Ухвала

31 липня 2018 року

м. Київ

справа № 445/952/15-ц

провадження № 61-15553 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Львівської області від 22 серпня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, заінтересована особа Червонянська сільська рада Золочівського району Львівської області, звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що свідоцтво про право на спадщину, видане 07 серпня 1973 року нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Пілат О. Й., на ім'я спадкоємця ОСОБА_5, на житловий будинок в с. Червоне Золочівського району Львівської області за реєстром № 1954, фактично видане 07 серпня 1973 року нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Пілат О. Й., на ім'я спадкоємця ОСОБА_3, на житловий будинок в с. Червоне Золочівського району Львівської області за реєстром № 1954.

Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 09 липня 2015 року заяву ОСОБА_3 задоволено.

Встановлено факт про те, що свідоцтво про право на спадщину, видане 07 серпня 1973 року нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Пілат О. Й., на ім'я спадкоємця ОСОБА_5, на житловий будинок в с. Червоне Золочівського району Львівської області за реєстром № 1954, фактично видане

07 серпня 1973 року нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори

Пілат О. Й., на ім'я спадкоємця ОСОБА_3, на житловий будинок в

с. Червоне Золочівського району Львівської області за реєстром № 1954.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 11 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено, рішення Золочівського районного суду Львівської області від 09 липня 2015 року скасовано, заяву ОСОБА_3 залишено без розгляду.

19 липня 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1, яка є правонаступником ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Львівської області від 22 серпня 2017 року.

Крім того, 25 липня 2018 року до Верховного Суду надійшла друга касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Львівської області від 22 серпня 2017 року, разом з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

Ураховуючи те, що причиною пропуску строку на касаційне оскарження стало отримання повного тексту постанови апеляційного суду 26 червня 2018 року, клопотання про його поновлення підлягає задоволенню на підставі статей 127, 390 ЦПК України.

Вивчивши касаційні скарги та додані до них матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заявлені вимоги у даній справі стосуються встановлення факту належності правовстановлюючого документа ОСОБА_3

Ураховуючи, що справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1762,00*500=881 000,00) та не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, а тому є справою незначної складності.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від

07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням того, що касаційні скарги подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктами 1, 2 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, статтею 390, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Поновити представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження постанови Апеляційного суду Львівської області від

22 серпня 2017 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Львівської області від 22 серпня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик