Постанова

Іменем України

26 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 362/6371/15-ц

провадження № 61-34369св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»,

представники позивача: Нарапович Оксана Дмитрівна, Приходько Людмила Аркадіївна, Тарасенков ВікторВолодимирович, Левченко Вікторія Ігорівна, Шумейко Павло Миколайович, ТкаченкоКостянтин Вікторович,

відповідач - ОСОБА_10,

представники відповідача: ОСОБА_11, ОСОБА_12,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області у складі судді Орди О. О. від 24 січня 2017 року та рішення апеляційного суду Київської області у складі колегії суддів: Іванової І. В., Білоконь О. В., Гуля В. В. від 23 травня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_10 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 30 липня 2007 року між банком та ОСОБА_10 було укладено кредитний договір № 06/2581к-07, відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 195 000,00 доларів США строком до 29 липня 2037 року зі сплатою 11,95 % річних за користування кредитом.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 31 липня 2012 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_10 і ОСОБА_13 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за цим кредитним договором у розмірі 283 532,06 доларів США, що еквівалентно 2 264 003 грн 51 коп. (тіло кредиту, нараховані включно до 10 квітня 2012 року відсотки та пеня), у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_10 і ОСОБА_13 відмовлено.

Уточнивши позовні вимоги та посилаючись на те, що станом на день звернення до суду із цим позовом заборгованість за кредитним договором не погашена, рішення суду не виконано, банк остаточно просив стягнути з ОСОБА_10 заборгованість за кредитним договором у розмірі 101 309, 47 доларів США, яка складається із заборгованості за відсотками - 63 316,45 доларів США та пені - 37 993,02 доларів США.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2017 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 20 лютого 2017 року про виправлення описки, у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що у зв'язку із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора припинилися правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, щодо сплати відсотків за цим договором, а тому відсутні правові підстави для задоволення вимог банку в цій частині. Відмовляючи у позові в частині стягнення пені, суд виходив з того, що пеня обчислена позивачем в доларах США, проте чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, а тому пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 23 травня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Універсал Банк» задоволено частково, рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено з інших підстав.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позову з інших підстав, виходив з того, що направивши вимогу про дострокове стягнення кредиту банк змінив строк виконання зобов'язань за договором, і такий строк настав 07 серпня 2009 року, що встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, проте з цим позовом про стягнення відсотків та пені банк звернувся лише у вересні 2015 року та вимог щодо застосування положень статті 625 ЦК України позивач не заявляв.

У червні 2017 року ПАТ «Універсал Банк» подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Відзив до суду не надходив.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Суд установив, що 30 липня 2007 року ОСОБА_10 отримала у відкритого акціонерного товариства «Банк Універсальний» (далі - ВАТ «Банк Універсальний»), правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», кредит в розмірі 195 000,00 доларів США зі сплатою 11,95 % річних строком до 29 липня 2037 року.

У забезпечення виконання цих зобов'язань 31 липня 2007 року між банком та ОСОБА_10 укладено договір іпотеки, за яким остання передала в іпотеку житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться на АДРЕСА_1. Цього ж дня між банком та ОСОБА_13 укладено договір поруки.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 31 липня 2012 року, позов ПАТ «Універсал Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_10 і ОСОБА_13 на користь банку заборгованість за кредитним договором від 30 липня 2007 року у розмірі 283 532,06 доларів США, що еквівалентно 2 264 003 грн 51 коп. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_10 і ОСОБА_13 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 грудня 2012 року рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 31 липня 2012 року у частині вирішення первинного позову про стягнення боргу з поручителя ОСОБА_13 та в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_13 до ПАТ «Універсал Банк» скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 серпня 2013 року у задоволенні первинного позову ПАТ «Універсал Банк» до поручителя ОСОБА_13 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_13 задоволено. Визнано припиненим договір поруки від 31 липня 2007 року, укладений між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_13.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 17 березня 2017 року рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 серпня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк» до поручителя ОСОБА_13 про стягнення заборгованості відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_13 задоволено. Визнано припиненим договір поруки від 31 липня 2007 року № 06/2581дп-07, укладений між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_13.

З мотивувальної частини вказаного рішення вбачається, що направивши вимогу про дострокове стягнення кредиту, банк змінив строк виконання зобов'язань за договором. Оскільки вимога банку про повергнення кредиту в повному обсязі та у разі невиконання вимог банку настання строку погашення кредиту на тридцять перший день з моменту отримання цієї вимоги, була отримана ОСОБА_10 02 червня 2009 року, тому строк виконання зобов'язань за кредитним договором настав 07 серпня 2009 року.

Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України 2004 року обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Обґрунтовуючи позов, банк посилався на те, що станом на 25 серпня 2015 року заборгованість за кредитним договором не погашена, рішення суду не виконано, а тому просив стягнути з ОСОБА_10 заборгованість за кредитним договором за період з 25 серпня 2012 року по 25 серпня 2015 року у розмірі 101 309, 47 доларів США, яка складається із заборгованості за відсотками - 63 316,45 доларів США та пені - 37 993,02 доларів США.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статей 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Умовами спірного кредитного договору встановлено щомісячну сплату процентів за кредитом у розмірі 11,95 % річних на суму залишку заборгованості за кредитним договором, який наданий до 29 липня 2037 року.

Суд апеляційної інстанції встановив, що ПАТ «Універсал Банк» використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, звернувшись до відповідачів з досудовою вимогою, а тому строк виконання зобов'язань за кредитним договором настав 07 серпня 2009 року.

Колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновком апеляційного суду, що такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Саме такі висновки містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18).

Разом з тим помилкове посилання апеляційного суду на пропуск позивачем позовної давності для пред'явлення вимог до боржника про стягнення процентів та пені не впливає на правильність вирішення спору по суті.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Київської області від 23 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:В. М. Коротун
В. П. Курило