєстрований в реєстрі за №647, сторонами в якому зазначені ОСОБА_4 у якості продавця, та ОСОБА_2 - в якості покупця.

Рішення може бути оскаржено а апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Суддя: В.В. Калюжна