Ухвала

Іменем України

30 липня 2018 року

м. Київ

справа № 710/760/15-ц

провадження № 61-35962ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Кузнєцова В. О.,

розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 липня 2017 року у складі судді Васильківської Т. В. та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 11 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Гончар Н. і., ОСОБА_6, ОСОБА_7,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року ОСОБА_8 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_9 про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що з 14 листопада 1992 року по 05 травня 2015 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання сторони придбали автомобіль «Хонда Інтегра» 1987 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6, причіп легковий - «В» 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, автомобіль «Geely MR7151A» 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, автомобіль «Honda Civiс» 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3. Вищевказані транспорті засоби належать їй та ОСОБА_9 на праві спільної сумісної власності, оскільки це майно набуте за час шлюбу. Враховуючи викладене, позивач просила визнати за нею право власності на автомобіль «Honda Civiс» та причіп легковий - «В», а за відповідачем - на автомобілі «Хонда Інтегра» та «Geely MR7151A».

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 липня 2017 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_8 право особистої приватної власності на причіп легковий - «В», модель КРД 050100, 2009 року випуску, номер шасі НОМЕР_7, реєстраційний номер НОМЕР_4, та на автомобіль «Honda Civiс» 2009 року випуску, номер кузова НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_3. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 судові витрати на сплату судового збору та оплату експертного дослідження в сумі 1 671 грн 41 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що спірне майно, яке зареєстроване за ОСОБА_9,придбане в період перебування сторін у шлюбі. Відповідачем не надано будь-яких належних доказів на підтвердження того, що спірні автомобілі та причіп були придбані за його особисті кошти. Видача ОСОБА_9 довіреності на володіння, користування та розпорядження автомобілями «Хонда Інтегра» та «GEELY MR7151A» без належного укладення договору купівлі-продажу цих транспортних засобів не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортні засоби особою, яка цю довіреність отримала. Виходячи з презумпції рівності часток подружжя, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, і за позивачем слід визнати право власності на причіп легковий - «В» та автомобіль «Honda Civiс», сумарна вартість яких близька до половини вартості всього обсягу спірного майна. Позовні вимоги про визнання за відповідачем права власності на автомобілі «Хонда Інтегра» та «GEELY MR7151A» не підлягають задоволенню, оскільки права, свободи чи інтереси позивача в означеній частині не порушені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 21 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_9 відхилено. Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 липня 2017 року залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, особа, яка не брала участі у справі в суді першої інстанції, - ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу.

Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 11 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення. Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 липня 2018 року залишено без змін.

Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що доводи ОСОБА_9 щодо придбання за його особисті кошти майна, яке підлягало поділу між подружжям, уже було предметом розгляду судами першої та апеляційної інстанцій при перегляді рішення за його апеляційною скаргою і свого підтвердження не знайшли. Судом не встановлено порушення прав особи, яка не брала участі у справі в суді першої інстанції, - ОСОБА_4, оскільки рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 05 жовтня 2015 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Черкаської області від 13 лютого 2018 року, договір купівлі-продажу автомобіля «Honda Civiс», укладений 15 квітня 2015 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_4, визнаний недійсним і сторони повернуто в попередній стан.

У червні 2018 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 липня 2017 року та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 11 квітня 2018 року, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що автомобіль «Honda Civiс» був придбаний ОСОБА_4 та її чоловіком у подарунок їх сину ОСОБА_9, а тому є його особистою власністю. На підставі договору купівлі-продажу від 15 квітня 2015 року вищевказаний автомобіль належить ОСОБА_4, а тому її протиправно, без скасування правовстановлюючих документів, позбавлено права власності на цей транспортний засіб. Суди не з'ясували, за чиї кошти було набуте спірне майно, не дослідили вищевказаний договір купівлі-продажу та його істотні умови.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Судами встановлено, що з 14 листопада 1992 року по 05 травня 2015 року ОСОБА_8 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9

Під час перебування у шлюбі сторони придбали автомобіль «Хонда Інтегра» 1987 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6, причіп легковий - «В» 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, автомобіль «Geely MR7151A» 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, автомобіль «Honda Civiс» 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3. Спірне майно зареєстроване за відповідачем.

Відповідно до частини першої статті 69 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з частинами першою, другою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Частиною першою статті 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до пунктів 1-3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При цьому конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Встановивши, що ОСОБА_9 не надав належних доказів того, що кошти, які були витрачені на придбання спірного майна, є його особистими коштами, а також того, що на придбання автомобіля «Honda Civiс»ним були витрачені кошти, отримані від батьків, суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що спірне майно є спільною власністю подружжя, а тому підлягає поділу.

З огляду на викладене не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги про те, що автомобіль «Honda Civiс» був придбаний ОСОБА_4 та її чоловіком у подарунок їх сину ОСОБА_9, а тому є його особистою власністю.

Наведені у касаційній скарзі доводи про те, що автомобіль «Honda Civiс» належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 15 квітня 2015 року, судом апеляційної інстанції обґрунтовано відхилено з посиланням на те, що рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 05 жовтня 2015 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Черкаської області від 13 лютого 2018 року, договір купівлі-продажу автомобіля «Honda Civiс», укладений 15 квітня 2015 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_4, визнаний недійсним і сторони повернуто в попередній стан. Рішенням суду першої інстанції права ОСОБА_4 не порушенні.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 2 частини четвертої, частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 липня 2017 року та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 11 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про поділ спільного майна подружжя.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов