АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________________________
Справа №796/148/2018
Провадження № 6/796/95/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 серпня 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

при секретарі Іванову В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву Кредитної спілки «ОЩАДНА КАСА» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Арбітражна палата» від 4 грудня 2017 року (третейський суддя Кір'яков Д.В.) у справі за позовом Кредитної спілки «ОЩАДНА КАСА» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором,

встановив:

у березні 2018р. заявник звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Арбітражна палата» від 4 грудня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «ОЩАДНА КАСА» боргу за договором в сумі 78 110грн 88коп. та третейського збору у розмірі 781грн 11коп.

Мотивуючи свої вимоги, заявник посилався на те, що боржником у добровільному порядку рішення третейського суду не виконується.

Кредитна спілка «ОЩАДНА КАСА», будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду заяви (с.с.17, 21, 25), тричі у судове засідання свого представника не направила, тому відповідно до ч. 1 ст. 485 ЦПК України суд розглянув заяву у її відсутність.

ОСОБА_1 про день та час розгляду заяви тричі повідомлялася за місцем реєстрації, яке зазначено у заяві (с.с.20, 22, 26), однак судові повістки-повідомлення повернуті до суду без вручення з відміткою листоноші «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси, або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Таким чином, апеляційним судом виконані вимоги ЦПК України про належне повідомлення боржника про день та час розгляду заяви, однак без поважних причин боржник судові повістки-повідомлення не отримує, на повідомлення листоноші за поштовими відправленнями не з'являлася, що підтверджується відмітками на конвертах, що свідчить про недобросовісну процесуальну поведінку боржника, тому суд вирішив за можливе провести судовий розгляд у її відсутність.

Суд, вивчивши матеріали справи та доводи заяви, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З наданих суду документів встановлено, що 14 жовтня 2013р. між Кредитною спілкою «ОЩАДНА КАСА» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 2, за умовами якого кредитна спілка зобов'язалася надати позичальнику кредит у сумі 21 200грн на строк з 14 жовтня 2013р. по 14 квітня 2015р., які остання зобов'язалася повернути та сплатити проценти за користування кредитними коштами.

Пунктом 7.1. кредитного договору сторони визначили, що у разі виникнення спору у зв'язку із укладенням, виконанням та/або розірванням цього договору, сторони передають його на вирішення до постійно діючого третейського суду при Асоціації «Арбітражна палата» у відповідності до його регламенту.

Рішенням постійно діючого третейського суду при Асоціації «Арбітражна палата» від 4 грудня 2017 року стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «ОЩАДНА КАСА» борг за договором у сумі 78 110грн 88коп. та третейський збір у сумі 781грн 11коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 483 ЦПК України питання видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду.

Постійно діючим третейським судом при Асоціації «Арбітражна палата» рішення від 4 грудня 2017 року прийнято на користь Кредитної спілки «ОЩАДНА КАСА», а відтак заявник є належним.

Статтею 486 ЦПК України визначені підстави відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, зокрема, якщо справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону (пункт 2).

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

За частиною першою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відмежування цивільних правовідносин за участю споживачів від правовідносин з іншими суб'єктами здійснюється на підставі визначення правової форми їх участі в конкретних правовідносинах. А тому, незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України у справі №

6-1716цс15.

ОСОБА_2 є споживачем послуг кредитної спілки, спір виник щодо заборгованості за споживчим кредитом, тому третейському суду в силу положень пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча.

Враховуючи викладене, заява Кредитної спілки «ОЩАДНА КАСА» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 485-487 ЦПК України, суд

ухвалив:

відмовити Кредитній спілці «ОЩАДНА КАСА» у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Арбітражна палата» від 4 грудня 2017 року у справі за позовом Кредитної спілки «ОЩАДНА КАСА» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 1 серпня 2018 року.

Суддя