СОЛОМ'ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________________________________________________
№2/760/459/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

07 грудня 2018 року в місті Києві

Солом'янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

представника Позивача - ОСОБА_1

представника Відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4

представника Відповідача ТОВ «Фондова компанія «Фаворит» - Волошки В.Л.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фондова компанія «Фаворит» про визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів.

ІІ. Описова частина

В листопаді 2017 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ТОВ «Фондової компанії «Фаворит» з вимогами про визнання недійсним Договору купівлі-продажу цінних паперів №Б-104/1/103 від 08.07.2010 укладеного між ОСОБА_6 та ТОВ «Фондова компанія «Фаворит».

Обґрунтовуючи свій позов ОСОБА_6 вказує, що у 2010 році будучи акціонером ВАТ «Узинський цукровий комбінат» та власником 142 тисяч простих іменних акцій він звернувся до іншого учасника товариства - ОСОБА_2, з метою надання йому права представляти свої інтереси з правом участі у загальних зборах акціонерів та голосування з усіх питань порядку денного зборів, підписувати протоколи тощо.

Крім того, як зазначає Позивач, він домовився з ОСОБА_2, що у разі надходження вигідної пропозиції про купівлю акцій, що належали Позивачу, той сповістить про таку пропозицію та за наявності згоди ОСОБА_7 здійснить їх відчуження.

З цією метою, як вказує Позивач, він 21 квітня 2010 року видав ОСОБА_2 довіреність на вчинення від свого імені та в своїх інтересах дій щодо відчуження цінних паперів, які належали йому на праві власності на підставі сертифіката іменних акцій (бланк серія ЕС № 0937140), виданого ТОВ «Цінні папери АПК» 09.02.2008, а саме 142 000 простих іменних акцій ВАТ «Узинський цукровий комбінат» номінальною вартістю 149100,00 грн.

Позивач вказує, що 05 грудня 2016 року йому стало відомо про припинення ВАТ «Узинський цукровий комбінат» шляхом реорганізації у товариство з додатковою відповідальністю. Тоді ж, як вказує Позивач, йому стало відомо про те, що у 2010 році відбувся продаж належних йому акцій, зокрема, що 08.07.2010 ОСОБА_2 від його імені було укладено договір №Б-104/1/103 купівлі-продажу цінних паперів з ТОВ «Фондова компанія «Фаворит», відповідно до умов якого належні Позивачу 142000 штук простих іменних акцій було продано за 149100,00 грн, тобто за номінальною вартістю 1,05 грн за 1 акцію. При цьому ТОВ «Фондова компанія «Фаворит», яке виступило покупцем цінних паперів, діяло на підставі замовлення № Б-1/103 від 08.07.2010 до договору №Б-103 на брокерське обслуговування на фондовому ринку від 08.07.2010 укладеного з ОСОБА_3

Позивач наполягає на тому, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на час укладання спірного правочину перебували у зареєстрованому шлюбі, а тому правочин фактично вчинений в інтересах своєї дружини, що є підставою для визнання його недійсним з підстав передбачених статтями 232 та 238 Цивільного кодексу України.

Від представників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду надійшли відзиви на позов, у яких вони стверджували, що оспорюваний договір укладений у повній відповідності до чинного законодавства в межах повноважень, наданих ОСОБА_2 ОСОБА_6 згідно з довіреністю від 21.04.2010.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 заперечував проти позову посилаючись на його необгрунтованість. Крім обставин, викладених у відзивах, зазначив, що Позивачем пропущений строк позовної давності за заявленими вимогами, оскільки.

Представник Відповідача ТОВ «ФК «Фаворит» Волошка В.Л. просив відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що оспорюваний договір у повній мірі відповідає закону.

ІІІ. Мотивувальна частина

Заслухавши пояснення Сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне.

21 квітня 2010 року ОСОБА_6 була видана довіреність на ім'я ОСОБА_2 на вчинення від свого імені правочинів по відчуженню цінних паперів, які належать йому на праві власності на підставі сертифіката іменних акцій (бланк серія ЕС № 0937140) виданого ТОВ «Цінні папери АПК», зокрема 142000 штук простих іменних акцій ВАТ «Узинський цукровий комбінат» номінальною вартістю 149100 грн. Зазначена довіреність посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петренком Я.В.

Дана довіреність видана без права передоручення строком на три роки і дійсна по двадцять перше квітня дві тисячі тринадцятого року (а.с.18-19). Відомостей про визнання довіреності протиправною суд не володіє.

