Справа № 466/2723/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2018 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар КЛИМКО С.В.

за участю

представника відповідача ОСОБА_1, представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог Львівська міська рада, про визнання права спільної сумісної власності на майно, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог Львівська міська рада, про визнання права особистої власності на майно,

в с т а н о в и в :

13.04.2018р. ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання права спільної сумісної власності на майно: автостоянку для паркування транспортних засобів і будівлю охорони літ. «Б-2» площею 11,5кв.м за адресою: м. Львів, вул. Торфяна, 25, що окреслена в Технічному паспорті виконаному ФОП ОСОБА_5, інвентарний номер 518.

В обґрунтування позову вказує, що 12 серпня 1979 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. У період 2017 року вони отримали в користування земельну ділянку на вул. Торфяна, 25. Зазначена обставина підтверджується: договором № 2 П/Т про використання земельної ділянки, спеціально визначеної для забезпечення паркування транспортних засобів від 17.02.2017 року; договором № 2 П/Т про використання земельної ділянки, спеціально визначеної для забезпечення паркування транспортних засобів від 17.02.2017 року.

На виконання зобов'язань, визначених в згаданих договорах щодо організації роботи майданчика для паркування, нами було облаштовано на вказаній в договорах території Автостоянку для паркування транспортних засобів і будівлю охорони літ. «Б-2» площею - 11,5кв.м. Кошти, які були використані для цієї мети були нашими спільними сумісними. Метою вказаних дій було збільшення отримання сімєю доходів. Для цієї мети було використано 80 000 грн.

На даний час відповідач заперечує що автостоянка є спільним майном подружжя, одноосібно здійснює отримання доходу від вказаної автостоянки. Оригінали документів, що підтверджують зведення автостоянки перебувають у відповідача, надати їх він відмовляється.

Відповідач ОСОБА_4 подав зустрічний позов до ОСОБА_3 про визнання майна особистою власністю, в якому просить визнати за ним право власності на автостоянку для паркування транспортних засобів і будівлю охорони за адресою м. Львів, вул. Торфина, 25 площею 754кв.м, з яких 634,3кв.м знаходиться під дорожнім (твердим покриттям), 108.8кв.м під зеленими насадженнями, 10.9кв.м під будинком, допоміжними будівлями та спорудами, а саме: асфальтне покриття в межах даної Автостоянки, металеву огороджу, прилеглі до неї металеві ворота та автоматичну систему (відкриття-закриття).

В обґрунтування позову зазначає, що при отриманні даної земельної ділянки така була передана без жодних споруд та облаштування, що не передбачало будь-якої можливості її застосування як Автостоянки. Здійснення всієї передбаченої законодавством процедури із отримання дозвільної документації, її погодження та будівельних робіт із облаштування згідно вимог такої земельної ділянки було передбачено предметом договору оренди та обовязком орендаря.

З метою забезпечення виконання зобовязання щодо приведення даної земельної ділянки у відповідність до вимог встановлених для Автостоянок, ФОП ОСОБА_4 виконав власними силами усю передбачену чинним законодавством дозвільну процедуру (звернення у ГУ НП у Львівській області для погодження робочого проекту, виготовлення технічних умов) та за власний кошт усі без винятку будівельні роботи по облаштуванню такого майданчика.

Зокрема, було укладено Договір генерального підряду №3 від 16.08.2017 із ТзОВ «Галицький ОСОБА_6» на будівництво автомобільної стоянки та Акт приймання виконаних відповідно до зазначеного Договору будівельних робіт від 29.09.2017 загальна вартість яких оцінювалася у розмірі 80 002,20 грн., які у свою чергу, були оплачені ФОП ОСОБА_4, що підтверджується платіжним дорученням №50 від 11.10.2017 на суму 70 002,20 грн. та платіжним дорученням №73 від 21.12.2017 на суму 10 000, 00 грн.

Крім того, із ФОП ОСОБА_7 було укладено Договір №37/1 від 25.09.2017 на виконання робіт із встановлення автоматичної системи (відкриття-закриття), які були оплачені ФОП ОСОБА_4, що підтверджується платіжним дорученням № 49 від 11.10.2017 на суму 23 780,00 грн.

Також ФОП ОСОБА_4М, за власні кошти оплачені роботи із влаштування асфальтобетонного покриття на Автостоянці відповідно до договору №63 від 08.09.2017 та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за вересень 2017 передбачених у вказаному Договорі, що підтверджується платіжним дорученням №48 від 11,10.2017 на суму 54940,10 грн.

Крім того, ФОП ОСОБА_4 оплачувалися усі поточні витрати на убезпечення діяльності Автостоянки, що підтверджується долученими платіжними дорученнями.

Вважає, що спірне майно набуте, хоча і за час шлюбу, проте не спільною працею та спільним коштом подружжя.Майно фізичної особи - підприємця, яке придбане та використовується в його підприємницькій діяльності з метою одержання прибутку, слід розглядати як його особисту приватну власність.

В судове засідання позивачка не зявилася, подала заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала, просила проводити розгляд справи у її відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечив, підтримавши повністю вимоги за зустрічним позовом. Просив позов ОСОБА_4 задовольнити, виходячи з наведених у позові обставин та наданих доказів.

Ухвалою суду до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучено Львівську міську раду, представник якої в судовому засіданні проти задоволення первісного та зустрічного позовів заперечив.

Заслухавши пояснення учасників процесу, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що первісний позов задоволенню не підлягає, зустрічний позов слід задовольнити частково.

За загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Належність майна до обєктів права спільної сумісної власності визначено ст. 61 СК України.

Нормою ст.57 СК України визначено майно, що є особистою власністю дружини, чоловіка, підстави його набуття.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не лише фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Застосовуючи ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд установлює не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тільки в разі встановлення цих фактів норма ст.60 СК України вважається правильно застосованою.

Майно фізичної особи - підприємця, яке придбане та використовується в його підприємницькій діяльності з метою одержання прибутку, слід розглядати як його особисту приватну власність, відповідно до ст.57 СК України, а не як об'єкт спільної сумісної власності подружжя, який підпадає під регулювання ст. ст.60, 61 СК України.

Відповідно до ст.12 ЦПК України одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін, за яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 12 серпня 1979 року.

З наявних у справі доказів встановлено, що 17.02.2017р. між Управлінням транспорту департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради і ОСОБА_3 укладено договір №2 П/Т про використання земельної ділянки, спеціально визначеної для забезпечення паркування транспортних засобів, за яким було надано в користування земельну ділянку за адресою м.Львів вул.Торфяна,25 згідно з планом майданчика для паркування .

Крім того, 17.02.2017р. між Управлінням транспорту департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради і ОСОБА_4 укладено договір №1 П/Т про використання земельної ділянки, спеціально визначеної для забезпечення паркування транспортних засобів, за яким було надано в користування земельну ділянку за адресою м.Львів вул.Торфяна,25 згідно з планом майданчика для паркування.

Попередньо ФОП ОСОБА_4 відділом управління превентивної діяльності ГУНП у Львівській області було видано технічні умови на влаштування паркінгу за адресою м.Львів, вул.Торфяна,25 та погоджено проект на будівництво такого майданчика.

ФОП Іванців розробив паспорт майданчика для паркування на вул.Торфяній,25 у м.Львові.

Відповідачем надано суду копії Договору генерального підряду №3 від 16.08.2017 між ФОП ОСОБА_4 і ТзОВ «Галицький ОСОБА_6» на будівництво автомобільної стоянки та Акт приймання виконаних відповідно до зазначеного Договору будівельних робіт від 29.09.2017, загальна вартість яких оцінювалася у розмірі 80 002,20 грн. Оплата цих робіт ФОП ОСОБА_4 підтверджується платіжним дорученням №50 від 11.10.2017 на суму 70 002,20 грн. та платіжним дорученням №73 від 21.12.2017 на суму 10 000, 00 грн.

