Постанова

Іменем України

20 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 369/5424/16-ц

провадження № 61-22876св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Київобленерго»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 22 лютого 2017 року у складі судді Верланова С. М.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Київобленерго» (далі - ПАТ «Київобленерго») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення коштів та просило стягнути з відповідача на свою користь вартість електричної енергії, яка необлікована внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, у розмірі 35 463,04 грн.

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Київобленерго» про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, в якому просила визнати безпідставним нарахування позивачем заборгованості у розмірі 35 462,00 грн, оскільки таке нарахування суперечить вимогам Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, затвердженої постановою НКРЕ від 04 травня 2006 року № 562, визнати відсутність належним чином оформлених договірних відносин між сторонами у справі, зобов'язати ПАТ «Київобленерго» укласти із нею типовий договір про користування електричною енергією, визнати незаконним застосування тарифів, що діяли до 01 квітня 2015 року при врахуванні їй вартості необлікованої електричної енергії у період із 30 травня 2015 року, визнати протиправним та скасувати строк порушення тривалістю 272 дні, замість не більш як кількості днів за шість місяців, зобов'язати ПАТ «Київобленерго» скасувати зайві нарахування з користування електричною енергією, які затверджені протоколами від 17 березня 2016 року № 0228 та від 30 березня 2016 року № 0153, визнати відсутність у неї заборгованості за спожиту електричну енергію відповідно до оплачених рахунків за період із червня 2015 року по лютий 2016 року, визнати незаконним перенесення приладу обліку (лічильника) електричної енергії за межі об'єкта споживача, зобов'язати ПАТ «Київобленерго» перенести прилад обліку електричної енергії у взаємно погоджене місце на території балансової належності споживача ОСОБА_4, стягнути з ПАТ «Київобленерго» завдану їй моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 січня 2017 року у задоволенні позову ПАТ «Київобленерго» відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволений частково. Зобов'язано ПАТ «Київобленерго» перенести прилад обліку електричної енергії у взаємно погоджене місце на території балансової належності споживача з дотримання норм чинного законодавства та проектно-технічної документації.

Не погоджуючись із рішення суду першої інстанції, ПАТ «Київобленерго» оскаржило його в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 31 січня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Київобленерго» залишено без руху та надано строк для усунення недоліків скарги, а саме доплатити судовий збір у розмірі 5 819,00 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 22 лютого 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Київобленерго» визнано неподаною та повернуто.

Визнаючи неподаною та повертаючи апеляційну скаргу ПАТ «Київобленерго», суд апеляційної інстанції виходив із того, що у визначений судом строк заявник не виконав вимоги ухвали та не усунув недоліки апеляційної скарги.

У березні 2017 року ПАТ «Київобленерго» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 22 лютого 2017 року, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що оскаржувана ухвала порушує право заявника на апеляційне оскарження рішення суду. Ухвала Апеляційного суду Київської області від 31 січня 207 року, якою апеляційну скаргу ПАТ «Київобленерго» залишено без руху отримана останнім лише 22 лютого 2017 року, а не 08 лютого 2017 року, як зазначив суд апеляційної інстанції. Крім того, ухвала про залишення апеляційної скарги без руху направлена на адресу Ірпінського РП ПАТ «Київобленерго», а не за юридичною адресою, як зазначено в апеляційній скарзі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано справу та надано строк для подачі заперечень.

У червні 2017 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ цивільну справу передано Верховному Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки її постановлено з додержанням норм процесуального права. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ЦПК України (у редакції на час її постановлення) щодо законності та обґрунтованості.

Судом установлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 січня 2017 року у задоволенні позову ПАТ «Київобленерго» відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволений частково. Зобов'язано ПАТ «Київобленерго» перенести прилад обліку електричної енергії у взаємно погоджене місце на території балансової належності споживача з дотримання норм чинного законодавства та проектно-технічної документації.

Не погоджуючись із рішення суду першої інстанції, ПАТ «Київобленерго» оскаржило його в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 31 січня 207 року апеляційну скаргу ПАТ «Київобленерго» залишено без руху та надано строк для усунення недоліків скарги, а саме доплатити судовий збір у розмірі 5 819,00 грн.

У поданій апеляційній скарзі представник зазначив поштову адресу ПАТ «Київобленерго»: вул. Другий Північний тупик, 2, м. Ірпінь, 08201.

Ухвала Апеляційного суду Київської області від 31 січня 207 року про залишення апеляційної скарги ПАТ «Київобленерго» без руху направлена за зазначеною в апеляційній скарзі поштовою адресою.

Згідно із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення представник ПАТ «Київобленерго» отримав ухвалу Апеляційного суду Київської області від 31 січня 2017 року про залишення апеляційної скарги без руху 08 лютого 2017 року.

Відповідно до частини другої статті 297 ЦПК України 2004 року до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 121 ЦПК України 2004 року якщо позивач у встановлений судом строк не виконає вимоги, визначені статтями 119, 120 ЦПК України, не сплатить суму судового збору і не усуне недоліки позовної заяви, то позовна заява вважається неподаною і підлягає поверненню позивачеві.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 31 січня 207 року апеляційну скаргу ПАТ «Київобленерго» залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків протягом п'яти днів із дня отримання ухвали, в іншому випадку апеляційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Копію зазначеної ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху ПАТ «Київобленерго» отримало 08 лютого 2017 року, однак у визначений судом строк вимоги ухвали не виконало, недоліки скарги не усунуло.

Враховуючи викладене, постановляючи ухвалу про визнання неподаною та повернення апеляційної скарги ПАТ «Київобленерго», суд апеляційної інстанції правильно виходив із того, що заявник не усунув недоліки поданої ним апеляційної скарги у встановлений в ухвалі строк.

Елементом права на справедливий судовий розгляд є право на доступ до суду. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це право не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу до суду потребує регулювання з боку держави. Для такого регулювання Держави-учасниці Конвенції мають певну свободу розсуду, але застосовані ними обмеження не повинні звужувати чи не применшувати можливості доступу до суду в такий спосіб або настільки, що нівелюється сама сутність цього права (mutatis mutandis рішення у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс ІІ проти Німеччини» («Prince Hans-Adam II Of Liechtenstein v. Germany») від 12 липня 2001 року, заява № 42527/98, § 44).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

Установивши, що ПАТ «Київобленерго» у встановлений судом строк не усунуло недоліки апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов правильного висновку про визнання її неподаною та повернення заявнику.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала Апеляційного суду Київської області від 31 січня 207 року про залишення без руху апеляційної скарги отримана ПАТ «Київобленерго» лише 22 лютого 2017 року, а не 08 лютого 2017 року, як зазначив суд апеляційної інстанції, не заслуговують на увагу, оскільки це спростовується матеріалами справи, а саме повідомленням про вручення поштового відправлення.

Доводи касаційної скарги про те, що ухвала про залишення апеляційної скарги без руху направлена на адресу Ірпінського РП ПАТ «Київобленерго», а не за юридичною адресою, як зазначено в апеляційній скарзі, а тому копія зазначеної ухвали отримана заявником 22 лютого 2017 року, також не заслуговують на увагу, оскільки зазначена ухвала суду про залишення апеляційної скарги без руху направлена за адресою зазначеною заявником в апеляційній скарзі, як поштова адреса, а тому у суду не було підстав направляти копію ухвали за юридичною адресою місцезнаходження заявника.

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 22 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак
С. О. Погрібний Г. І. Усик