АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/789/18 Доповідач - Ткач О.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2018 року м. Тернопіль

Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

Головуючої - Ткач О.І.

Суддів - Бершадська Г. В., Ходоровський М. В.,

за участі секретаря - Панькевич Т.І. , адвокатів Яремуся В.Д.,Василишин О.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 24 травня 2018 року, яке ухвалено суддею Черніцькою І.М., повний текст якого складено 01 червня 2018 року, у цивільній справі № 607/13954/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ПАТ "Кредобанк", ТзОВ "Факторингова компанія "Омега", треті особи - ОСОБА_6, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Гусак Роман Тадейович, Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради про визнання недійсними договору іпотеки, договорів купівлі-продажу за № 755 від 26.05.2016 року та за № 756 від 26.05.2016 року.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст та підстави позовних вимог.

1.2. 08.11.2018 року ОСОБА_3 звернулася із вищевказаним позовом.

1.3. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 15 січня 2007 між ТОВ "Нечипорук Транспорт Сервіс" та ВАТ "Кредобанк" укладено кредитний договір.

1.4. 17.01.2007 року, її чоловік ОСОБА_5 передав в іпотеку нерухоме майно, домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1.

1.5. Домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 набуто нею у шлюбі із ОСОБА_5

1.6. На день укладення договору іпотеки позивач перебувала в шлюбі із ОСОБА_5

1.7. Як дружина та співвласниця домоволодіння не надавала письмової згоди для укладення іпотечного договору.

1.8. Враховуючи відсутність її нотаріально посвідченої згоди як співвласника майна на укладення договору іпотеки, просить визнати недійсним іпотечний договір та як похідні, договори купівлі-продажу, які укладені між ТОВ "Факторингова компанія "Омега" та ОСОБА_6, предметом яких є ідеальні частини єдиного домоволодіння на АДРЕСА_1.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

2.1. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 24 травня 2018 року відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсними договору іпотеки, договорів купівлі-продажу за № 755 та № 756 від 26.05.2016 року.

2.2. Судове рішення мотивовано тим, що наведені позивачем аргументи про відсутність її письмової згоди на передачу в іпотеку спільно нажитого майна, при відсутності доводів щодо недобросовісності сторін іпотечного договору, законом не визначено як підставу недійсності правочину.

3. Короткий зміст апеляційної скарги.

3.1. В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

3.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не дав належної оцінки її доводам про те, що позивач як співвласник нерухомого майна, не надавала згоди на передачу майна в іпотеку:

до іпотечного договору її письмову згоду на укладення іпотечного договору не долучено;

в Державному нотаріальному архіві Тернопільської області відсутній оригінал заяви позивачки про згоду на передачу майна в іпотеку, оскільки його не надіслано на вимогу суду;

надана відповідачем суду першої інстанції копія заяви від імені ОСОБА_3 про надання згоди про передачу майна в іпотеку є підробленою, оскільки жодна сторона не надала оригіналу такої згоди.

3.3. Суд першої інстанції невірно оцінив аргументи, які наведені відповідачем стосовно існування її згоди на укладення іпотечного договору, оскільки долучена до справи ксерокопія заяви від імені ОСОБА_3 оформлена не на спеціальному бланку, що суперечить вимогам закону.

4. Аргументи учасників справи.

(1)

4.1. 14.08.2018 року на адресу апеляційного суду Тернопільської області надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3 від ТзОВ "Факторингова компанія "Омега".

4.2. ТзОВ "Факторингова компанія "Омега", вважає рішення Тернопільського міськрайонного суду від 24 травня 2018 року законним і обґрунтованим .

4.3. Відсутність згоди про передачу майна в іпотеку сама по собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного одним із подружжя без згоди другого з подружжя, недійсним, про що свідчить судова практика.

4.4. Позивачці було відомо про існування кредитного договору, що підтверджено нею в апеляційній скарзі.

4.5. Позивачка надавала згоду на передання нерухомого майна в іпотеку, що підтверджується копією її заяви та відповіддю із нотаріальної контори.

4.6. Будь яких спроб позивач не вчинила, щоб отримати з Державного нотаріального архіву Тернопільської області дублікат заяви - згоди на передачу об'єкту нерухомості в іпотеку.

