АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 544/249/18 Номер провадження 22-ц/786/1353/18Головуючий у 1-й інстанції Нагорна Н. В. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Дряниці Ю.В., Чумак О.В. при секретарі: Радько О.М.

за участі представника заявника - ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 28 березня 2018 року по справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа - Харківецька сільська рада Пирятинського району Полтавської області, про встановлення факту родинних відносин.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_4, рідний брат ОСОБА_5. Після смерті ОСОБА_4 опіку над ОСОБА_5, яка на той час була літньою жінкою та потребувала сторонньої допомоги, взяв на себе її племінник - ОСОБА_7, його, заявника, батько.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 - померла. Після її смерті залишилося спадкове майно, що складається, в тому числі, з права на земельну частку (пай) розміром 4,85 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Також зазначав, що ОСОБА_7 отримав право на спадкування після смерті ОСОБА_5, оскільки він успадкував майно, що належало його батьку, а право на спадкування після смерті ОСОБА_5, є похідним правом його батька як єдиного спадкоємця другої черги після смерті сестри.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер ОСОБА_7, спадщину після якого прийняла його дружина, тобто його, заявника, мати; але не оформивши своїх прав на спадщину, також померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Вказував, що за життя мати склала заповіт, яким усе своє майно заповіла йому. Посилаючись на те, що державним нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні документи, що підтверджують родинні зв'язки ОСОБА_5 та ОСОБА_7, заявник просив встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, є рідним братом ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 28 березня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_3, заінтересована особа - Харківецька сільська рада Пирятинського району Полтавської області, про встановлення факту родинних відносин - відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 28 берез- ня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його вимоги та встановити факт родинних відносин.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_5, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №7, після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної частки (паю), яка перебувала у колективній власності КСП ім. Димитрова, розміром 4,85 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Харківецької сільської ради Пирятинського району Полтавської області /а. с.10, 14/.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме копій свідоцтв про народження, заявник ОСОБА_3 є сином ОСОБА_7, який в свою чергу був сином ОСОБА_4 /а. с. 6, 9/. Згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року /а. с. 11/.

Також судом встановлено, що факт того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5, були рідними братом та сестрою, частково прослідковується з наявних в справі документів, а саме: архівної довідки №06-13/82 від 01 лютого 2017 року, згідно якої у метричних книгах для запису народжених, одружених, померлих парафіян Михайлівської православної церкви с. Харківці Пирятинського повіту Полтавської губернії, за 1911-1914, 1917 роки є метричний запис про народження та хрещення 09 жовтня 1911 року ОСОБА_5, доньки позашлюбного ОСОБА_14 та його законної дружини ОСОБА_15 /а.с.12/.

В свою чергу, згідно довідки Державного архіву Полтавської області Полтавської обласної державної адміністрації №06-13/117 від 09 лютого 2017 року у метричних книгах для запису народжених, одружених, померлих парафіян Архістратиго-Михайлівської православної церкви с. Харківці Пирятинського повіту Полтавської губернії за 1908 рік, які надійшли до Державного архіву Полтавської області, метричного запису про народження ОСОБА_4 немає, як немає і актового запису про шлюб ОСОБА_10 (ОСОБА_5) про що вказано в архівній довідці №06-13/617 від 10 липня 2017 року /а. с. 13/.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 звернувся до Пирятинської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини після смерті ОСОБА_5, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю документів, які підтверджують факт родинних відносин між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 /а. с. 4/.

Відмовляючи у задоволенні заяви про встановлення факту родинних відносин, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення факту родинних відносин, а саме того, що ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, є рідним братом ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, в даному випадку, не є фактом, що має юридичне значення, так як від його встановлення не залежить виникнення у заявника права на спадкування майна.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду з огляду на наступне. Згідно зі ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на час смерті спадкодавця ОСОБА_5, спадкування здійснюється законом і за заповітом. Спадкуванням вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку передбаченому статтями 529 - 535 ЦК Української РСР. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. За правилом ст. 527 ЦК УРСР, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ст. 529 та 530 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

З урахуванням наведених норм матеріального права, судом правомірно зазначено, що батько заявника - ОСОБА_7, навіть за умови встановлення факту родинних відносин між батьком останнього - ОСОБА_4 та спадкодавцем, - не являється спадкоємцем майна померлої ОСОБА_5

Оскільки згідно ч. 1 ст. 530 ЦК Української РСР, в редакції 1963 року, положення якого діяли на час відкриття спадщини, батько заявника - ОСОБА_7 не входив до кола спадкоємців майна померлої ОСОБА_5, місцевий суд дійшов вірного висновку, що встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не є фактом, що має юридичне значення, оскільки його встановлення не породжує у заявника права на спадкування.

Посилання заявника в апеляційній скарзі на правову позицію Верховного Суду України у справі №6-161 цс17 не заслуговує на увагу, оскільки обставини справи, а також правовідносини, що виникли між учасниками вказаної справи, є відмінними від тих, що встановлені у справі, яка є предметом апеляційного розгляду.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильності висновків місцевого суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування - не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 28 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: /підпис/ Бондаревська С.М. Судді: /підписи/ Дряниця Ю.В. Чумак О.В.

З оригіналом згідно:

Суддя: Бондаревська С.М.