Відповідно до ст. 237 Цивільного кодексу України представництво є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреність є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Встановлено, 08.07.2010 на підставі зазначеної вище довіреності від 21.04.2010 між ОСОБА_2, який діяв від імені та в інтересах позивача ОСОБА_6, та ТОВ «Фондова компанія «Фаворит» був укладений договір № Б-104/1/103 купівлі-продажу цінних паперів, згідно з яким продавець (ОСОБА_6Т.) передав у власність покупця цінні папери: акції прості іменні, емітент: ВАТ «Узинський цукровий завод», номінальною вартістю 1,05 грн загальною кількістю 142000 штук, всього на суму 149100,00 грн. (а.с.8)

Зі змісту вказаного договору вбачається, що придбаваючи цінні папері ТОВ ФК «Фаворит», зазначена компанія діяла на підставі замовлення № Б-1/103 від 08.07.2010 до договору №Б-103 на брокерське обслуговування на фондовому ринку від 08.07.2010 укладеного з ОСОБА_3 ( а.с.8).

Згідно із замовленням №Б-1/103 від 08.07.2010 Відповідач-1 ОСОБА_3, як клієнт, доручила ТОВ «Фондова компанія «Фаворит» придбання простих іменних акцій ВАТ «Узинський цукровий комбінат» у кількості 762 229 шт. за ціною не вище 1,05грн за одну акцію (а.с.10).

Відповідно до Звіту від 08.07.2010 до Договору №Б-103 на брокерське обслуговування на фондовому ринку від 08.07.2010 вбачається, що ТОВ «Фондова компанія «Фаворит» виконало взяті зобов'язання перед ОСОБА_3 та придбало 762 229 штук акцій, за що отримало винагороду 8000,00 грн. ( а.с.17).

Згідно з положеннями ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частиною 1 ст. 232 ЦК передбачено, що правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 232 ЦК України довіритель має право вимагати від свого представника та другої сторони солідарного відшкодування збитків та моральної шкоди, що завдані у зв'язку із вчиненням правочину внаслідок зловмисної домовленості між ними.

Системний аналіз вказаної норми права дає підстави дійти висновку про те, що представник має діяти в інтересах особи, яку він представляє. Тому якщо він вступив у зловмисну домовленість з другою стороною і діяв при цьому у власних інтересах, нехтуючи інтересами особи, яку він представляв, і це доведено в суді, правочини мають визнаватися судом недійсними.

Таким чином, для визнання правочину недійсним з підстав передбачених ст. 232 ЦК України необхідні наступні умови: наявність домовленості представника однією сторони з іншою, умисел в діях представника, а саме, чи усвідомлював він, що вчиняє правочин в супереч інтересам довірителя та чи бажав ( або усвідомлював) несприятливі наслідки такого правочину для довірителя, виникнення внаслідок таких дій несприятливих наслідків для довірителя.

Встановлено, що спірний договір купівлі-продажу цінних паперів № Б-104/1/103 від 08 липня 2010 року був укладений на умовах, зазначених у відповідній довіреності, з якої вбачається, що Позивач уповноважив ОСОБА_2 на укладання правочину по відчуженню цінних паперів.

Доказів того, що дані цінні папери були продані за іншою ціною, ніж зазначено у довіреностях, Позивачем не надано. Крім того, не надано доказів і того, що продаж цінних паперів мав бути здійснений за іншою, тобто більшою ціною.

Відповідно до ч. 3 ст. 238 ЦК України, представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Тобто, вказана норма встановлює заборону на укладення правочину, в якому один і той самий представник одночасно виступає від імені декількох контрагентів.

В той же час, ОСОБА_9, укладаючи оспорений правочин, діяв в інтересах позивача як його представник. Натомість, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 одночасно був і представником ОСОБА_3

Та обставина, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі на час укладання спірних правочинів жодним чином не свідчить про вчинення правочину у супереч вимог ст. 238 ЦК України.

Статтею 238 ЦК України визначено, що представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Стаття 60 СК України визначає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналізуючи вказані норми матеріального права, слід дійти висновку про те, що навіть якщо покупець та представник продавця є подружжям, не можна беззаперечно стверджувати про те, що договір купівлі-продажу укладений між ними за зловмисної домовленості.

Досліджені у суді докази спростовують доводи Позивача щодо наявності підстав для визнання недійсним оспорюваного договору з посиланням на положення статей 232 та 238 ЦК України.

З огляду на викладене вище суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог та, відповідно, відмову в задоволені позову ОСОБА_6

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст. 203, 215, 232, 237 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд вирішив:

1.У задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовити.

2.Судові витрати покласти на ОСОБА_6.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: ОСОБА_6, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1;

Відповідач: ОСОБА_3,зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП: на день розгляду справи невідомий;

Відповідач: ОСОБА_2,зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_2;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фондова компанія «Фаворит», адреса: м. Київ, вул. Гарматна, 6, .

Суддя: