Справа № 667/1204/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді Прохоренко В.В.,

секретар Красновський В.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку загального провадження цивільну справу за позовом Міського комунального підприємства «Херсонтеплоенерго» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль» (далі ПАТ «Херсонська ТЕЦ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, зазначаючи про те, що товариство відповідно до Статуту надає фізичним та юридичним особам послуги з постачання теплової енергії та підігріву води.

Тарифи на послуги з постачання теплової енергії та гарячої води встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг.

ПАТ «Херсонська ТЕЦ» надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води до багатоквартирного будинку по вул. Чорноморська, 22-а, у м. Херсоні, в тому числі до квартири № 58, що належить ОСОБА_5, на її імя відкритий особовий рахунок в службі збуту теплової енергії, за яким ведеться облік розрахунків за надані послуги.

Згідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово комунальні послуги» споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово комунальних послуг, підготовлений виконавцем послуг на основі типового договору.

Типовий договір розміщений на офіційному сайті товариства та опублікований в газеті «Новий день», цим повідомленням визначено, що фізична особа, що користується послугами з централізованого опалення, постачання гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до договору. Отже, відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення на підставі договору приєднання, оскільки після розміщення повідомлення та договору не запропонувала свої умови договору.

ОСОБА_5 у порушення умов договору та вимог законодавства послуги з теплопостачання оплачує не в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість за період з грудня 2007 року по лютий 2018 року у розмірі 14 269, 99 грн.

На підставі ст.ст. 20, 31 Закону України «Про житлово комунальні послуги», ст.ст. 526, 634 ЦК України, п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачанні холодної та гарячої води і водовідведення, просив стягнути заборгованість за послуг з централізованого опалення за період з жовтня 1996 року по лютий 2018 року у розмірі 8 850, 19 грн., а також судовий збір.

В ході судового розгляду позивач зменшив позовні вимоги та просив стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з 30 травня 2013 року по 01 березня 2016 року в розмірі 5 974, 91 грн.

В судовому засіданні представник позивача зменшені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав зазначених в позові.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, зазначили, що позивачем заявлені вимоги поза межами строку позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно до ст.322 Цивільного кодексу України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 630 ЦК України визначено, що договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач рішенням Виконавчого комітету Херсонської міської ради від 20 жовтня 2009 року № 628 «Про визначення виконавця комунальних послуг із централізованого опалення та гарячого водопостачання, затвердження Положення про розмежування зон експлуатаційної відповідальності та типового договору про розмежування зона експлуатаційної відповідальності» виконавцем комунальних послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності м. Херсона мікрорайон «Шуменський», «Житлоселище», «Корабел», «ІІ Таврічеський», в центрі міста є МКП «Херсонтеплоенерго» у будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж МКП «Херсонтеплоенерго».

Тарифи МКП «Херсонтеплоенерго» за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання для населення встановлені Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг.

Типовий договір розміщений на офіційному сайті товариства та опублікований в газеті «Новий день», зазначеним повідомленням визначено, що фізична особа, що користується послугами з централізованого опалення та постачання гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до договору.

Позивач надавав послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у приміщення за адресою: м. Херсон, вул. Нафтогавань, 4, де мешкає та зареєстрований в квартирі 12, ОСОБА_4

Наведеним в позові розрахунком заборгованість відповідача за період з 30 травня 2013 року по 01 березня 2016 року у розмірі 5 974, 91 грн.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обовязки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Субєктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

У частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (Правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові № 6-2951цс15 від 20.04.2016 року.)

Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивач надавав послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у приміщення за адресою: м. Херсон, вул. Нафтогавань, 4, де в квартирі № 12 проживає та зареєстрований ОСОБА_4

Відповідно до наведеного в позові розрахунку заборгованість відповідача за період з 30 травня 2013 року по 01 березня 2016 року у розмірі 5 974, 91 грн.

Щодо твердження сторони відповідача про застування строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. (ч.4). Якщо суд визнає поважним_и причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5). Відповідачка, заперечуючи проти позову, просила застосувати позовну давність відносно заявлених позовних вимог.

Заборгованість за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання складається з суми заборгованості за кожний місяць як черговий платіж. Позивач звернувся у березні 2015 року до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за послуги з теплозабезпечення та гарячого водопостачання в сумі 11 710, 13 грн. та судових витрат в сумі 121,80 грн., про що свідчить ухвала Комсомольського районного суду м. Херсона від 31.07.2015 року про скасування судового наказу.

Отже, позовна давність, у межах якої позивач може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу щодо стягнення заборгованості за послуги з теплозабезпечення та гарячого водопостачання, що складається з суми заборгованості за кожний місяць як черговий платіж, має відраховуватись з березня 2013 року і до березня 2015 року, а саме до моменту звернення до суду з заявою про видачу судового наказу.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню, подані в межах строку позовної давності, а тому з ОСОБА_4 на користь МКП «Херсонтеплоенерго» підлягає стягненню заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 5 974, 91 грн. за період з 30 травня 2013 року по 01 березня 2016 року.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, а саме сплачений судовий збір в розмірі 1378 грн.

На підставі викладеного, ст. ст. 11, 13, 322, 627, 630 ЦК України, Закону України «Про житлово комунальні послуги», керуючись ст. ст. 6-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263- 265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4, 29.09.1987 р. н., РНОКПП НОМЕР_1, на користь Міського комунального підприємства «Херсонтеплоенерго» (, р/р 2749 ХОУ ВАТ «Державний Ощадбанк України», МФО 352457) заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 30 травня 2013 року по 01 березня 2016 року в розмірі 5 974, 91 грн.

Стягнути зі ОСОБА_4, 29.09.1987 р. н., РНОКПП НОМЕР_1 на користь Міського комунального підприємства «Херсонтеплоенерго» (, р/р 01700, м. Харків ПАТ «УкрСиббанк», МФО 351005) судовий збір в сумі 1378 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Херсонської області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: В.В. Прохоренко