Справа № 573/1091/18
Номер провадження 2/573/382/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді Терещенко О.І.,

з участю секретаря Кислої Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

03 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що йому на праві власності належить будинок №34-а по вул. Ватутіна в м. Білопілля Сумської області. У вказаному будинку з 28 листопада 2006 року зареєстрована його донька ОСОБА_3, яка фактично не проживає у будинку з 2008 року, за місцем реєстрації вона не зявляється, в добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку відмовляється. Її реєстрація в будинку порушує його права, як власника житла, користуватись, володіти та розпоряджатись своєю власністю. Тому позивач звернувся з даним позовом до суду та просив визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в його будинку.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання також не з'явилася, направила заяву про те, що позов визнає повністю, просила справу розглянути без її участі.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та за наявними в справі доказами.

Повно, всебічно та обєктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить будинок №34-а по вул. Ватутіна в м. Білопілля Сумської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 11 січня 2006 року (а. с. 5).

У належному позивачу на праві власності будинку зареєстрована, серед інших, його донька ОСОБА_3, відповідач по справі, що підтверджується копією будинкової книги та довідкою служби з державної реєстрації прав Білопільської міської ради Сумської області від 05 липня 2018 року №296 (а. с. 8-10, 14).

Як вбачається з довідки виконавчого комітету Білопільської міської ради Сумської області від 02 липня 2018 року ОСОБА_3 за адресою: м. Білопілля, вул. Ватутіна, буд. 34-а не проживає більше 10 років (а. с. 11).

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна).

У відповідності до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення будь-яких порушень права власності, вимагати усунення будь-яких перешкод з боку інших осіб, пов'язаних із здійсненням ним володіння, користування або розпорядження належним йому майном.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Вказаний вище закон є спеціальним актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 даного закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язана з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Обраний позивачем спосіб захисту свого права шляхом визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користуватись житловим приміщенням, не суперечить положенням статті 391 та ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_3 хоча і є донькою позивача, але не є власником або наймачем будинку, який належить на праві власності позивачу, в будинку не проживає з 2008 року.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин не проживає у спірному будинку понад один рік, її особистих речей в будинку немає, а тому ОСОБА_3 необхідно визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: Сумська область, м. Білопілля, вул. Ватутіна, буд. 34-А.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 704,80 грн. понесених та документально підтверджених судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: 41800, Сумська область, місто Білопілля, вулиця Ватутіна, будинок, 34-а) до ОСОБА_2 (зареєстрованої за адресою: 41800, Сумська область, місто Білопілля, вулиця Ватутіна, будинок, 34-а) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування будинком №34-а по вулиці Ватутіна в місті Білопіллі Сумської області.

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати в сумі 704 грн. 80 коп. на користь ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ЦПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя