Справа № 766/8252/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді Прохоренко В.В.,

секретар Красновського В.І,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором найму, зазначаючи, що 06.02.2017року між ним, як наймодавцем та відповідачем, як наймачем укладено договір про оплатне користування житлом, а саме: устаткованою меблями та побутовою технікою двокімнатною квартирою за адресою: АДРЕСА_1.

Пунктами 6.1, 6.2 договору передбачено, що місячна орендна плата без експлуатаційних та комунальних витрат становить 10 000,00грн, а пунктом 6.5 визначено, що у разі дострокового розірвання договору за ініціативою будь - якої сторони, раніше встановленого терміну у 12 місяців з дня підписання даного договору, сторона - ініціатор розірвання договору сплачує іншій стороні компенсацію в розмірі місячної орендної плати в сумі 10 000,00грн.

31.08.2017 року відповідач повідомила телефоном про дострокове розірвання договору та покинула орендоване приміщення без належного складання акта прийому - передачі орендованого приміщення.

01.09.2017року він надіслав на адресу відповідача претензію, та 01.10.2017року між ними укладено акт приймання - передачі.

31.10.2017 року, 04.12.2017 року він направляв на адресу відповідача претензію, для добровільного врегулювання спору, яка залишені без належного реагування.

З огляду на викладене просив стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на його користь суму штрафних санкцій (компенсацію) у розмірі місячної орендної плати за дострокове розірвання договору в сумі 10 000,00грн, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80грн.

Ухвалою суду від 23 травня 2018 року відкрито провадження та визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань від сторін про виклик надходило.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив, в якому вона заперечувала проти позову, зазначаючи, що позивач замовчує, що перед підписання договору найму 06.02.2017року вона передала йому особисто 10 000,00грн. в якості застави у разі пошкодження майна, відповідно до п.6.3 договору, і які повертається орендатору в момент підписання акта прийому - передачі об'єкта оренди із найму.

Отже, вимога позивача щодо штрафних санкцій у розмірі 10 000,00грн. не підлягає задоволенню, оскільки зазначена сума знаходиться в нього, що визнано ним в направленій на її ім'я 01.09.2017року претензії, і вона не заперечує, що сума застави - 10 000,00грн., сплачена нею при підписанні договору залишається у позивача, в якості компенсації (штрафних санкцій) за дострокове розірвання договору.

Про розірвання договору оренди вона особисто повідомила позивача по телефону 24.08.2017року, і вони домовилися, що сума 10 000,00грн., передана як застава буде врахована, як сума штрафних санкцій за дострокове розірвання договору та залишається у позивача.

Однак, 25.08.2017 року позивач зателефонував і повідомив, що у нього інша думка щодо розірвання договору і квартиру прийме на інших умовах, а потім перестав відповідати на її телефоні дзвінки.

Оскільки, її родина знайшла інше житло для проживання вона попередила позивача, що припиняє користуватися орендованим житлом і просила його з'явитися для отримання ключів та передачі йому об'єкта оренди, проте позивач відмовився приймати квартиру, вимагав додатково гроші в розмірі 10 000,00грн., при цьому відмовлявся повернути 10 000,00 грн. сплачених нею, як застава.

У зв'язку з відмовою позивача з'явитися до квартири, отримати ключі та скласти акт прийому - передачі вона змушена була, та з'ясувала, що власником орендованого житла є ОСОБА_3, і 18.09.2017 року направила на її ім'я лист - вимогу з'явитися для передачі квартири та ключів, а також повернути сплачену заставу в сумі 10 000,00грн, зазначаючи, що з часу її дзвінка про дострокове розірвання договору минуло 44 дні, і саме з вини позивача вона не може передати квартиру, тому твердження позивача щодо її відмови вирішити спір в добровільному порядку не відповідає дійсності.

Не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо судових витрат понесених на правничу допомогу, оскільки відсутній детальний розрахунок понесених витрат, у той час, як нею понесені витрати на правничу допомогу, що підтверджується укладеним договором, описом наданих послуг, у зв'язку з чим просить стягнути з позивача понесені нею судові витрати на правничу допомогу в сумі 3 000,00грн.

Дослідивши матеріалами справи, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше яка за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках( ч.1 ст.13 ЦПК України).

Судом установлено, що сторони перебувають у договірних/зобов'язальних правовідносинах.

Так, 06.02.2017року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір оренди квартири, за умовами якого позивач передав у строкове оплатне користування відповідачу двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, на строк із 06.02.2017року до 28.02.2018року.

