"12" жовтня 2018 р. Справа № 363/3686/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.10.2018 року м. Вишгород
Вишгородський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Котлярової І.Ю.
за участі секретаря Палій Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгород заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -
В провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія інвест-кредо», Державний реєстратор Міхачов ОСОБА_2 обласна філія Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» про визнання протиправними та скасування рішення, скасування державної реєстрації, визнання іпотечних правовідносин припиненими.
Згідно розяснень даних в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи дану заяву, суд бере до уваги характер спірних правовідносин, доводи та обґрунтування позову, подані докази та виходить з висунутих у цій справі позовних вимог, оскільки невжиття таких заходів може призвести до істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, що є підставою до забезпечення позову шляхом накладення заборони на вчинення відповідних дій.
З метою захисту прав, свобод і законних інтересів позивача та його неповнолітньої дитини до ухвалення рішення в цій справі слід вжити заходів для такого.
Підстав для обовязкового застосування зустрічного забезпечення в цьому випадку судом згідно ч. 3 ст. 154 ЦПК України не встановлено, оскільки позивач має зареєстроване в установленому законом порядку місце проживання на території України та порушує питання про відновлення свого порушеного права власності на нерухоме майно спірний житловий будинок та земельну ділянку.
Крім того, суд визнає слушними доводи позивача й про те, що забезпечення позову в цій справі не несе будь-яких потенціальних збитків для відповідача, коли заборона користуватися спірним майном в позасудовому порядку дає можливість позивачу та його неповнолітній дитині проживати у спірному будинку, який до вчинення оспорюваних дій належав йому на праві власності з 2011 року, реалізування позивачем таким чином своїх житлових та конституційних прав, а вказаний захід забезпечення позову направлений виключно на збереження існуючого «status-quo» між сторонами до ухвалення кінцевого рішення суду.
Для позивача та його неповнолітної дитини спірне майно є єдиним житлом, а тому для забезпечення балансу сил між сторонами під час розгляду справи слід вжити вказаних заходів забезпечення позову, як дотримання конституційних гарантій мати місце проживання.
Крім того, Європейський суд у своїх рішення зазначає, що ст. 8 Конвенції не обмежана житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. Житло це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То, чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме від наявності достатніх триваючих звязків з конкретним місцем проживання. Проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції, а тому наступне виселення її з відповідного житла є невиправданим втручанням в приватну сферу особи, порушенням права на повагу до житла.
Запропонований позивачем спосіб забезпечення позову суд вважає обґрунтованим та співмірним із вимогами позову, а доводи заяви про це слушними.
Відповідно до викладеного, та керуючись Конституцією України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», статтями 149-153 ЦПК України, суд,
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.
Заборонити будь-яким особам в позасудовому порядку вчиняти дії щодо користування, доступу та знаходження в будинку, що розташований за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Старі Петрівці, вул. Садова, 23.
Заборона в позасудовому порядку вчинення дії щодо користування, доступу та знаходження в будинку та на земельній ділянці за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Старі Петрівці, вул. Садова, 23 не може стосуватися ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню, оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її оголошення.

Суддя І.Ю. Котлярова