Крім того, з ФОП ОСОБА_7 було укладено Договір №37/1 від 25.09.2017 на виконання робіт із встановлення автоматичної системи (відкриття-закриття), які були оплачені ФОП ОСОБА_4, що підтверджується платіжним дорученням № 49 від 11.10.2017 на суму 23 780,00 грн.

Також ФОП ОСОБА_4, за власні кошти оплачені роботи із влаштування асфальтобетонного покриття на Автостоянці відповідно до договору №63 від 08.09.2017, що стверджується Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за вересень 2017 передбачених у вказаному Договорі та платіжним дорученням №48 від 11.10.2017р. на суму 54940,10 грн.

Крім того, відповідачем надано платіжні доручення на підтвердження оплати ФОП ОСОБА_4 усіх поточних витрат на убезпечення діяльності Автостоянки.

Докази того, що позивачка ОСОБА_3 за власні кошти, чи як ФОП ОСОБА_3 приймала участь у облаштуванні автостоянки для паркування транспортних засобів за адресою м.Львів, вул.Торфяна,25 відсутні.

Відповідно до Технічного паспорту на автостоянку для паркування транспортних засобів і будівлю охорони літ. «Б-2» площею 11,5кв.м за адресою м.Львів, вул.Торфяна,25, виготовленому 30.10.2017р. ФОП ОСОБА_5 на замовлення ОСОБА_4 на вказаній ділянці розташована будівля охорони під літ.«Б-2» загальною площею 11,5кв.м, металева огорожа з фірткою №1, огорожа №2. Ділянка має вимощення асфальтобетонне 1 площею 596,1кв.м, вимощення бетонне 11 площею 38,8кв.м.

Про наявність будівлі та облаштування на автостоянці для паркування транспортних засобів за адресою м.Львів, вул.Торфяна,25 свідчать і долучені фотографії, поверховий план будівлі, експлікація приміщень

Згідно із ст. 392 ЦК України, п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки є спір між сторонами щодо права власності, належним способом захисту є визнання права власності на майно.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що первісний позов до задоволення не підлягає, зустрічний позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_3 (79491, м.Львів-Брюховичі, вул. Сонячна, 10, ІНПП НОМЕР_1) до ОСОБА_4 (79491, м.Львів-Брюховичі, вул. Сонячна, 10, ІНПП 211210294), третя особа без самостійних вимог Львівська міська рада (м.Львів, пл..ОСОБА_1,1), про визнання права спільної сумісної власності на майно відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 (79491, м.Львів-Брюховичі, вул. Сонячна, 10, ІНПП 211210294) до ОСОБА_3 (79491, м.Львів-Брюховичі, вул. Сонячна, 10, ІНПП НОМЕР_1), третя особа без самостійних вимог Львівська міська рада (м.Львів, пл.Ринок,1), про визнання права особистої власності на майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 (79491, м.Львів-Брюховичі, вул. Сонячна, 10, ІНПП 211210294) право особистої власності на вказані у технічному паспорті, виготовленому 30.10.2017р. ФОП ОСОБА_5, будівлю охорони під літ.«Б-2» загальною площею 11,5кв.м, металеву огорожу з фірткою №1, огорожу №2, вимощення асфальтобетонне 1 площею 596,1кв.м, вимощення бетонне 11 площею 38,8кв.м., розташовані на автостоянці для паркування транспортних засобів за адресою м.Львів, вул.Торфяна,25.

У задоволенні решти зустрічних позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (79491, м.Львів-Брюховичі, вул. Сонячна, 10, ІНПП НОМЕР_1) в користь ОСОБА_4 (79491, м.Львів-Брюховичі, вул. Сонячна, 10, ІНПП 211210294) 1800грн. судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя ОСОБА_8