Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н. М. ,

при секретарі судового засідання Горбані О.В., Мариненко Я.С.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Нестеренка О.В.,

представника відповідача - адвоката Ліщенко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2016 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідачки на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири, в розмірі 2 616,0 грн. та моральну шкоду в розмірі 2 000,0 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що з вини відповідачки 03.05.2016 року відбулося залиття належної йому та третім особам на праві власності квартири АДРЕСА_1 . Внаслідок залиття квартиру було пошкоджено. Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» була призначена комісія та 23.06.2016 року складений акт про залиття квартири та визначено обсяг пошкоджень. Пізніше позивач оцінив вартість пошкоджень та згідно акту №19 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2016 року розмір майнової шкоди становить 2 616,0 грн.Крім того позивач зазначає, що йому спричинено моральну шкоду внаслідок тієї обставини, що протягом тривалого часу порушувались його права як власника квартири. Зазначені обставини призвели до неможливості нормального користування жилим приміщенням , порушенням звичайного для нього та його родити способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для нормалізації стану житлового приміщення. А тому позивач просить стягнути з відповідачки моральну шкоду, яку він оцінив в розмірі 2 000,0 грн.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 02.11.2016 року (суддя Декаленко В.С.).

В грудні 2016 р. представником відповідачки подані заперечення, в яких сторона відповідача зазначає, що затоплення квартири позивача, який є власником лише 2/15 частини квартири АДРЕСА_1 відбулося 03.05.2016 року. Лише 08.06.2016 року позивач звернувся до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м.Києва» із заявою про призначення комісії з питань залиття квартири. Акт про залиття квартири комісією був складений 23.06.2016 року, тобто через 50 днів після залиття. Вказує, що вищезазначений акт складений без її участі, у ньому відсутні чітка площа стелі, стін та підлоги, що зазначла пошкодження, що унеможливлює визначити реальний розмір понесених позивачем збитків. Крім того позивачем не було замовлено оцінку матеріального збитку , а долучений акт № 19 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2016 року не може свідчити про розмір та обсяг заподіяних збитків.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 07.11.2017 року матеріали вищевказаної справи передані в провадження судді Ларіонової Н.М.

Відповідно до п.9 ч.1 розділу ХІІІ «Перехідні положення ЦПК України (2017 р.) розгляд даної справи підлягає за нормами ЦПК України (2017 р.), чинного з 15.12.2017 р., в порядку загального позовного провадження.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити, надали пояснення, аналогічні викладеним в позові. Позивач додав, що ремонт в квартирі тривав з травня 2016 р., був зроблений 29.07.2016 р.

Представники відповідачки проти позову заперечив, просив відмовити позивачу в задоволенні позову з підстав, наведених в запереченні.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1192 ЦК України, з врахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пункт 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди" роз`яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Перевіряючи обставини по справі судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13.05.1998 року належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 в рівних долях.

Відповідно до договору міни від 17.09.2003 року, укладеного між ОСОБА_1 , який діяв від свого імені та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , яка діяла від свого імені та в інтересах неповнолітньої литини ОСОБА_8 , посвідченого державним нотаріусом Четвертої Київської нотаріальної контори Бірюк О.А. та зареєстрованого в реєстрі за №1-3208, ОСОБА_1 належить 2/15 частини кварти АДРЕСА_1 та ОСОБА_5 належить 4/15 частини вищезазначеної квартири.

Тим самим, на час розгляду справи позивач та треті особи є співвласниками вищевказаної квартири.

Частина 4 статті 319 ЦК України визначає, що власність зобов`язує.

Згідно ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

З копії акту, складеного 23.06.2016 року комісією Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» вбачається, що залиття квартири АДРЕСА_1 03.05.2016 року відбулося внаслідок халатності мешканців квартири № 103 , а саме ( зірвало шланг з пральної машинки під час прання) зі слів мешканців квартири № 103 . Під час дослідження квартири № 99 на стелі та стіні виявлено наявні плями від залиття. Стеля пофарбована водоемульсійною фарбою, стіни оздоблені готеле і пофарбовані водоемульсійною кольоровою фарбою. В результаті залиття на підлозі частково деформувався ламінат. В кімнаті площею 8,7 кв.м., на стелі та стіні наявні плями від залиття. Стеля пофарбована водоемульсійною кольоровою фарбою, стіни оздоблені готеле і пофарбовані водоемульсійною к фарбою. В результаті залиття на підлозі частково деформувався ламінат та не працюють розетки.

Пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року N 76, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 року за N 927/11207 передбачено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт. Як вбачається, в акті повинно бути зазначено причину залиття квартири та з актом мають бути ознайомлені мешканці квартир.

