Справа № 454/900/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2018 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

при секретарі Баран О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокаля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування-,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернулась в суд до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування з наступних підстав:

ІНФОРМАЦІЯ_1 2016 року у віці 83 років, померла мати позивачки ОСОБА_3 , про що в книзі реєстрації актів про смерть Сокальського районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Львівській області вчинено реєстраційний запис № 105 від 11 травня 2016 року та видано Свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_1 .

До дня смерті ОСОБА_3 проживала та була зареєстрованою в АДРЕСА_1 , де була співвласником в 1/5 частині квартири внаслідок приватизації.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку, що складає квартиру АДРЕСА_2 .

Вказаний будинок спадкодавець набула у спадщину після смерті своєї матері а баби позивачки ОСОБА_4 , отримавши у встановленому законом порядку Свідоцтво про право на спадщину за законом 12 червня 2000 року. Право власності ОСОБА_3 на вказаний житловий будинок зареєстроване в ДКП ЛОР «Червоноградське МБТІ» 28.11.2000р., номер запису 570. На час відкриття спадщини ОСОБА_3 у вказаному будинку не проживала і не була зареєстрованою.

У вказаному будинку з 1982 року постійно проживала і була зареєстрована позивачка по справі ОСОБА_1 , де зареєстрована і проживає по даний час.

Успадкувавши зазначений будинок ОСОБА_3 розпорядилася відразу розпорядилася ним на користь позивачки, склавши заповіт. Заповіт посвідчено державним нотаріусом Сокальської державної нотаріальної контори Хома В.О. та зареєстровано в реєстрі за № 2-1050 12 червня 2000 року.

Таке рішення мати позивачки прийняла з врахуванням того, що відповідачу - брату позивачки після смерті матері мала залишитися квартира в АДРЕСА_1 , в якій він проживав, а позивачці зазначений житловий будинок.

З врахуванням такої волі матері та того, що житловий будинок по АДРЕСА_3 старий та потребує капітального ремонту або перебудови, позивачка зі згоди сусідів , власників квартири АДРЕСА_4 на прибудинковій території біля нього ще за життя матері розпочала будівництво нового житлового будинку, який на сьогодні закінчений, однак не може бути узаконений, оскільки мати позивачки померла, а успадкувати спірний будинок за заповітом позивачка не може, позаяк після смерті матері виявилося, що існує ще один заповіт на користь відповідача, посвідчений пізніше який за законом відміняє дію попереднього заповіту. Заповіт посвідчено 12 жовтня 2006 р. державним нотаріусом Сокальської державної нотаріальної контори Хома B.C.

Складаючи зазначений заповіт спадкодавець навряд чи розуміла, що він скасує складений нею попередній заповіт та що буде стосуватися житлового будинку по АДРЕСА_5 , який мав за її спадковою волею відійти позивачці.

Свою спадкову волю щодо відповідача ОСОБА_3 виконала ще за життя подарувавши йому належну їй та успадковану після смерті чоловіка 2/5 частини квартири в АДРЕСА_1 .

Після смерті матері позивачка незалежно від змісту заповіту успадкувала за законом 1/6 частину (обов`язкову частку) житлового будинку АДРЕСА_5 ,, отримавши 27 грудня 2016 року в Сокальській державній нотаріальній конторі Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 2-2248.

Відповідач по справі спадщину за заповітом після смерті матері не оформив, хоча вважається таким , що прийняв її, позаяк на день смерті матері був зареєстрований та проживав разом з нею в АДРЕСА_1 . Відтак 5/6 частин житлового будинку по АДРЕСА_6 залишаються зареєстрованими на покійну ОСОБА_5 , що перешкоджає позивачці здійснювати її право власності щодо своєї частини будинку та узаконення збудованого нею нового будинку.

Наскільки відомо позивачці відповідач не претендує на за начене майно, оскільки отримав все належне йому майно ще за життя матері, однак не може відмовитися від майна за заповітом на користь позивачки.

В силу ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, який на даний час вже минув після смерті матері, а в силу реєстрації разом з матір`ю на день її смерті відповідач вважається таким , що прийняв спадщину.

Відчужити в інший спосіб на користь позивачки 5/6 частин будинку також не можливо, позаяк для цього відповідачу необхідно отримати в нотаріальній конторі Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєструвати на своє ім`я право власності, а лише тоді відчужити частину будинку за цивільно- правовою угодою. Позаяк оформлення документів та в подальшому відчуження квартири позивачці тягне за собою для відповідача витрачання значних коштів,

які витрачати недоцільно через небажання відповідача оформляти спадщину в інший спосіб як у судовому порядку вирішити даний спір неможливо.

