Постанова

Іменем України

12 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 295/92/16-ц

провадження № 61-28958св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: АнтоненкоН. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Укртелеком»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 28 вересня 2017 року в складі колегії суддів: Григорусь Н. Й., Борисюка Р. М., Талько О. Б.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (далі - ПАТ «Укртелеком»), збільшивши вимоги просила скасувати наказ Житомирської філії ПАТ «Укртелеком» від 30 грудня 2015 року про її звільнення з роботи на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, поновити її на посаді електромонтера станційного устаткування електрозв'язку 5 розряду Житомирської філії ПАТ «Укртелеком» та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31 грудня 2015 року по 06 липня 2017 року в розмірі 50 536,20 грн та 50 тис. грн моральної шкоди.

В обґрунтування позову ОСОБА_4 вказувала на те, що вона з 25 липня 1980 року працювала у відповідача. 30 грудня 2015 року їй стало відомо про існування наказу ПАТ «Укртелеком» від 30 грудня 2015 року про її звільнення із займаної посади електромонтера електрозв'язку 5 розряду на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України за скороченням штату працівників.

Своє звільнення вважає незаконним, оскільки при звільненні не було враховано її переважне право на залишення на роботі, а саме те, що вона працювала безперервно на одному місці більш як 35 років, має високу кваліфікацію, є інвалідом ІІ групи, її не попередили належним чином про звільнення та не запропонували наявну на підприємстві роботу. Посада, яку вона займала фактично не скорочена, її займає інший працівник. Незаконним звільненням позивачу завдано душевних страждань, які вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя, вона втратила психологічну рівновагу, стан її здоров'я погіршився.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 06 липня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ (розпорядження) № 790-к керівника Житомирської філії ПАТ«Укртелеком» від 30 грудня 2015 року про звільнення з роботи ОСОБА_4 на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, за скороченням штату працівників. Поновлено ОСОБА_4 на посаді електромонтера станційного устаткування електрозв'язку 5 розряду Житомирської філії публічного акціонерного товариства «Укртелеком» з 31 грудня 2015 року. Стягнуто з ПАТ «Укртелеком» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 47 780,98 грн за вирахуванням податків та обов'язкових платежів, та 1 тис. грн моральної шкоди. Стягнуто з ПАТ «Укртелеком» на користь держави 1 102,40 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що звільнення позивача відбулося з порушення вимог КЗпП України.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 28 вересня 2017 року рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06 липня 2017 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що у відповідача відбулося скорочення чисельності штату працівників, позивач своєчасно ознайомлена із наказом про майбутнє звільнення із займаної посади та наявними вакантними посадами на підприємстві, проте від підпису про ознайомлення з ними відмовилася, не має переважного права на залишення на роботі в порівнянні з іншими працівниками. Звільнення ОСОБА_4 відбулося з дотриманням вимог КЗпП України.

У касаційній скарзі, поданій 13 жовтня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду Житомирської області від 28 вересня 2017 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення апеляційного суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Її звільнення відбулося з порушенням норм трудового законодавства України, що правильно встановлено рішенням суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали зБогунського районного суду м. Житомира.

11 грудня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення ПАТ «Укртелеком» на касаційну скаргу, мотивовані тим, що рішення апеляційного суду є законним і обґрунтованим, ухвалено з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права. Звільнення позивача проведено з дотриманням вимог трудового законодавства, доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК Українисудом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

21 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Суди встановили, що ОСОБА_4 перебувала в трудових відносинах з відповідачем з 25 серпня 1980 року.

З метою удосконалення організаційної структури, оптимізації чисельності персоналу та операційних витрат товариства наказом ПАТ «Укртелеком» «Про скорочення штату працівників окремих підрозділів Вінницької та Житомирської філії ПАТ «Укртелеком» і внесення змін до штатного розпису» від 22 жовтня 2015 року № 919 з 28 грудня 2015 року скорочено штат працівників технічної служби Житомирської філії ПАТ «Укртелеком», зокрема, виведено із штатного розпису одну посаду електромонтера станційного устаткування електрозв'язку 5 розряду з 28 грудня 2015 року.

З метою підвищення ефективності діяльності товариства наказом ПАТ «Укртелеком» від 22 жовтня 2015 року № 942 внесено зміни до штатного розпису філій ПАТ «Укртелеком», в тому числі щодо Житомирської філії, згідно з яким виведено одну посаду електромонтера станційного устаткування електрозв'язку 5 розряду.

Наказом ПАТ «Укртелеком» від 23 жовтня 2015 року № 1011 ОСОБА_4 попереджено про майбутнє звільнення із займаної посади за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, з яким ОСОБА_4 ознайомлена 29 жовтня 2015 року, однак від підпису про ознайомлення з ним відмовилася, про що складено відповідний акт.

ОСОБА_4 29 жовтня, 16 та 26 листопада, 3, 16 та 28 грудня 2015 року пропонувалися наявні у відповідача вакантні посади, однак від ознайомлення з цими посадами та підписом про ознайомлення з ними вона відмовилася, про що складені акти.

21 грудня 2015 року профспілковим комітетом надано згоду на розірвання трудового договору з позивачем у зв'язку із скороченням штату працівників на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Апеляційний суд установив, що позивач має професійно-технічну освіту, закінчила ПТУ № 1 м. Житомира, має стаж у галузі 35 років та може працювати тільки на АТС-54, є особою з інвалідністю ІІ групи. Двоє з працівників (ОСОБА_5 та ОСОБА_6.) є одинокими матерями, відносно яких скорочення не дозволяється, а ОСОБА_7 має неповну вищу освіту та закінчила Житомирський автошляховий коледж, стаж у галузі становить 29 років, може працювати на двох типах АТС: АТС-54 та АТСКУ, отримує надбавку за високу профмайстерність, тобто відмічена як така, що має вищу в порівнянні з іншими працівниками кваліфікацію.

Наказом Житомирської філії ПАТ «Укртелеком» від 30 грудня 2015 року № 790-к ОСОБА_4 звільнено з 30 грудня 2015 року з посади електромонтера станційного устаткування електрозв'язку 5 розряду на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату працівників.

При розгляді трудових спорів, пов'язаних зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, з'ясуванню підлягають обставини, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При цьому роботодавець зобов'язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 09 серпня 2017 року у справі № 6-1264цс17.

Встановивши, що ОСОБА_4 попереджено про майбутнє звільнення у передбачені законом строки та запропоновано їй вакантні посади, які були у відповідача на той час, а також отримано згоду профспілкової організації на розірвання трудового договору на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України та відсутність переважного права на залишення на роботі, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що звільнення позивача відбулося з дотриманням норм трудового законодавства.

Вирішуючи спір між сторонами у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно встановив обставини справи, дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судові рішення, які відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновку суду апеляційної інстанції, оскільки ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судом з додержанням норм процесуального права. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 28 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.І. Крат