Ухвала

05 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 760/18282/14-ц

провадження № 61-47219ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на постанову Київського апеляційного суду від 18 жовтня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат Сторожик АнатолійВолодимирович, про поворот виконання заочного рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 22 листопада 2005 року у розмірі 60 960,89 грн.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду міста Києва

від 27 жовтня 2014 року (у складі судді Зінченка С. В.) позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 60 960,89 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 03 березня 2016 року (у складі колегії суддів: Поліщук Н. В., Білич І. М., Болотова Є. В.) заочне рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2017 року (у складі колегії суддів: Кадєтової О. В., Карпенко С. О., Кузнєцова В. О.) рішення Апеляційного суду міста Києва від 03 березня 2016 року залишено без змін.

У липні 2017 року ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат Сторожик А. В., звернувся до суду із заявою про поворот виконання заочного рішення Солом'янського районного суду міста Києва

від 27 жовтня 2014 року у вказані справі та просив стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 13 527,27 грн.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 07 червня

2018 року (у складі судді Усатової І. А.) у задоволенні заяви ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат Сторожик А. В., про поворот судового рішення відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду міста Києва від 18 жовтня

2018 року (у складі колегії суддів: Ратнікової В. М., Левенця Б. Б.,

Борисової О. В.) ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва

від 07 червня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким заяву ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат Сторожик А. В., про поворот судового рішення задоволено.

Допущено поворот виконання заочного рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У порядку повороту виконання судового рішення стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 13 527,27 грн, які були стягнуті на підставі заочного рішення Солом'янского районного суду міста Києва від 27 жовтня 2014 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

15 листопада 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

АТ КБ «ПриватБанк» на постанову Київського апеляційного суду

від 18 жовтня 2018 року, в якій скаржник просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і постановити нов. ухвалу про відмову у задоволенні заяви про поворот, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи

та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Предметом позову у цій даній справі є грошові кошти, які були стягнуті на підставі заочного рішення Солом'янського районного суду міста Києва

від 27 жовтня 2014 року, тобто ціна позову становить 13 527,27 грн, яка станом на 01 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762 грн х 100 = 176 200 грн).

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Вказівка в резолютивній частині постанови Київського апеляційного суду від 18 жовтня 2018 року про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для відкриття касаційного провадження Верховним Судом, оскільки оскаржувані рішення ухвалені у малозначній справі.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов'язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином

(Zubac v. Croatia (Зубак проти Хорватії), від 05 квітня 2018 року).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до вищенаведених приписів ЦПК України.

Крім того, судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судову рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на постанову Київського апеляційного суду від 18 жовтня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат Сторожик Анатолій Володимирович, про поворот виконання заочного рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостівідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська