Справа № 457/651/18
провадження №2/457/254/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 грудня 2018 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Марчука В.І.,

з участю секретаря Мазурик В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Трускавецького міського суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу. Позов мотивований тим, що 31 грудня 2010 року між ним та ОСОБА_2 ОСОБА_3 було укладено договір доручення, згідно з яким відповідач зобовязався придбати в його інтересах транспортний засіб. Проте зі сторони повіреного зобовязання так і не були виконані. Це стало підставою для звернення з усною вимогою до відповідача про повернення коштів. У звязку з відсутністю у відповідача грошової суми для повернення 06 жовтня 2015 року сторони погодили новий термін повернен ня коштів, а саме: до 06 жовтня 2017 року. Даний факт знаходить своє підтвердження у розписці ОСОБА_2 від 06 жовтня 2015 року, у якій він зазначає, що 15000 доларів США він отримав, проте своє зобовязання не виконав, тому зобовязується повернути отриманий аванс до 06 жовтня 2017 року включно. Проте, станом на сьогоднішній день грошові кошти в сумі 15 000 доларів так і не були повернуті. Станом на 19 липня 2018 року офіційний курс НБУ становить 2630,3338 за 100 доларів США. Отже, сума 15000 доларів США еквівалентна 394 550,07 гривень. Просить стягнути з відповідача зазначену суму.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_4 позов підтримав та просив задовольнити з наведених у ньому підстав.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи був повідомлений належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причини неявки.

За таких обставин суд вважає можливим розглядати справу у заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 280 ЦПК України.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази у їх сукупності, вважає, що позов слід задовольнити з огляду на наступне.

У судовому засіданні встановлено, що 31 грудня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір доручення, відповідно до п. 1.1 якого повірений зобовязується придбати в інтересах довірителя для нього транспортний засіб, що відповідає вимогам, визначеним у цьому договорі. Відповідно до п. 2.1.3. даного договору повірений зобовязаний невідкладно передати довірителю на його першу вимогу все отримане за угодою, укладеною на виконання даного доручення. При цьому, згідно з п.3.3. договору сторона, яка відмовляється від цього договору, зобовязана невідкладно повідомити іншу сторону про припинення договору та не пізніше 30 днів після цього повернути іншій стороні все, що було отримано від цієї сторони на виконання доручення за цим договором. Відповідно до п. 2.2.1 даного договору, довіритель зобовязаний видати повіреному кошти для вчинення дій, передбачених цим договором. Пунктом 2.4 укладеного між сторонами договору вказано, що на момент його підписання повірений отримав від довірителя аванс в сумі 15 000 (п'ятнадцять тисяч) доларів США, що засвідчено підписом ОСОБА_2

У ході розгляду справи було встановлено, що повірений взяті на себе зобов'язання не виконав. Вказаний факт підтверджується змістом власноруч написаної відповідачем розписки, де він зазначає, що станом на 06 жовтня 2015 року він не виконав своє зобовязання перед ОСОБА_1, а саме: не привіз автомобіль. У подальшому сторонами було погоджено інший строк повернення коштів відповідачем позивачеві. З розписки, яка знаходиться у матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_2 зобов'язується віддати ОСОБА_1 отриманий аванс в розмірі 15 000 доларів США до 06 жовтня 2017 року включно.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ст.1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

Згідно зі ст. 1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Відповідно до ч. 1 ст. 1004 ЦК України повірений зобов'язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. У цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим.

Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст.89 Цивільного процессуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу.

Як передбачено ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У ході розгляду справи встановлено, що повірений взяте на себе договором зобов'язання не виконав, кошти на здійснення покладеного на нього зобов'язання отримав (що підтверджується його підписом у тексті договору), однак отримані кошти довірителю не віддав, зобов'язавшись повернути отримані кошти у строк до 06 жовтня 2017 року, про що склав відповідну розписку. Таким чином, суд приходить до висновку про під ставність позовних вимог та вважає за необхідне задовольнити позов.

Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути сплачений позивачем при зверненні до суду з позовною заявою судовий збір у розмірі 3945,50 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 263-265, 268, 284-285 ЦПК України, с у д,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 15000 (п'ятнадцять тисяч) доларів, що станом на 19 липня 2018 року еквівалентно 394 550,07 грн. (триста девяносто чотири тисячі пятсот пятдесят гривень 7 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 3945,50 грн.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Трускавецький міський суд Львівської області до Апеляційного суду Львівської області.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: ОСОБА_5