Справа № 306/1283/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 грудня 2018 року м. Ужгород

Закарпатський апедяційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Готри Т.Ю. і Джуги С.Д.,

за участю секретаря Юрочко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Мукачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на рішення Свалявського районного суду від 16липня 2018 року (у складі судді Ганчак Л.Ф.) за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Мукачівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася у суд із цією заявою у червні 2018 р.

Просила встановити факт родинних відносин, а саме: що «ОСОБА_2», ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідною матір'ю «ОСОБА_3», ІНФОРМАЦІЯ_2, і «ОСОБА_4», ІНФОРМАЦІЯ_3, та встановити, що запис № 6 і № 7 у трудовій книжці на сторінці 6, 7, зроблений управлінням соціального захисту населення Свалявської РДА, належить їй - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заява мотивована тим, що з метою оформлення пенсії вона звернулася до Мукачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, де було виявлено розбіжність у написанні її прізвища у свідоцтвах про народження доньок.

Окрім того, в період з 31.10.2002 р. по 15.02.2007 р. вона перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення Свалявської РДА по догляду за пристарілим, що підтверджується, зокрема, записами в трудовій книжці про прийняття на облік (№ 6 від 31.10.2002 р.) і зняття із обліку (№ 7 від 15.02.2007 р.). Проте, згідно з даними персоніфікованого обліку до Пенсійного фонду органами соціального захисту населення подано індивідуальні дані лише за 2005-6 р. р. і за січень-лютий 2007 р., а з 31.10.2002 р. до 2005 р. відомості відсутні.

Рішенням Свалявського районного суду від 16 липня 2018 р. заяву задоволено: встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Встановлено факт належності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, записів № 6 та № 7 у трудовій книжці серії НОМЕР_1, зроблених управлінням соціального захисту населення Свалявської РДА.

У апеляційній скарзі Мукачівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області просить скасувати це рішення у частині задоволених вимог щодо встановлення факту належності ОСОБА_2 записів № 6 і № 7 у трудовій книжці серії НОМЕР_1, зроблених УСЗН Свалявської РДА, та в задоволенні заяви в цій частині відмовити. Узагальнені доводи скарги зводяться до того, що така вимога повинна розглядатись у порядку позовного провадження із викликом сторін у справі та з участю управлінням соціального захисту населення Свалявської РДА для надання доказів.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

У судове засідання учасники справи не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи були належно повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи ненадходило.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення в оскарженій частині - скасуванню, а заява - залишенню у цій частині без розгляду, з таких мотивів.

Згідно з положеннями ст. 367 ч.1, ч.4 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржено лише в частині щодо записів у трудовій книжці заявника, а тому апеляційному перегляду підлягає саме це питання.

Суд першої інстанції в цій частині виходив із того, що заявниця оформляє документи для призначення пенсії і невнесення органами соціального захисту населення Свалявської РДА індивідуальних даних персоніфікованого обліку щодо перебування ОСОБА_2 на обліку в управлінні як одержувач компенсаційної допомоги по догляду за особою похилого віку створює їй перешкоди та може впливати на розмір призначеної пенсії.

Апеляційний суд не погоджується із таким висновком через порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Так, згідно з вимогами ст.ст. 293 ч.1, ч.2 п.5, 315 ч.2, ч.4 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" судам роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_2 подала заяву про встановлення факту належності їй записів № 6 та № 7 у трудовій книжці серії НОМЕР_1, зроблених управлінням соціального захисту населення Свалявської РДА, для призначення їй пенсії.

Так, згідно з довідкою управління соціального захисту населення Свалявської РДА № 187/01-10 від 24.01.2018 р. ОСОБА_2 перебувала на обліку в управлінні як одержувач компенсаційної допомоги по догляду за особою похилого віку (ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4) за період з 31.10.2002 р. (відповідно до наказу № 335 від 31.10.2002 р.) по 15.02.2007 р. (відповідно до наказу № 50 від 15.02.2007 р.), яку було призначено згідно з постановою КМУ № 832 від 26.07.1996 р. «Про підвищення розмірів державної допомоги окремим категоріям громадян».

Разом із тим, як видно з Індивідуальних відомостей про застраховану особу та як стверджує сама заявниця, згідно з даними персоніфікованого обліку до Пенсійного фонду органами соціального захисту населення подано індивідуальні дані лише за 2005-2006 р. р. і за січень-лютий 2007 р., а з 31.10.2002 р. до 2005 р. відомості відсутні.

Тобто, вказаний (відсутній) період часу підлягає доказуванню із участю у справі управління соціального захисту населення Свалявської РДА, що виключає розгляд цього питання у порядку окремого провадження.

За таких обставин заявлена ОСОБА_2 із цього приводу вимога через наявність спору про право підлягає розгляду в порядку позовного провадження, а сама заява в цій частині - залишенню без розгляду.

Суд першої інстанції указаних положень закону не врахував, належним чином заяву не перевірив, підстав поданої заяви не з'ясував, а тому дійшов передчасного висновку про можливість розгляду спірного питання у порядку окремого провадження. При цьому суд узагалі не вказав, які норми процесуального та матеріального права підлягають застосуванню до спірного питання.

Мало того, вже сам висновок суду першої інстанції про те, що «невнесення органами соціального захисту населення Свалявської РДА індивідуальних даних персоніфікованого обліку щодо перебування ОСОБА_2 на обліку в управлінні як одержувач компенсаційної допомоги по догляду за особою похилого віку створює їй перешкоди та може впливати на розмір призначеної пенсії», суперечить суті окремого провадження, оскільки факт невнесення (рішення, дія або бездіяльність) як перешкода у здійсненні прав особи підлягає доказуванню з участю відповідних осібу загальному (позовному) порядку «a priori».

За приписами ст. 263 ч.1, 2, 5 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції (в оскарженій частині) не відповідає указаним вимогам.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги рішення суду в оскарженій частині належить скасувати, заяву в цій частині - залишити без розгляду, та водночас роз'яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах із урахуванням підсудності та юрисдикції.

Керуючись ст.ст. 293 ч.1, ч.2 п.5, 315 ч.2, ч.4, 376 ч.1 п.4, ч.2, 377 ч.1, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Мукачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області задовольнити частково.

2.Рішення Свалявського районного суду від 16 липня 2018 року в частині встановлення факту належності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, записів № 6 та № 7 у трудовій книжці серії НОМЕР_1, зроблених управлінням соціального захисту населення Свалявської РДА, скасувати.

3.Заяву ОСОБА_2 у цій частині залишити без розгляду.

4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

5.Повне судове рішення складено 26 грудня 2018 р.

Судді: