Провадження № 2/225/1149/2018
Єдиний унікальний номер № 225/4688/18
Дзержинський міський суд Донецької області
РІШЕННЯ

Іменем України

8 жовтня 2018 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Челюбєєва Є.В.,

за участі

секретаря Бондарчук Т.І.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Служба у справах дітей військово - цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області, сектор реєстрації місця проживання військово - цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області про надання дозволу на зняття з реєстраційного обліку місця проживання та надання дозволу на реєстрацію нового місця проживання малолітньої дитини без згоди батька,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2018 року позивачем подано позов про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою м.Дзержинська Донецької області за місцем її реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 за місцем її реєстрації за адресою: АДРЕСА_2, з одночасним зняттям з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_4, без письмової згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що знаходилась з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 10.08.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 160. У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3. В квітні 2018 року шлюб між ними було розірвано, у зв'язку з чим спільно не проживають, сумісне господарство не ведуть. Після розірвання шлюбу малолітня дитини залишилась разом з нею, знаходиться повністю на її утриманні. В липні 2018 року вона купила квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Вона разом з малолітнім сином проживає в цій квартирі. Однак, до теперішнього часу її малолітній син залишається зареєстрованим за іншою адресою, а саме АДРЕСА_4. Оскільки місцем проживання малолітньої дитини є місце проживання одного із її батьків, вона звернулася до сектору реєстрації місця проживання військово - цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області з заявою про зняття малолітнього сина з попереднього місця реєстрації та реєстрацію його за її фактичним місцем проживання. Проте, їй було відмовлено з підстав відсутності у неї письмової згоди батька дитини на зняття дитини з місця реєстрації та реєстрацію за новим місцем проживання. На теперішній час вона не може отримати від нього такого дозволу. Просить суд надати дозвіл на зняття малолітньої дитини з місця реєстрації та реєстрацію дитини за її фактичним місцем проживання без згоди батька.

Позивач, її представник у підготовче засідання не з'явилися, просили розглянути справу без їх участі, заявлені позовні вимоги підтримують повністю, наполягають на їх задоволенні.

Відповідач у підготовче засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, заявлені позовні вимоги визнає повністю, проти їх задоволення не заперечує.

Представник заінтересованої особи - Служби у справах дітей в судове засідання не з'явився, просив розглянути справу без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, проти їх задоволення не заперечує.

Належно повідомлений представник заінтересованої особи - сектору реєстрації місця проживання військово - цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області про час і місце проведення підготовчого засідання в судове засідання не з'явився, тому суд розглядав справу без його участі на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, яке відповідно до частини четвертої цієї статті проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі знаходились у шлюбі, зареєстрованому 10.08.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 160.

Згідно свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 народився хлопчик ОСОБА_3, матір'ю якого записана ОСОБА_1, а батьком дитини записаний відповідач по справі - ОСОБА_2 (а.с. 4).

Згідно рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 04.04.2018 (а.с. 5) шлюб між сторонами розірвано.

Як зазначено у позові після припинення стосунків з відповідачем по справі малолітній син ОСОБА_3 залишився разом з позивачем та знаходиться на її утриманні.

На даний час у позивача по справі виникло питання з приводу неможливого отримання дозволу у відповідача на зняття малолітнього сина з реєстрації місця проживання та реєстрацію його за її фактичним місцем проживання.

У зв'язку з цим суд зазначає.

Згідно із частинами 1 і 3 статті 151 Сімейного Кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Згідно з частиною 1 статті 154 Сімейного Кодексу України батьки мають право на самозахист своєї дитини.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Згідно ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження начального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Згідно ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Згідно частини 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016року №207 передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Відповідно до п. 2.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України 22.11.2012р. №1077, відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вноситься до заяви одного з них. При проживання батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно - довідкового підрозділу територіального органу ДМС за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. У разі якщо місце проживання другого з батьків зареєстровано в межах обслуговування адміністративно - територіальної одиниці територіального підрозділу, яким розглядається заява про реєстрацію місця проживання дитини, інформація перевіряється цим територіальним підрозділом або надається адресно - довідковим підрозділом відповідного територіального органу ДМС.

Пунктом 3.3 Порядку передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за однією адресою при знятті з реєстрації одного з батьків разом з дитиною/дітьми до 14 років другий з батьків надає письмову згоду на зняття дитини/ дітей з реєстрації місця проживання.

Відповідно до п.26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» від 02.03.2016 року №207, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Відповідно до Порядку реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012 року №1077 (із змінами та доповненнями), реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації з попереднього місця проживання, але якщо батьки дитини, яка не досягла 14 років, проживають за різними адресами, для реєстрації її місця проживання разом з одним із батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним.

Як встановлено, між сторонами мається спір, оскільки відповідач не надає письмової згоди на зняття з реєстрації малолітньої доньки.

Звертаючись з позовною заявою, ОСОБА_1 просила надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою м.Дзержинська Донецької області за місцем її реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 за місцем її реєстрації за адресою: АДРЕСА_2, з одночасним зняттям з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_4, без письмової згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Вирішуючи питання щодо надання дозволу позивачці на зняття малолітньої дитини з місця реєстрації та реєстрацію дитини за її фактичним місцем проживання, суд враховує, що саме позивачка, як матір дитини, має переважне право перед іншими особами на особисте виховання і на самозахист своєї дитини, її вимоги зводяться на отримання дозволу на зняття з реєстрації та реєстрацію малолітнього сина за її фактичним місцем проживання, а без письмової згоди батька вона не може вчинити ці дії.

Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьківських прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

При цьому, згідно до приписів ч. 2-4 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Крім того, відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закон України «Про охорону дитинства»).

При цьому, як визначено ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому, переміщення або утримування дитини розглядаються як незаконні, якщо: при цьому порушуються права піклування про дитину, що належать будь - якій особі, установі або іншому органу, колективно або індивідуально, відповідно до законодавства держави, у якій дитина постійно мешкала до переміщення або утримування; та у момент переміщення або утримування ці права ефективно здійснювалися, колективно або індивідуально, або здійснювалися б, якби не переміщення або утримування.

Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під піклуванням і під відповідальністю своїх батьків та в будь-якому випадку в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості (Принцип 6 Декларації прав дитини).

Відповідно до Принципів 4, 7 Декларації прав дитини, дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти. Найкраще забезпечення інтересів дитини щодо її освіти та навчання має бути керівним принципом для батьків.

Декларація прав дитини зобов'язує держав - учасниць забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1 і ч. 2 ст. 3). Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ч. 1 ст. 18).

Отже, сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від сосунків батьків між собою.

У відповідності до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Проаналізувавши всі обставини справи, та враховуючи, що позивач має намір зареєструвати малолітнього сина за своїм фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 з одночасним зняттям з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_4 , відповідає інтересам дитини. Тому відсутність згоди батька дитини порушує її права на вільне пересування, відпочинок, оздоровлення та навчання.

За таких обставин, суд не вбачає підстав в ненаданні дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою м.Дзержинська Донецької області за місцем її реєстрації за адресою: АДРЕСА_2, з одночасним зняттям з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_4, без письмової згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, а тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою м.Дзержинська Донецької області за місцем її реєстрації за адресою: АДРЕСА_2, з одночасним зняттям з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_4, без письмової згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п. 15.5 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України).

Суддя Є.В. Челюбєєв