Пунктами 6.1, 6.2 договору передбачено, що місячна орендна плата без експлуатаційних та комунальних витрат становить 10 000,00грн.

Згідно до пункту 6.3 при підписання договору наймач передає наймодавцю залогову суму в розмірі місячної орендної плати, яка повертається наймачу в момент підписання наймодавцем акта прийому - передачі об'єкта оренди із найму.

Пунктом 6.5 договору визначено, що у разі дострокового розірвання договору за ініціативою будь - якої сторони, раніше встановленого терміну у 12 місяців з дня підписання даного договору, сторона - ініціатор розірвання договору сплачує іншій стороні компенсацію в розмірі місячної орендної плати в сумі 10 000,00грн.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч.1 ст.759ЦК України)

Відповідно до ст.ст.6,627,629ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, згідно до ст. 628 цього Кодексу.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Як вбачається із наданої відповідачкою роздруківки SMS за телефоном НОМЕР_1 вона 26.08.2017року повторно повідомила позивача про дострокове розірвання договору найму та про необхідність передачі об'єкта оренди наймодавцеві.

Відповідно до претензії направленої на ім'я відповідача 01.09.2017року, позивач визнає, що відповідач повідомила його 24.08.2017року про розірвання договору, та зазначає, що згідно до п.6.5 за дострокове розірвання договору, до грошової компенсації буде зарахована сума наданого задатку за відсутності будь - яких спричинених наймодавцю матеріальних збитків, які можуть бути вирахувані із суму задатку, а також запропонував наймачу з'явитись саме, 01.10.2017року для передачі йому об'єкта оренди зі складанням акта прийому - передачі.

01.10.2017року між сторонами укладено акт прийому - передачі жилого приміщення за договором найму від 06.02.2017року.

Згідно до претензія від 31.10.2017року позивач, зазначав, що об'єкт оренди був повернутий за актом прийому - передачі 01.10.2017року, тому відповідач повинна сплатити компенсацію в розмірі місячної орендної плати, за дострокове розірвання договору, оскільки пунктом 4.4 договору найму, передбачено право наймача достроково розірвати договір, попередивши про це наймодавця за один місяць, а пунктом 5.9 договору визначено, що після закінчення строку дії даного договору чи в результаті його дострокового розірвання наймач передає об'єкт оренди в останній день оренди за актом прийому - передачі, який складає наймач і об'єкт оренди вважається повернутим із оренди з моменту підписання сторонами акту прийому - передачі.

Отже, матеріалами справи встановлено та не спростовано позивачем, що ОСОБА_2 про дострокове розірвання договір найму житла повідомила наймодавця 24.08.2017року, проте з вини наймодавця не мала можливості передати об'єкт оренди за актом приймання - передачі в останній день оренди тобто в серпні 2017року, а передала його у визначений наймодавцем строк - 01.10.2017року.

Визнається сторонами та підтверджується матеріалами справи, що отримана позивачем при підписані договору найму залогова суму в розмірі місячної орендної плати, яка підлягає поверненню наймачу в момент підписання наймодавцем акта прийому - передачі, залишилася у наймодавця, як компенсація за дострокове розірвання договору найму за ініціативою наймача.

Суд вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення додаткової компенсації в розмірі 10 000,00грн., оскільки за умовами договору грошова компенсацію підлягає сплаті лише у разі дострокового розірвання договору оренди, а не в разі попередження наймодавця про розірвання договору в строк, що є меншим одного місяця, передача наймодавцю об'єкта договору за актом приймання - передачі саме 01.10.2017року сталася не з вини наймача, а за визначеною наймодавцем датою, а на інші обставини позивач не посилався.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог,

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові на позивача.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. (правова позиція Верховного Суду, викладена у справі № 826/1216/16).

При подачі відзиву проти позову відповідач зазначала, що нею понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00грн, при цьому надала договір про надання юридичної допомоги, попередній розрахунок суми судових витрат та акт надання юридичних послуг.

За таких обставин, суд не находить підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на оплату послуг адвоката, оскільки стягненню підлягають понесені відповідачем та документально підтвердженні судові витрати, а на підтвердження понесених витрат на оплату послуг адвоката відповідач не надала належних доказів (квитанції, платіжного доручення) на підтвердження сплати нею 3000,00грн.

На підставі викладеного, ст. ст. 6, 526, 627-629, 759 ЦК України, керуючись ст. ст. 4-13, 19, 81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором найму, відмовити.

У стягненні з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу на користь ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Херсонської області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до для початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя В.В.Прохоренко