Оскільки, відповідачка не претендує на спадкове майно та не має наміру його оформляти на своє ім`я, позивачка як спадкоємець першої черги за законом щодо майна матері з метою збереження спадщини має намір успадкувати не успадковану частину будинку по АДРЕСА_5 та в подальшому узаконити збудований нею новий будинок, що знаходиться на прибудинковій території цього будинку

Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно, крім позивачки немає.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 прибула, позов підтримала частково, оскільки вона претендує на новий житловий будинок, який збудований поряд із старим житловим будинком, так як хоче узаконити новобудову і отримати частину земельної ділянки у власність. Вона фактично не претендує на визнання за нею права власності на 5/6 спірних частин старого житлового будинку по АДРЕСА_5 , а лише бажає отримати частину земельної дялянки на якій знаходиться новозбудований будинок. Позов вона подала в суд , оскільки їй так порадили , що вона може узаконити земельну дялянку та новозбудований житловий будинок.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 прибув та надав суду пояснення в якому заперечує проти задоволення позову, оскільки був складений заповіт в його користь на спірні частин житлового будинку по АДРЕСА_5 . На даний час він в оформляє в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 право власності на дане майно. В нього немає претензій до позивачки щодо узаконення нею новозбудованого житлового будинку і він не заперечує , щоб за позивачем була закріплена частина земельної ділянки.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити з наступних підстав:

Відповідно до ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельну ділянку, зокрема, на підставі прийняття спадщини.

Згідно п.1 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_3 дійсно являється матірю позивача по справі ОСОБА_6 .

Згідно до свідоцтва про Смерть вбачається, що мати позивача та відповідача ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено відповідний актовий запис №105 та видано свідоцтво серії НОМЕР_2 .

Відповідно до свідоцтва про Шлюб вбачається, що позивач після одруження змінила своє прізвище « ОСОБА_7 » на теперішнє « ОСОБА_8 ».

Згідно до Технічного паспорту на садибний житловий будинок виданого Червоноградським БЮРО технічної інвентаризації вбачається, що ОСОБА_1 являється власником 1/5 частини будинку що знаходиться в АДРЕСА_3 .

Відповідно до Заповіту від 12.10.2006 року ОСОБА_3 заповіла все своє майно та грошові вклади на момент смерті ОСОБА_2 .

Згідно до Заповіту від 20.06.2000 року ОСОБА_3 все своє майно де б воно не було і з чого би воно не складалось заповіла своїй дочці ОСОБА_1 .

На підставі вище наведеного суд приходить до висновку, що в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування слід відмовити, оскільки в судовому засіданні судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 претендує на новий житловий будинок, який збудований поряд із старим житловим будинком, так як хоче узаконити новобудову і отримати частину земельної ділянки у власність. Позивач фактично не претендує на визнання за нею права власності на 5/6 спірних частин старого житлового будинку по АДРЕСА_5 , а лише бажає отримати частину земельної дялянки у власність на якій знаходиться новозбудований будинок. На даний час Верховною радою України прийнято Закон України №3696 від 22.03.2018 року.

Тобто Верховна рада України прийняла закон, яким, подовжено термін прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва незначної складності, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, тобто прийняла так звану будівельну амністію.

Зокрема орган держархбудконтролю безоплатно протягом 10 робочих днів із дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об`єкти будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію:

збудовані в період із 05.08.1992 року до 09.04.2015 року індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 300 кв.м, а також господарські (присадибні) будівлі і споруди загальною площею до 300 кв.м.

Щодо визнання за позивачкою ОСОБА_1 права власності на спірне майно в порядку спадкування, то в позові слід відмовити, оскільки на спірних 4/5 частин житлового будинку був складений заповіт 12.10.2006 року ОСОБА_3 в користь відповідача ОСОБА_2 на спірні частини житлового будинку по АДРЕСА_5 . На даний час відповідач ОСОБА_2 оформляє у встановленому законом порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 право власності на дане майно. У відповідача ОСОБА_2 немає претензій до позивачки ОСОБА_1 щодо узаконення нею новозбудованого житлового будинку і він не заперечує , щоб за позивачем ОСОБА_1 була закріплена частина земельної ділянки та визнана на неї право власності .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 223, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд протягом 30 днів з дня проголошення.

Головуючий: О. А. Веремчук