Справа № 442/2203/12 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/811/1105/18 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Брикайло М.В.

з участю заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 червня 2017 рокув складі судді Хомика А.П. у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції у Львівській області, заінтересованих осіб: ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_2,-

встановила:

В квітні 2017 року представник ПАТ «Універсал Банк» звернувся в суду зі скаргою на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції у Львівській області, заінтересованих осіб: ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_2, просив визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції у Львівській області, пов'язані з оцінкою нерухомого майна при примусовому виконанні виконавчого провадження № 52530946; визнати недійсним звіт про незалежну оцінку вартості нежитлових приміщень цеху № 2, загальною площею 2402,2 кв.м., що в АДРЕСА_1, від 28.03.2017 року.

Вимоги обґрунтовував тим, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавче провадження № 52530946 з примусового виконання виконавчого листа Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області по справі №1306/2203/2012 року, виданого 03.12.2014 року про стягнення із ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором № 32/332013/303 від 20.08.2007 року та додатковим договором № 1 від 31.10.2007 року у розмірі 372281,25 дол. США, що еквівалентно 4179740,46 грн. та 3219 грн. понесених витрат.

У даному виконавчому провадженні ФОП ОСОБА_2 надано звіт про оцінку майна боржника нежитлових приміщень цеху № 2, загальною площею 2402,2 кв.м., що по АДРЕСА_1, вказано про вартість такого 3746232 грн. без ПДВ. Банк заперечує результати оцінки майна, на думку заявника, оцінка проведена з низкою порушень методології, вартість є заниженою, не достатньо обґрунтовано технічний стан об'єкту оцінки.

Крім цього, на замовлення банку проведено незалежний висновок експерта про визначення вартості нерухомого майна, що підлягає примусовій реалізації, а саме згідно висновку ТзОВ «Термін ЛТД» ринкова вартість об'єкта оцінки становить 822000 грн. Просив скаргу задовольнити.

Оскаржуваною ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 червня 2017 року скаргу задоволено частково.

Визнано недійсним звіт про незалежну оцінку вартості нежитлових приміщень цеху № 2, загальною площею 2402,2 кв.м., що в АДРЕСА_1, від 28.03.2017 року, складений суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2

В решті скарги відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив Відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Львівській області, з ухвалою не погоджується, вважає її незаконною, необґрунтованою, прийнятою внаслідок неповного з»ясування судом обставин, що мають значення для справи.

В апеляційній скарзі покликається на те, що державний виконавець на виконання вимог ЗУ «Про виконавче провадження», 14.03.2017 року виніс постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності з метою оцінки описаного та арештованого майна у виконавчому провадженні. Про результати визначення вартості майна державний виконавець повідомив сторін виконавчого провадження листом від 12.04.2017 року, роз'яснив право на оскарження оцінки майна.

Звертає увагу суду на те, що скарга розглядалась без участі державного виконавця, а оскаржуване рішення прийнято в першому судовому засіданні в якому досліджено лише докази, які надані заявником.

Вважає, що висновок про вартість майна не може бути доказом у справі, оскільки не є предметом спору.

Покликається на те, що звіт про оцінку майна містить 46 аркушів та складається з усіх необхідних розділів, які розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативної бази, відповідає національним стандартам.

Зазначає, що закон не зобов'язує виконавця надсилати сторонам копію звіту, тому виконавець повідомляючи сторони про оцінку майна долучив до листа висновок про вартість майна, а не копію звіту.

Зазначене свідчить про те, що заявником свідомо надано суду недостовірну інформацію, яка стала підставою для визнання в судовому порядку звіту недійсним у зв'язку з неповним з»ясуванням судом обставин у справі.

Просить скасувати ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 червня 2017 року, постановити нове рішення, яким в задоволенні скарги відмовити повністю.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні скарги.

Інші учасники справи представник стягувача ПАТ «Універсал Банк», боржник ОСОБА_3, представник Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Львівській області будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судових повісток (т. 2 а.с. 224-227), в судове засідання не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з»явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заінтересованої особи ОСОБА_2 на підтримку доводів скарги, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий - Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи частково вимоги скарги місцевий суд виходив з того, що висновок про вартість майна, який наданий заявником, містить один аркуш та не містить розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна, відтак не відповідає національним стандартам та вимогам закону, тому підлягає визнанню недійсним.

