Ухвала

Іменем України

19 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 752/22882/17

провадження № 61-47342ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І.М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С.,

Сімоненко В. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_5, на постанову Апеляційного суду міста Києва від 20 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, Публічного акціонерного товариства акціонерного комерційного банку «Аркада» про визнання правочину недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_7, Публічного акціонерного товариства акціонерного комерційного банку «Аркада» (далі - ПАТ АКБ «Аркада) про визнання правочину недійсним.

Позовна заява мотивована тим, що 16 червня 2016 року між

ОСОБА_4 та ОСОБА_6 укладено шлюб. До реєстрації шлюбу, починаючи з вересня 2014 року, подружжя проживало однією сім'єю без реєстрації шлюбу у квартирі АДРЕСА_1.

На момент звернення до суду шлюбні відносини припинені і у провадженні Дарницького районного суду міста Києва знаходиться справа за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна подружжя.

11 липня 2017 року між ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ПАТ АКБ «Аркада» укладений договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ОСОБА_4 відступив ОСОБА_7 право вимоги за договором про участь у Фонді фінансування будівництва (далі - ФФБ)

від 16 березня 2016 року, предметом якого є об'єкт інвестування - квартира у будинку АДРЕСА_2.

Також позивач вказувала, що квартира у будинку АДРЕСА_2, яка є предметом поділу і набута за час перебування у шлюбних відносинах, відчужена 06 листопада 2017 року на користь іншої особи.

Посилаючись на те, що договір про участь у ФФБ від 16 березня 2016 року укладений без згоди позивача і стосується майна, яке набуте за час перебування у шлюбних відносинах, ОСОБА_6 просила суд визнати вказаний договір недійсним.

У ході підготовчого провадження ОСОБА_4 подав клопотання про зупинення провадження у справі.

Заява мотивована тим, що у провадженні Дарницького районного суду міста Києва перебуває справа № 753/16144/17 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ майна подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя.

Посилаючись на те, що вирішення справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ПАТ АКБ «Аркада» про визнання правочину недійсним неможливе до розгляду справи № 753/16144/17, ОСОБА_4 просив суд задовольнити клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 16 травня 2018 року клопотання ОСОБА_4 про зупинення провадження у справі задоволено. Провадження у справі зупинено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що неможливо розглянути справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ПАТ АКБ «Аркада» про визнання правочину недійсним до набрання законної сили рішення Дарницького районного суду міста Києва у справі

№ 753/16144/17 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ майна подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя, оскільки обставини, які будуть встановлені при розгляді справи, що знаходиться в провадженні Дарницького районного суду міста Києва мають істотне значення для розгляду справи про визнання правочину недійсним і від її вирішення залежить доведеність права позивача на звернення до суду з даним позовом.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 20 вересня 2018 року ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 16 травня 2018 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що в даному конкретному випадку не вбачається необхідність зупинення провадження з підстав, передбачених пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України, до набрання законної сили судовим рішенням Дарницького районного суду міста Києва у справі № 753/16144/17 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ майна подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якого діє адвокат

ОСОБА_5,просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд розглянув апеляційну скаргу скаржника без повідомлення його про дату і час розгляду справи, у зв'язку з чим порушив його конституційне право на судовий захист.

Також у касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_5, порушує клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст постанови Апеляційного суду міста Києва від 20 вересня 2018 року отримано 22 жовтня 2018 року, що підтверджується копією довідкового листа до справи, з якого вбачається, що копія ухвали та постанови видана представнику відповідача.

Відповідно до частин другої, третьої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, наявні підстави для його поновлення.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, усправі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також

у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити

у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Апеляційний суд установив, що у провадженні Дарницького районного суду міста Києва знаходиться справа № 753/16144/17 за позовом

ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ майна подружжя; за зустрічним позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та направляючи справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що обставини, які є підставою позову ОСОБА_6 про визнання правочину недійсним, не є предметом дослідження у справі про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділу майна подружжя, який розглядається Дарницьким судом міста Києва.

Встановивши, що ОСОБА_6 та ОСОБА_9 уклали шлюб 16 червня 2016 року, тобто, відступлення права вимоги за договором про участь у ФФБ від 16 березня 2016 року відбулося під час шлюбу, та врахувавши, що необхідність зупинення провадження з підстав, передбачених пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України, до набрання законної сили судовим рішенням Дарницького районного суду міста Києва у справі № 753/16144/17 відсутня, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд розглянув апеляційну скаргу скаржника без повідомлення його про дату і час розгляду справи, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, враховуючи ту обставину, що апеляційним судом скасовано ухвалу суду першої інстанції і направлено справу для продовження розгляду по суті, касаційна скарга не вбачає порушень норм процесуального права, які призвели до ухвалення незаконного рішення (частина друга

статті 412 ЦПК України).

Згідно з частиною першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність рішення не впливають, в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтею 390, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_4, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_5, про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.

Поновити ОСОБА_4, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_5, строк на касаційне оскарження постанови Апеляційного суду міста Києва від 20 вересня 2018 року.

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, Публічного акціонерного товариства акціонерного комерційного банку «Аркада» про визнання правочину недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_5, на постанову Апеляційного суду міста Києва

від 20 вересня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В. С. Висоцька

В. М. Сімоненко