В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік):прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності: прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини: завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин).

У листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 року № 12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття» також зазначено, що при складенні акту про залиття присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. Якщо винуватець події відмовляється підписувати акт, необхідно запросити свідків з числа сусідів. Вони також можуть засвідчити факт затоплення та скласти опис пошкоджень та зіпсованого майна.

Тобто факт залиття квартири, характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок - залиття речей та їх орієнтовна вартість) та його наслідків має бути зафіксований актом комісійного обстеження квартири, складеним за обов`язкової участі винної особи.

Як вбачається зі змісту наданого позивачем копії Акту про залиття від 23.06.2016 р. відповідачка не була присутня під час огляду місця залиття належної ОСОБА_1 квартири та не була залучена до складення цього акту.

Ті обставини, що відповідачка не була запрошена на проведення огляду квартири позивача та не приймала участі у цьому обстеженні доводиться відсутністю в Акті підпису відповідачки. Окрім того, в Акті не зазначені підписи свідків, які підтверджують, щоОСОБА_6 відмовилась підписати даний Акт. Тому даний Акт не відповідає вимогам п. 2.3.6 вищевказаних Правил утримання жилих будинків та при будинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005№76.

Отже, Акт про залиття від 02.05.2015 року не може бути визнаний належним та допустимим доказом неправомірних дій відповідача щодо пошкодження внутрішнього оздоблення належної позивачу квартири, оскільки огляд пошкоджень був проведений за відсутності відповідачки. Крім того, акт не містить посилання на характер залиття та його причини: завдану матеріальну шкоду; висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття, натомість в акті вказано припущення комісії щодо того, що залиття відбулось з вини власника квартири, що знаходиться вище.

Факт спричинення шкоди, обсяг та розмір збитків позивач має доводити належними, допустимими та достовірними доказами.

Судовою практикою встановлено, що належним доказом розміру матеріальної шкоди може слугувати кошторис складений відповідною будівельною організацією, яка здійснила ремонтно - відновлювальні роботи у квартирі, де відбулося залиття ( ухвала ВССУ від 16.11.2016 р. № 644/11576/15-ц; від 31.05.2017 р. у справі № 761/10016/13-ц; від 17.08.2017 р. у справі №667/8086/15-ц).

Згідно атку № 19 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2091 року, складеного ФОП ОСОБА_10 , розмір майнової шкоди, який завдано власнику в результаті залиття квартири № 99 , складає 2 616,0 грн..

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 27 від 29.07.2016 року за проведення відновлювальних будівельних робіт позивачем сплачено 2 616,0 грн.

Розмір позовних вимог в частині відшкодування матеріальних збитків позивач обґрунтовує актом приймання виконаних будівельних робіт з визначення вартості матеріального збитку складеного ФОП ОСОБА_10. Розмір моральної шкоди визначається на його власний розсуд без надання доказів.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Акт обстеження квартири позивачки від 23.06.2016 року не може бути доказом по справі оскільки не відповідає вимогам Додатку № 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій

Таким чином технічний стан квартири на момент залиття не був зафіксований, не зафіксовані і конкретні пошкодження опоряджувальних матеріалів та розмір цих пошкоджень. І тому із акту не можливо встановити вартість пошкоджених матеріалів.

Як зазначено в судовому засіданні позивачем , в квартирі був здійснений частковий відновлювальний ремонт, зокрема були відремонтовані штепсельні розетки в кімнаті, покриття підлоги ( ламінат) та заново пофарбована стеля у коридорі та кімнаті.

В наданому позивачем акті з визначення вартості матеріального збитку завданого власнику через пошкодження майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , який виконано 29.07.2016 р. ФОП ОСОБА_10 навіть не аналізував і не спирався на акт обстеження від 23.06.2016p., який було складено комісією КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва».

Згідно ст. 81 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом;

Ст.81 ч. 6 ЦПК України визначено, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд дійшов приходить до висновку, що позивач не обґрунтував свій позов належними, допустимими і достовірними доказами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. З Постанови № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»: «Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб».

У п. 5 зазначеної постанови роз`яснено: «Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору».

Відповідно до п. 9 зазначеної постанови: «Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформаціїї. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості»

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що дійсно відбулась подія - залиття, однак доказів, що позивач зазнав збитків внаслідок протиправних дій зі сторони відповідача суду не надано, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди не підлягають задоволенню.

Оскільки позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог про відшкодування матеріальної шкоди, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову і в цій частині.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки є безпідставними та не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

На підставі ст.141 ЦПК України не підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу, оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, ст.ст.22, 23, 1166, 1167 ЦК України, керуючись , керуючись п.9, 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП суду невідомий), треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. М. Ларіонова