Справа № 168/659/18
Провадження № 2/168/255/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2018 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Назарука О.В.,

секретар судових засідань - Сулева Н.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в смт.Стара Вижівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Соколищенської сільської ради Старовижівського району Волинської області про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер її батько ОСОБА_3. За життя він заповіту не складав, позивач є спадкоємцем І черги за законом. Зазначає, що прийняла спадщину шляхом вступу у володіння спадковим майном, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок. Інші спадкоємці від спадкової частки відмовились. Вважає, що за таких підстав має право на дане спадкове майно.

Представник позивача ОСОБА_4 в підготовче судове засідання не з'явився, подав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник Соколищенської сільської ради в підготовче судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечив.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в підготовче судове засідання не з'явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), який набрав чинності з 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, до спірних правовідносин слід застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, тобто Цивільний Кодекс, прийнятий 1963 року (далі - ЦК УРСР).

Згідно зі статтями 524, 527, 529 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Судом, з матеріалів справи та наданої в підготовче судове засідання нотаріусом копії спадкової справи № 176/2018, заведеної після смерті ОСОБА_3, встановлені наступні обставини.

Спадкодавець ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року (аркуш справи 26). За життя ОСОБА_3 заповіту не складав (аркуш справи 44, 68), позивач є спадкоємцем І черги за законом (аркуш справи 9, 11). Відповідно до заяви, наявної в матеріалах спадкової справи та поданої до нотаріуса, позивач прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном (аркуш справи 62). Діти спадкодавця ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 спадщину не приймали, від спадкової частки відмовились, на момент смерті із спадкодавцем не проживали (аркуш справи 47-52, 55-61). Інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов'язкову частку, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 немає.

Таким чином судом встановлено, що позивач в установленому законом порядку прийняв спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, зокрема житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1, через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів, про що нотаріусом винесена відповідна постанова (аркуш справи 34).

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Довідкою, виданою виконавчим комітетом Соколищенської сільської ради Старовижівського району Волинської області від 15 серпня 2018 року № 370 (аркуш справи 68) та випискою з погосподарської книги № 1 (аркуш справи 27) підтверджується право спадкодавця ОСОБА_3 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1. Позивачем виготовлено Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 (аркуш справи 28-33).

Із заяви, поданої відповідачем до суду убачається, що Соколищенській сільській раді Старовижівського району Волинської області було відомо про відкриття спадщини, позовні вимоги визнає (аркуш справи 72). Дані обставини, в силу вимог статті 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Таким чином суд приходить до переконання, що зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами входить до складу спадщини, на яку у позивача виникло право після смерті спадкодавця ОСОБА_3 (в силу вимог статтей 549 ЦК УРСР), а тому є всі законні підстави для визнання за нею права власності на це майно в порядку спадкування.

Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1, що залишилося після ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору залишити за нею у зв'язку з поданою про це письмовою заявою.

Керуючись статтями 524, 527, 529, 549 ЦК УРСР, 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, статтями 11, 13, 141, 206, 229, 247, 352-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Витрати по сплаті судового збору в розмірі 705 (сімсот п'ять) грн. залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В. Назарук