Провадження № 2/761/5691/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 листопада 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого:судді - Притули Н.Г.
за участю секретаря: Припутневич В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «БРІТІШ АВТО КЛАБ» до ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу -

ВСТАНОВИВ:

16.05.2018 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «БРІТІШ АВТО КЛАБ» (далі - ПрАТ «СК «БРІТІШ АВТО КЛАБ», позивач) звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, відповідач) про стягнення збитків в порядку регресу.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 16.11.2016 між ним (попереднє найменування ПрАТ «СК «Талісман Страхування») та відповідачем було укладено договір страхування № АК/0064580, відповідно до якого позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу (автомобіля марки «ГАЗ» д.р.н. 18477КТ) сплатити страхове відшкодування потерпілій стороні за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортного пригоди.

28.03.2017 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу та транспортного засобу «Хюндай» д.р.н. АА9819НТ, внаслідок чого транспортним засобам були завдані механічні пошкодження.

Оскільки відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, позивач здійснив відшкодування вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «Хюндай» д.р.н. АА9819НТ страховику потерпілої сторони - ПрАТ «СК «ВУСО» в розмірі 15 000,00 грн.

В той же час відповідачем не було надано позивачу повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, а також про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, тому позивач на підставі статей 993, 1166, 1187, 1191 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 27 Закону України «Про страхування», статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить суд стягнути з відповідача на його користь збитки в розмірі 15 000,00 грн., а також судовий збір в розмірі 1 762,00 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився. звернувся до суду із заявою в якій просить слухати справу в його відсутність та задовольнити заявлені вимоги.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовні вимоги до суду не надійшов.

Відповідно до ст.280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою представника позивача. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, як зазначено в заяві, тому суд ухвалив про заочний розгляд справи.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Перевіривши викладені у позовній заяві обставини та вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до статей 1, 17 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» єдиною формою внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору є страховий поліс. Внутрішні договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності укладаються строком на один рік.

Як встановлено судом, що 16.11.2016 між позивачем та відповідачем було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом №АК/0064580 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За цим договором забезпеченим транспортним засобом є транспортний засіб тип: ВЗ, номерний знак: 18477 КТ; марка, модель: ГАЗ 33023, номер кузова, шасі, рами: ХТН1897, населений пункт місця реєстрації: Київ.

Строк дії полісу з 00 год. 00 хв. 20.11.2016 до 19.11.2017 включно.

Судом встановлено, що 28.03.2017 о 18 год. 30 хв. по вул. Вавілових, 20/13 в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_3, який керував автомобілем НОМЕР_1 та транспортного засобу «Хюндай» д.р.н. НОМЕР_2 під управлінням ОСОБА_4 Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Хюндай» д.р.н. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження.

Отже, страховий випадок за участю забезпеченого транспортного засобу відбувся під час дії договору страхування, укладеного між позивачем та відповідачем у формі полісу № АК/0064580 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Дорожньо-транспортна пригода відбулась в результаті порушення відповідачем пункту 10.9 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.05.2017 по справі № 761/11968/17, відповідно до якої відповідача визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до частини 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як передбачено пунктом 1 частини 2 статті 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до договору від 28.12.2016 № 3-00 потерпілим ОСОБА_4 було застраховано транспортний засіб «Хюндай» д.р.н. НОМЕР_2 у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ВУСО» на випадок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася внаслідок зіткнення (контакту) застрахованого транспортного засобу з іншими транспортним засобом - учасником, яке сталося з вини водія іншого транспортного засобу.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» подію, яка відбулась 28.03.2017 року визнала страховою подією та 18.04.2017 здійснило виплату потерпілому ОСОБА_4 страхового відшкодування в розмірі 15 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 18.04.2017 № 7919.

У відповідності до частини 1 статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За умовами пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Положення статей 9, 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Регресною вимогою від 03.05.2018 № 3399 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» звернулось до позивача на підставі статей 993, 1188, 1191 ЦК України з проханням відшкодувати понесені нею збитки в розмірі 15 000,00 грн.

24.05.2017 позивачем складено Страховий акт № 17010101 (розпорядження на виплату), яким прийнято рішення про виплату відшкодування збитків на підставі умов договору страхування (поліс) № АК/0064580 від 16.11.2016 в розмірі 15 000,00 грн. Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «ВУСО».

30.05.2017 платіжним дорученням №839 позивачем перераховано Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «ВУСО» суму в розмірі 15 000,00 грн.

Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування з договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено виключний перелік випадків, за яких страховик після виплати страхового відшкодування має право звернутись до страхувальника з регрес ним позовом.

Так, відповідно до підпідпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього закону.

Із унесенням змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» від 17.02.2011 №3045-VI до статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обов'язків учасників дорожньо-транспортної пригоди, у зв'язку із чим обов'язок ужиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди було викладено вже в підпункт 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 цього закону. Проте, вказані зміни щодо нумерації зазначеного підпункту до підпідпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди, внесено не було.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду установленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон і свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Отже, відповідач зобов'язаний був невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки дорожньо-транспортна пригода відбулась 28.03.2017, відповідач мав надати позивачу письмове повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду не пізніше 31.03.2017.

Як встановлено судом, відповідачем не було виконано свій обов'язок щодо повідомлення позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди, а відтак оскільки на момент виникнення дорожньо-транспортної пригоди відповідальність відповідача була застрахована в силу статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статей 993, 1191 ЦК України у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

У відповідності до платіжного доручення №2290 від 26.04.2018 року позивачем за подання відповідного позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 1 762,00 грн., а відтак останній підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 6, 9, 22, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 22, 979, 988, 993, 1166, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78,79,80, 81, 223, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «БРІТІШ АВТО КЛАБ» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Кирилівська, 39, ) до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_3, видний 25.10.1996 Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві) про відшкодування збитків в порядку регресу - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «БРІТІШ АВТО КЛАБ» страхове відшкодування в розмірі 15 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1 762,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Г. Притула