4.7. Оформлення заяви про надання згоди на передання майна в іпотеку на спеціальному бланку та засвідчення справжності її підпису на згоді, чинне законодавство України не передбачало.

4.8. Вказана нотаріальна дія лише засвідчує справжність підпису особи, яка робить заяву. При вчиненні вказаної дії посвідчувальний напис нотаріус вчиняє на документі.

(2)

Позиція сторін в суді апеляційної інстанції

(А)

4.9. Представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав.

4.10. Представник позивача додатково пояснив, що апеляційна скарга підписана позивачкою, а позов до суду- її представником.

4.11. Позивач не намагалась дізнатись в Державному нотаріальному архіві стосовно документа, який приватним нотаріусом зареєстровано 15.01.2007 року за №428.

(Б)

4.12. Представник ТзОВ "Факторингова компанія "Омега"та ОСОБА_6 просить рішення залишити в силі.

4.13. Підтримує доводи, які викладені ТзОВ "Факторингова компанія "Омега" у відзиві.

4.14. Представник ТзОВ "Факторингова компанія "Омега" зазначила, що будь-яких порушень приватним нотаріусом не допущено при засвідченні 15.01.2007 року підпису позивача на заяві.

4.15. Наявність запису в реєстрі нотаріальних дій, про що стверджує долучена до справи відповідь з Державного нотаріального архіву, свідчить про вчинення дії з засвідчення підпису позивача.

4.16. Зворотнє не доведено позивачем.

4.17. Не долучення письмової заяви іншого з подружжя до договору іпотеки не може бути підставою для визнання його недійсним.

4.18. Виходячи з чинної судової практики позивач має право на грошову компенсацію належної їй частини майна.

4.19. В суді першої інстанції позивач відмовилась давати пояснення як свідок, хоча про це клопотав відповідач.

(В)

4.20. Представник третьої особи пояснила, що ОСОБА_6 є добросовісним набувачем домоволодіння в АДРЕСА_1, яке набув на підставі договорів купівлі - продажі.

5.Обставини справи.

5.1. З 27 жовтня 1984 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 52).

5.2. Титульним власником домоволодіння на АДРЕСА_1 є ОСОБА_5, що вбачається з свідоцтва про право власності від 20 серпня 2004 року (а.с. 155,156).

5.3. 15 січня 2007 року між ВАТ "Кредобанк", правонаступником якого є ПАТ "Кредобанк" та ТОВ "Нечипорук Транспорт Сервіс", в особі директора ОСОБА_5, укладено кредитний договір за №3/К, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 1000000,00 євро на придбання та сервісне обслуговування транспортного обладнання, із сплатою 12 процентів річних за користування коштами, із кінцевим терміном повернення кредиту до 13 січня 2012 року. (а.с. 100 - 102).

5.4. В наступному, термін дії кредитного договору продовжено до 14.01.2017 року, що вбачається з договорів про внесення доповнень до іпотечного договору ( а.с.103-104).

5.5. 17 січня 2007 року між банком та ОСОБА_5 на забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору, укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Денисюк І.Л., який зареєстровано в реєстрі за № 558, згідно якого ОСОБА_5 передав в іпотеку банку будинковолодіння по АДРЕСА_1. (а.с. 7,8).

5.6. Державний нотаріальний архів Тернопільської області листом № 257/01-14 повідомив, що заява ОСОБА_3, якою остання дає згоду на передачу в іпотеку нерухомого майна, яке знаходиться на АДРЕСА_1, посвідчена приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Денисюком І.Л. 15 січня 2007 року та зареєстрована за №428. Однак, дана заява не була долучена до договору іпотеки, а тому архів не може надати товариству запитувані документи (а.с. 144, 174).

5.7. 26 травня 2016 року між ТОВ "ФК "Омега" (до якого перейшло право вимоги за іпотечним договором від 17.01.2007 року) та ОСОБА_6 укладено два договори купівлі-продажу по 1/2 частини будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1.

5.8. Вказані договори посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гусак Р.Т., за реєстровим № 756 та №755 (а.с. 9-10).

Позиція апеляційного суду:

6.1.Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції:

6.2. Згідно до статті 367 ЦПК-"Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги."

6.3. Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

6.4. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

6.5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

6.6. Судове рішення вищевказаним вимогам відповідає виходячи з наступного.

