Справа №296/5716/18
Номер рядка звіту 26
номер провадження 2/279/1958/18 РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" грудня 2018 р.
Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Невмержицької О.А., з секретарем Хомутовською М.А., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб. Відзиву на позов, інших заяв, заперечень відповідачем не надано, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. За таких обставин справу розглянуто без фіксації технічними засобами на підставі наданих доказів.
Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.
Судом встановлено, що 17.10.2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 було укладено договір б/н, відповідно до якого Банк надав останній кредитні кошти в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20.40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
За правилами ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1ст.626 ЦК України).
Згідно ст.629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами.
Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до змісту ст.ст.610,612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ч.1 ст.638 ЦК України закріплена норма, згідно з якою договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідач після отримання кредитних коштів взяті на себе зобов'язання відповідно до укладеного договору не виконує, істотно їх порушує, до погашення заборгованості заходів не вживав, що є підставою для стягнення з нього заборгованості за кредитним договором.
При цьому, враховуючи викладене, правові висновки Верховного Суду України з аналогічних справ, проаналізувавши проведений позивачем розрахунок заборгованості по процентам за користуванням кредитом, суд дійшов висновку про те, що він не відповідає умовам укладеного договору, оскільки відсоткова ставка неодноразово збільшувалась, проценти нараховувались не лише на заборгованість за тілом кредиту, а одночасно проценти нараховувались на весь розмір просроченої заборгованості.
Відповідно до підписаних відповідачем заяви про отримання кредиту, довідки про умови кредитування була встановлена базова відсоткова ставка 20,40% на рік. Умов щодо зміни обумовленої сторонами відсоткової ставки підписані відповідачем вищевказані документи не містять. Посилання позивача на положення Умов та правил надання банківських послуг є безпідставними, оскільки не представлено доказів того, що такі Умови узгоджувались з відповідачем та ним підписувались, не надано доказів про узгодження з відповідачем зміни процентної ставки чи повідомлення відповідача про таку зміну.
Відповідно до ст.1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш, як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору.
Суд дійшов висновку, що позивач в односторонньому порядку без погодження з відповідачем та його повідомлення змінював процентну ставку в бік її збільшення, що є недопустимим та не відповідає умовам укладеного договору, тому розмір заборгованості за процентами судом розраховуються відповідно до погоджених з відповідачем умов щодо розміру процентної ставки 20,40% на рік, тобто 1,7% на місяць, на суму залишку.
З наданого позивачем розрахунку слідує, що період заборгованості по кредитному договору становить (58 місяців), розмір встановлених позивачем відсотків за використання кредитними коштами в місяць (20,40% : 12 місяців = 1,7%), розмір процентів, що підлягають стягненню становить - 2086,10 грн., виходячи з розрахунку (тіло кредиту 2115,73 грн. : 100% х 1,7% х 58 місяців прострочення сплати).
Разом з тим, суд вважає, що підстав для стягнення одночасно з відповідача як пені так і штрафу за невиконання умов договору немає виходячи з наступного.
Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана правова позиція узгоджена в Постанові Верховного суду України від 21.10.2015 року №6-2003 цс15.
Оскільки відповідачем не оспорено факт укладення кредитного договору та його умови, то правильність і правомірність визначення інших зобовязань за ним судом не оцінюється.
Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню в сумі 8477,33 гривень заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 2115,73 рн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 2086,10 грн.; заборгованості за пенею в сумі 4275,50 грн..
Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України, пропорційно до задоволених вимог.
Керуючись ст.ст.4,12,81,141,263-265,279,430 ЦПК України, ст.ст.525,526,530,549,610-612,628,629,638,1054,1055,1056-1 ЦК України, суд
У Х В А Л И В :
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за договором б/н від 17.10.2011 року станом на 31.05.2018 року в розмірі 8477 (вісім тисяч чотириста сімдесят сім) гривень 33 копійки та судові витрати в розмірі 210,80 гривень.
У задоволенні решти вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони та учасники :

Позивач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", місце знаходження: 49094, м.Дніпро, Набережна Перемоги 50, рахунок для погашення заборгованості та судових витрат № 3111, МФО 305299, .

Відповідач: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серія ВН 447653 виданий Коростенським МВ УМВС України в Житомирській області 18.02.2009 року.

Суддя: Невмержицька О.А.