Справа № 404/5681/17
Номер провадження 2/404/729/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Павелко І.Л.,

за участі секретаря - Зайко О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою,що втратила право на користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, по якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою №106, що знаходиться у будинку №23, корпус 1, по проспекту Університетському в місті Кропивницький.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що є власником квартири №106, що знаходиться у будинку №23, корпус 1, по проспекту Університетському в місті Кропивницький.

Окрім нього, за вказаною адресою зареєстровані: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; син колишнього власника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_2 зареєстрований, але не проживає за вказаною адресою з 2010 року, в зв»язку з цим позивач не може в повній мірі розпорядитись своєю власністю, що обмежує його право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Павелко І.Л. для розгляду справи про визнання особи такою,що втратила право на користування житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.09.2017 року відкрито провадження по справі /а.с. 11/.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким, зокрема, Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.01.2018 року цивільну справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання /а.с. 22/.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.04.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті /а.с. 32/.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив задовольнити, не заперечив проти винесення заочного рішення по справі.

Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду невідомі, відзиву до суду не подавав.

Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог, виходячи з наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач є власником квартири №106, що знаходиться у будинку №23, корпус 1, по проспекту Університетському в місті Кропивницький.

Окрім позивача за вказаною адресою зареєстровані: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3; син колишнього власника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить довідка КП «ЖЕО №4» №10445 від 08.09.2017 року /а.с. 5/.

Позивач надав до суду, як доказ відсутності відповідача за місцем реєстрації довідку /а.с. 6/ та акт від 11.09.2017 року про не проживання особи за місцем реєстрації, складений сусідами ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, згідно якого ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, не проживає з грудня 2010 року /а.с. 7/.

Конституція України встановила основні засади права власності.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, та складається з правомочностей власника щодо права володіння, права користування і права розпорядження.

Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Більш того, на підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-ІV зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 8 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен має право на повагу до свого житла.

З огляду на зазначені норми закону суд констатує, що обраний позивачем спосіб захисту свого права користування та розпорядження належним майном, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є обґрунтованим та в повній мірі відповідає чинному законодавству.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, тобто, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.

За вказаного, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Згідно ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 640 грн. судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 405,319 ЦК України, керуючись ст.ст. 77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою,що втратила право на користування житловим - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування квартирою №106, що знаходиться у будинку №23, корпус 1, по проспекту Університетському в місті Кропивницький.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5;

відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце реєстрації: АДРЕСА_1.

Повне судове рішення складено 12.10.2018 року.

Суддя Кіровського І. Л. Павелко

районного суду

м.Кіровограда