465/4522/18
2-з/465/84/18
У Х В А Л А

про забезпечення позову

06.08.2018 року Суддя Франківського районного суду м. Львова Мартьянова С.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів на загальну суму 45 000 000,00 гривень.

Крім того, позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на усе нерухоме майно відповідачів в межах суми позову. Свою заяву мотивує тим, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що відповідач може відчужити майно на користь третіх осіб, а це у свою чергу може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про стягнення заборгованості. Наскільки відомо позивачу, розмір сукупного місячного доходу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не перевищує 30 000,00 грн., що очевидно є недостатнім для погашення такої значної заборгованості. Однак, як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна вони є власниками нерухомого майна. Таким чином, єдиним ефективним способом захисту прав позивача та виконання рішення суду буде звернення стягнення на вказане нерухоме майно. Позивач вважає, що відповідачі по справі можуть відчужити належне їм на праві власності майно з метою уникнути звернення стягнення на нього, що зробить неможливим виконання рішення суду у даній справі

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку що заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Згідно з п.1 ч.1ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів на загальну суму 45 000 000,00 гривень.

Згідно із Інформаційних довідок № 132189487 та №132191108 від 26.07.2018 р відповідачам належать на праві приватної власності: виробничий цех ремонту електродвигунів, корпусу №12 літ «А-4» №59а-119, виробничий цех ремонту електродвигунів, корпусу №12 літ «А-4» №15а-123, адміністративно-виробничий корпус, корпусу №12 літ «Е-4», будинок №10 по вул.Середня Гора с.Коропуж Городоцького району Львівської області та квартира АДРЕСА_1.

З метою забезпечення виконання рішення суду позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою про забезпечення позову, мотивуючи її тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Враховуючи підстави позову та обставини справи, з яких вбачається, що предметом позову є стягнення боргу, беручи до уваги розмір боргу, обґрунтування та аргументованість позивачем заяви про забезпечення позову, вид забезпечення позову, зазначені у заяві причини необхідності забезпечення позову, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову. Враховуючи, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд приходить до переконання, що невжиття заходів по забезпеченню позову може призвести до відчуження майна, належного відповідачам на праві приватної власності, внаслідок чого виконання можливого рішення суду про задоволення позову буде суттєво утруднене чи неможливе. Заява про забезпечення позову достатньо мотивована, у ній зазначені причини, у зв'язку з якими виникла необхідність забезпечення позову. Відтак, слід накласти арешт в межах суми позовних вимог у розмірі 45 000 000,00 гривень на: виробничий цех ремонту електродвигунів, корпусу №12 літ «А-4» №59а-119, який належить ОСОБА_2 на праві приватної власності; виробничий цех ремонту електродвигунів, корпусу №12 літ «А-4» №15а-123, який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності; адміністративно-виробничий корпус, корпусу №12 літ «Е-4», який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності. В решті заявлених вимог слід відмовити.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляд судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов'язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.1-18, 149-150, 153, 154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, -

УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Накласти арешт в межах суми позовних вимог у розмірі 45 000 000, 00 гривень на нерухоме майно ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а саме:

-виробничий цех ремонту електродвигунів, корпусу №12 літ «А-4» №59а-119, який належить ОСОБА_2 на праві приватної власності;

-виробничий цех ремонту електродвигунів, корпусу №12 літ «А-4» №15а-123, який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності;

-адміністративно-виробничий корпус, корпусу №12 літ «Е-4», який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності.

В решті заявлених вимог - відмовити.

Дані стягувача: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН №.

Дані боржника: ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН №.

Дані боржника: ОСОБА_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН №.

Ухвала підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Виконання ухвали суду покласти на Франківський відділ державної виконавчої служби м. Львів головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Строк пред'явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову 3 (три) роки.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Львівської області.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Мартьянова С.М.