Справа№ 423/1868/18 провадження № 2/423/459/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2018 року Попаснянський районний суд Луганської області У складі: головуючої судді: Архипенко А.В. за участю секретаря судового засідання: Іваненко С.П., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька, -

встановив:

Позивачкою подано позов про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі території України малолітньої дитини без дозволу батька, та дозволу на оформлення документів. Позивачка перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого має спільну малолітню дитину - дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає разом із позивачкою і яка самостійно матеріально утримує та піклується про дитину. Відповідач після припинення шлюбних відносин, починаючи з осені 2017 року участі у вихованні та догляді дитини не приймає, матеріально не допомагає. На даний час дитина проживає із позивачкою за адресою: АДРЕСА_1, що знаходиться у зоні проведення бойових дій. При цьому позивачка має можливість вивезти дочку на відпочинок за кордон до родичів та своїх друзів, забезпечуючи відповідний належний рівень оздоровлення та проживання. За таких підстав, позивачка у поданій заяві просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України та на зворотній в'їзд в Україну її малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди та без супроводу батька - відповідача, а також надати дозвіл на оформлення всіх пов"язаних із перетинанням державного корду України документів для виїзду за кордон малолітньої дитини без згоди батька. Просила суд розглядати позов без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку шляхом розміщення оголшення про виклик до суду на сайті "Судова влада України", про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, не подав відзив на позов. Тому суд, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-284 ЦПК України Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Предметом даного позову являється вирішення питання про здійснення батьківських прав та обов'язків щодо реалізації прав дитини, що регулюється нормами Сімейного законодавства України та нормами міжнародного законодавства . Так судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони по справі дійсно перебувають у шлюбі. Від спільного шлюбу позивачка має малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено копією свідоцтва про народження (а.с.8). Згідно ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьківських прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При цьому, згідно до приписів ч. 2-4 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Крім того, відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При цьому, як визначено ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому, переміщення або утримування дитини розглядаються як незаконні, якщо: при цьому порушуються права піклування про дитину, що належать будь - якій особі, установі або іншому органу, колективно або індивідуально, відповідно до законодавства держави, у якій дитина постійно мешкала до переміщення або утримування; та у момент переміщення або утримування ці права ефективно здійснювалися, колективно або індивідуально, або здійснювалися б, якби не переміщення або утримування. Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Отже, сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від сосунків батьків між собою. У відповідності до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Згідно ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Перелік документів та порядок перетину кордону визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ,постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, передбачається, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно з Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 відомості про дітей, які їдуть за кордон разом з батьками (законними представниками), вписуються в паспорти батьків чи одного з батьків (законних представників) на підставі заяви громадянина, у чий паспорт вписуються діти, у разі потреби самостійного виїзду дитини, яка постійно проживає в Україні, за кордон оформляється проїзний документ, а у випадках, передбачених п. 4 цих Правил - паспорт (п. 17); оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально, за наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду (п. 18). Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього може бути дозволено на підставі рішення суду. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву та надати дозвіл на виїзд малолітній дитині ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - за кордон без дозволу батька, тому, що в суді встановлено, що малолітня ОСОБА_3, проживає разом із матір'ю - позивачкою ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні. У суду є підстави вважати, що у разі ускладнення соціально-політичної ситуації або загострення ситуації в зоні АТО, може виникнути обставини, які будуть обмежувати та перешкоджати забезпеченню реалізації охоронюваних законом прав та інтересів дитини і виїзд за межі України буде відповідати інтересам дитини та забезпечить відповідний належний рівень навчання та проживання дитини. Відмова у виїзді за кордон малолітній ОСОБА_3 з боку відповідача перешкоджає реалізації прав дитини. Таким чином, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.313 Цивільного кодексу України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», положень Конвенції ООН про права дитини, Конституціїї України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька - задовольнити. Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України та на зворотній в'їзд в Україну малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, яка народилася в м.Донецьк Донецької області, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення дитиною 16-річного віку. Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянці України дозвіл на оформлення всіх необхідних документів, пов'язаних із перетинанням державного кордону України її малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Інші учасники справи, а також відповідач у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Попаснянський районний суд Луганської області. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В. Архипенко