Справа № 444/3401/18
Провадження № 2/444/1375/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Мікула В. Є.,

секретар судового засідання Савчук Г.В.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Туринківської сільської ради Жовківського району Львівської області, третя особа: Державний реєстратор Жовківської міської ради про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачі звернулись до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно бувшого колгоспного типу двору та частку в майні двору, мотивуючи позовні вимоги тим, що 18.03.2012 року померла ОСОБА_5, якаще за час свого життя склала заповіт згідно якого все своє майно заповіла позивачуГрещак ОСОБА_6. Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі на частку в майні колгоспного двору - будинковолодіння по вул. Шевченка, 78 (колишня Фестивальна) в с. Туринка Жовківського району Львівської області. Згідно рішення виконавчого комітету Туринківської сільської ради Жовківського району Львівської області за № 03 від 31.01.2018 року «Про розподіл часток бувшого колгоспного двору в с. Туринка по вул. Шевченка, 78» станом на 30.06.1990 року виконком Туринківської сільської ради вирішив розподілити частки бувшого колгоспного двору в селі Туринка по вул. Шевченка, 78 Жовківського району Львівської області за: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 - 1/5 частина; ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, сином - 1/5 частина; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зятем - 1/5 частина; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, онукою - 1/5 частина; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, невісткою - 1/5 частина.

Позивачі зазначають, що згідно даного рішення, кожен з них має право на 1/5 частку у майні бувшого колгоспного двору в селі Туринка по вул. Шевченка, 78 Жовківського району Львівської області, а позивач ОСОБА_1, окрім своєї 1/5 частки, є спадкоємцем 1/5 частки у вищезазначеному майні за заповітом після смерті матері ОСОБА_5, яка померла 18.03.2012 року. З приводу спадкування позивач ОСОБА_1, звернувся до приватного нотаріуса, де 07.03.2018 року було відкрито за його заявою спадкову справу. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено, оскільки спадкоємцем не подано правовстановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а тому змушений звернутися з даним позовом до суду. Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на підставі рішення виконавчого комітету Туринківської сільської ради Жовківського району Львівської області за № 03 від 31.01.2018 року «Про розподіл часток бувшого колгоспного двору в с. Туринка по вул. Шевченка, 78» не можуть оформити їх частки та виготовити свідоцтва про право власності на належні їм частки у майні бувшого колгоспного двору, а тому також змушені звернутися з даним позовом до суду.

Просять задоволити позов.

Позивачі в судове засідання не з»явились, однак подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять такі задоволити.

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з»явились, хоч про час та місце розгляду справи належно повідомлені, що стверджено повідомленням про вручення повістки, однак представником відповідача та третьої особи надіслано лист в якому вказано, що заперечень щодо позовних вимог позивача у них немає. Окрім цього просять розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника, а тому суд вважає можливим розгляд справи у їхній відсутності.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

З виписки із погосподарської книги Туринківської сільської ради вбачається, що позивачі станом на 30.06.1990 року значилися членами двору в с. Туринка по вул. Шевченка, 78 (колишня Фестивальна) Жовківського району. Право власності зареєстровано на імяГрещак ОСОБА_7.

18.03.2012 року ОСОБА_5 Федорівнапомерла, що стверджується копією свідоцтва про смерть виданим Туринківською сільською радою Жовківського району Львівської області 19.03.2012 року серії 1-СГ № 271427.

Родинні відносини позивача ОСОБА_1 з померлою підтверджуються копією свідоцтва про його народження серії 1-СГ № 581159 з якого вбачається, що матірю є ОСОБА_5.

Відповідно до вимог ст. 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

З копії заповіту долученого до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5Ф на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і все те, що буде належати їй на час її смерті і на що за законом матиме право заповіла позивачу ОСОБА_1. Даний заповіт посвідчений секретарем Туринківської сільської ради Жовківського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за № 324.

Відповідно записів Туринківської сільської ради заповіт станом на 21.02.2018 року не змінено і не скасовано.

Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

З вищенаведеного вбачається, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_5, яка померла 18.03.2012 року, на все її майно.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі на частку в майні колгоспного двору ОСОБА_5 - будинковолодіння по вул. Шевченка, 78 (колишня Фестивальна) в с. Туринка Жовківського району Львівської області, що належить їй на підставі свідоцтва про право особистої власності виданого 31.12.1987 року на підставі рішення сесії Нестеровського виконкому № 370 від 30.12.1987 року, що вбачається з його копії.