6.7. Згідно статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

6.8. Сторонами справи не оспорюється факт приналежності позивачу та відповідачу ОСОБА_5 на праві спільної власності домоволодіння на АДРЕСА_1.

6.9. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

6.10. Зворотнє судом першої інстанції не встановлено.

6.11. Відповідно до вимог статті 578 ЦК України та статті 6 Закону "Про іпотеку" майно, що є у спільній власності, може бути передане в заставу (іпотеку) лише за згодою усіх співвласників.

6.12. Положеннями ч. 2 статті 369 ЦК України встановлено, що згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

6.13. Згідно до статті 48 Закону України "Про нотаріат", при посвідченні угод, засвідченні вірності копій документів і виписок з них, справжності підпису на документах, вірності перекладу документів з однієї мови на іншу, а також при посвідченні часу пред'явлення документа на відповідних документах вчиняються посвідчувальні написи.

6.14. Пунктом 261 чинної на час вчинення нотаріальної дії Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій, яка затверджена наказом Мінюсту України №20/5 від 03.03.2004 року ( надалі Інструкція), нотаріус, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчує факти, викладені у документі, а лише підтверджує, що підпис зроблений певною особою.

6.15. Пунктом 44 Інструкції визначено, що правочини щодо належного подружжю на праві спільної сумісної власності майна, які потребують обов'язкового нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також правочини щодо іншого цінного майна можуть бути посвідчені нотаріусом при наявності письмової згоди другого з подружжя. Справжність підпису на заяві другого з подружжя про згоду на укладення такої угоди повинна бути засвідчена в нотаріальному порядку.

6.16. Відповідно до пункту 99 Інструкції, договори про заставу спільного сумісного майна посвідчуються за правилами, викладеними в пунктах 44 і 45 цієї Інструкції.

6.17. Нотаріально посвідчувані угоди, а також заяви та інші документи підписуються у присутності нотаріуса чи іншої посадової особи, яка вчиняє нотаріальну дію.

6.18. Позивачем не надано суду будь-яких доказів які б поставили під сумнів відповідь Державного нотаріального архіву про наявність вчинення нотаріальної дії щодо посвідчення підпису ОСОБА_3 на заяві від 15.01.2007 року .

6.19. При цьому суд першої інстанції, аналізуючи в сукупності обставини справи, правомірно прийняв до уваги надану відповідачем ксерокопію заяви (а.с.67), реєстровий номер якої співпадає з номером, який вказано у відповіді Державного нотаріального архіву.

6.20. Не долучення вказаної заяви від 15.01.2007 року до договору іпотеки, який укладено тим же приватним нотаріусом 17.01.2007 року не обумовлено законом як підстава для визнання договору недійсним.

6.21. Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що законодавство не передбачає як підставу визнання правочину з відчуження спільного сумісного майна подружжя недійсним із за відсутності письмової згоди іншого з подружжя.

6.22. Укладення одним з подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо суд установить, що той з подружжя, хто уклав договір щодо спільного майна, та третя особа - контрагент за таким договором діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що той з подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя.

6.23. Позивач у своїй позовній заяві та в поясненнях суду не наводила аргументу щодо недобросовісності Банку як сторони іпотечного договору.

6.24. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про те, що законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя.

6.25. Вказаний висновок узгоджуються із правовою позицією викладеною Верховним Судом України від 22 лютого 2017 року у справі за № 6-17цс17 та постановою Верховного Суду у справі № 487/9384/14-ц від 18 квітня 2018 року, справі №757/9368/16-ц від 25.04.2018 року.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги:

(1) Щодо суті апеляційної скарги

7.1. Відповідно до статті 375 ЦПК України - "Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права."

7.2.Суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та залишає її без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду від 24 травня 2018 року- без змін.

(2). Щодо розподілу судових витрат.

7.3. Згідно до ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови, суд апеляційної інстанції повинен зазначити розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

7.4. Враховуючи те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, судові витрати, які понесені з перегляду справи в суді апеляційної інстанції покладаються на відповідача в межах суми ним понесеної.

Керуючись ст. ст. 141, 259, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 24 травня 2018 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на апелянта в межах суми нею понесеної.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 3 вересня 2018 року.

Головуюча О.І. Ткач

Судді : Г.В. Бершадська

М.В. Ходоровський