Крім цього, суд дійшов висновку, що державний виконавець ніяким чином не порушив права заявника, оскільки він безпосередньо не здійснював визначення вартості майна, а лише виніс постанову про призначення оцінювача для участі у виконавчому провадженні, відтак скарга в частині визнання неправомірним дій державного виконавця пов'язаних з оцінкою нерухомого майна у примусовому виконанні виконавчого провадження не підлягає до задоволення.

Враховуючи, що Відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Львівській області оскаржує ухвалу суду фактично виключно в частині задоволення вимог за скаргою, колегія суддів за правилами ст. 367 ЦПК України законність оскаржуваної ухвали в іншій частині не перевіряє.

Судом встановлено, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2014 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №32/33/303 від 20.08.2007 року та додатковим договором №1 від 31.10.2007 року в розмірі 372281,25 доларів США, що еквівалентна 4179740,46 гривень та 3219 грн. понесених судових витрат. У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Рішення оскаржували ОСОБА_3 та ПАТ «Універсал Банк».

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 20 жовтня 2014 року апеляційні скарги ОСОБА_3 та Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - відхилено. Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2014 року - залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 листопада 2015 року касаційну скаргу ПАТ «Універсал Банк» відхилено. Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 20 жовтня 2014 року залишено без змін.

Таким чином, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2014 року набрало законної сили та підлягає обов'язковому виконанню.

На виконання даного рішення, Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області 03 грудня 2014 року видав виконавчий лист № 1306/2203/2012 (т. 2 а.с. 122).

Таким чином, на примусовому виконанні у Відділі державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції знаходиться ВП № 52530946 з виконання зазначеного виконавчого листа № 1306/2203/2012, про стягнення із ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором №32/332013/303, від 20.08.2007 року та додатковим договором № 1, від 31.10.2007 року в розмірі 372 281, 25 дол. США, що еквівалентно 4179740.46 грн. та 3219 грн. понесених витрат.

Постановою державного виконавця від 04.10.2016 року (т. 2 а.с. 123) відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного вище виконавчого листа, боржнику надано строк на добровільне виконання у строк до 11.10.2016 року.

07.02.2017 року державний виконавець Білий А.М. виніс постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника (т. 2 а.с. 124).

Зокрема, описано та накладено арешт на нежитлові приміщення, загальною площею 2402,20 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, що належать ОСОБА_3 на праві власності.

Призначено відповідального зберігача.

14.03.2017 року державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_5 призначила суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання ОСОБА_2 для участі у виконавчому провадженні.

Призначаючи суб'єкта оціночної діяльності, державний виконавець постановою від 14.03.2017 року фактично зобов'язав ФОП ОСОБА_2 надати письмовий звіт з питань, що містяться у постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою (т. 2 а.с. 142).

Суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 на підставі постанови державного виконавця від 14.03.2017 року надано висновок про вартість нежитлових приміщень, загальною площею 2402,20 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, що належать ОСОБА_3 на праві власності, та визначено, що ринкова вартість, яка рекомендується оцінювачем в якості початкової ціни реалізації на прилюдних торгах на дату оцінки становить 3 746 232 грн. без ПДВ. (т. 1 а.с. 127-153).

12.04.2017 року в.о. начальника Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_6 надіслав повідомлення разом з висновком про вартість майна сторонам виконавчого провадження.

Як зазначає сам скаржник ПАТ «Універсал Банк», лист з висновком про оцінку майна отримано 15.04.2017 року.

Відповідно до п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року), виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ст. 13 Закону).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.

Згідно із ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

ПАТ «Універсал Банк», як стягувач у виконавчому провадженні, вважаючи незаконними дії державного виконавця щодо винесення постанови про призначення суб'єкта оціночної діяльності та не погоджуючись із проведеною оцінкою описаного та арештованого майна, звернувся із відповідною скаргою в суд.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження . У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Таким чином, колегія суддів констатує той факт, що дійсно законодавцем не передбачено обов'язку державного виконавця надсилати сторонам виконавчого провадження копію звіту про оцінку майна, останній лише повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку.