Згідно довідок виданих виконкомом Туринківської сільської ради за №№ 580, 581 від 22.02.2018 р. ОСОБА_5 проживала і була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_6 до дня смерті, заборонів і арештів на житловий будинок немає.

З рішення виконавчого комітету Туринківської сільської ради Жовківського району Львівської області за № 03 від 31.01.2018 року «Про розподіл часток бувшого колгоспного двору в с. Туринка по вул. Шевченка, 78» вбачається, що виконком Туринківської сільської ради вирішив розподілити частки бувшого колгоспного двору в селі Туринка по вул. Шевченка, 78 Жовківського району Львівської області за: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 - 1/5 частина; ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, син - 1/5 частина; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зять - 1/5 частина; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, онука - 1/5 частина; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, невістка - 1/5 частина.

У відповідності до постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року мають вирішуватись за нормами, що регулюють власність цього двору.

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

В п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності», судам розяснюється, що положення статей 17, 18 Закону України Про власність щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося;

в) у випадках, коли за рахунок майна колгоспного двору було внесено вклад у кредитну установу на імя члена двору, його частка має бути зменшена на суму вкладу, а якщо вклад перевищує належну цьому члену частку, з нього стягуються відповідні грошові суми на користь інших членів колгоспного двору;

г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України Про введення в дію Закону Про власність, загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Отже, з вищенаведеного випливає, що кожен із позивачів має право на 1/5 частку у майні бувшого колгоспного двору в селі Туринка по вул. Шевченка, 78 Жовківського району Львівської області, а позивач ОСОБА_1, окрім своєї 1/5 частки, є спадкоємцем 1/5 частки у вищезазначеному майні за заповітом після смерті його матері ОСОБА_5, яка померла18.03.2012 року.

З приводу спадкування ОСОБА_1, звернувся до нотаріуса, де 07.03.2018 року було відкрито за його заявою спадкову справу після смерті матері ОСОБА_5 за № 03/2018, що вбачається з копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 51164750 долученого до матеріалів справи, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено, оскільки спадкоємцем не подано правовстановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, що стверджується копією відмови від 19.03.2018 року.

Згідно ст.ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять всі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому позивач ОСОБА_1 має право на спадкування всіх прав та обов»язків спадкодавця в тому числі наїї частку у майні колгоспного двору.

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на підставі рішення виконавчого комітету Туринківської сільської ради Жовківського району Львівської області за № 03 від 31.01.2018 року «Про розподіл часток бувшого колгоспного двору в с. Туринка по вул. Шевченка, 78» не можуть оформити їхні частки та виготовити свідоцтва про право власності на належні їм частки у майні бувшого колгоспного двору.

Так, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05. 1998 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні.

Таким чином судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 як члени двору мають право на частку в майні двору, однак з 01.01.2013 року змінено порядок реєстрації прав на нерухоме майно і відповідно до ч. 1 п. 9 ст. 27 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстрація права власності на частки будинку можлива лише за рішенням суду.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, позивач ОСОБА_1 є особою, що прийняла спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах що не заборонено законом.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання права.

За таких обставин суд прийшов до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 є підставними і підлягають до задоволення.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Керуючись ст. 12, 13, 23, 76, 268, 258, 259, 264, 265, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на 1/5 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: с. Туринка, вул. Шевченка, 78, Жовківського району, Львівської області в порядку спадкування за заповітом після смерті мами, ОСОБА_5, яка померла 18.03.2012 року.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на 1/5 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: с. Туринка, вул. Шевченка, 78, Жовківського району, Львівської області як за членом колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_2, право власності на 1/5 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: с. Туринка, вул. Шевченка, 78, Жовківського району, Львівської області як за членом колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_3, право власності на 1/5 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: с. Туринка, вул. Шевченка, 78, Жовківського району, Львівської області як за членом колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_4, право власності на 1/5 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: с. Туринка, вул. Шевченка, 78, Жовківського району, Львівської області як за членом колгоспного двору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Апеляційного суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Мікула В. Є.