Відтак, надіслання виконавцем на адресу ПАТ «Універсал Банк» лише другої сторінки Звіту, а саме Висновку про вартість майна, не може бути підставою для визнання Звіту про оцінку майна недійсним з підстав об'єму такого, оскільки такий судом не досліджувався.

Крім цього, на спростування доводів скарги ПАТ «Універсал Банк», копію повного звіту апелянт долучив до апеляційної скарги.

В свою чергу, підставою визнання недійсності звіту про оцінку майна скаржник ПАТ «Універсал Банк» також зазначав відсутність нормативно-правової бази з оцінки майна та його невідповідність національним стандартам та вимогам закону.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб'єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначаються Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до ст.ст. 3, 12-14 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінка майна, це процес визначення вартості майна за встановленою нормативно - правовими актами процедурою, і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Статтею 13 Закону передбачено рецензування звіту про оцінку майна.

З огляду на викладене, у разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку, а суд повинен надати оцінку звіту про оцінку майна відповідно до положень Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна. Зміст, форма, порядок складання, затвердження та строк дії акта оцінки майна встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов'язковими до виконання суб'єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб'єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах.

Національний стандарт № 2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1442, є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб'єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Із змісту Звіту про незалежну оцінку майна від 21.03.2017 року вбачається, що суб'єкт підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2 складав оскаржуваний Звіт згідно Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», протилежні доводи заявника ПАТ «Універсал Банк» з цього приводу є безпідставними.

Згідно з пунктом 54 Стандарту № 1 зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація повинні відображатися у звіті про оцінку майна з посиланням на джерело їх отримання та у додатках до нього із забезпеченням режиму конфіденційності згідно з умовами договору на проведення оцінки майна та з дотриманням вимог законодавства.

У заяві оцінювача, що на останній сторінці Звіту зазначено, що у зв»язку із неможливістю забезпечити замовником огляду об»єкта оцінки, оцінювачем був проведений лише зовнішній огляд приміщень, він особисто інспектував активи об»єкта власності, які охоплює цей звіт у випадках, коли це рахувалось необхідним. У додатках до звіту наявні чорно-білі фотографії без посилання на посилання на джерело їх отримання, що вказувало б на об»єктивність такої інформації.

Оцінювач застосовує, як правило, кілька методичних підходів, що найбільш повно відповідають визначеним меті оцінки, виду вартості за наявності достовірних інформаційних джерел для її проведення.

Для проведення оцінки майна застосовуються такі основні методичні підходи: витратний (майновий - для оцінки об'єктів у формі цілісного майнового комплексу та у формі фінансових інтересів); дохідний; порівняльний.

Оскаржуваний звіт про оцінку майна ґрунтується на витратному, дохідному та порівняльному підходах, при виборі таких підходів оцінювач посилався на інформацію про недавні продажі подібних об»єктів.

Із аналізу Звіту про оцінку майна вбачається, що такий містить необхідні розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна, відповідає національним стандартам та вимогам Закону.

Оскільки заявник ПАТ «Універсал Банк» не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про незаконність оскаржуваного Звіту про оцінку майна, при цьому апеляційним судом встановленні обставини, які свідчать про протилежне, оскаржувана ухвала суду першої інстанції в частині визнання недійсним звіту про незалежну оцінку вартості нежитлових приміщень цеху № 2, загальною площею 2402,2 кв.м., що в АДРЕСА_1, від 28.03.2017 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 не може залишатись в силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні скарги ПАТ «Універсал Банк» в цій частині.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області -задовольнити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 червня 2017 рокув частині визнання недійсним звіту про незалежну оцінку вартості нежитлових приміщень цеху № 2, загальною площею 2402,2 кв.м., що в АДРЕСА_1, від 28.03.2017 року, складений суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 - скасувати, постановити нове рішення, яким у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» в цій частині відмовити.

В решті ухвалу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 20 грудня 2018 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк