Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/2402/18 Головуючий у 1-й інстанції: Васильченко В.В.
Є.У.№ 318/2459/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

02 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

ОСОБА_2,

секретар Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Камянсько-Дніпровської районної державної адміністрації Запорізької області, Камянсько-Дніпровський районний відділ державної міграційної служби Запорізької області, про усунення перешкод прав власника та визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 26 квітня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що в порядку спадкування за заповітом після смерті її чоловіка ОСОБА_7, який помер 09 червня 2016 року, вона набула право власності на житловий будинок №31 по вулиці Дружби (колишня вулиця Кірова) в селі Водяне, Камянсько-Дніпровського району, Запорізької області, в якому зареєстровані відповідачі дочка і онуки померлого. Посилаючись на те, що з 2009 року відповідачі фактично в будинку не проживають, не є членами її сімї, а їх реєстрація унеможливлює отримання нею субсидії, просила суд на підставі ст.ст.319,321,391,405 ЦК України визнати відповідачів такими, що втратили право користування житлом.

Заперечуючи проти позову, у квітні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане на імя ОСОБА_3 В обґрунтування своїх вимог зазначала, що спірний будинок був спільним сумісним майном її батьків. Після смерті матері ОСОБА_8, яка сталася 20 лютого 2004 року, вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте за життя батька вона не встигла оформити свої спадкові права, оскільки були втрачені правоустановчі документи на будинок.

Ухвалою Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 26 квітня 2018 року зустрічну позовну заяву повернуто ОСОБА_4

Рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 26 квітня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_4 набула право власності на ? частку спірного будинку після смерті своєї матері, а тому не може бути визнана такою, що втратила право користування житлом.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального і процесуального права, дана неправильна оцінка зібраним у справі доказам. Вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, дійшов безпідставного висновку про те, що відповідачеві ОСОБА_4 належить право власності на ? частку у спірному будинку. У передбаченому законом порядку право на спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_4 не оформила, з вимогами про виділ із спільної сумісної власності подружжя частки, що належала померлій матері, за життя свого батька не зверталася, видане на імя позивача свідоцтво про право на спадщину на весь житловий будинок не оспорила. Позивач вважає помилковими висновки суду про те, що зі смертю колишнього власника житлового будинку відповідачі зберігають своє право користування житлом, наголошує на тому, що відповідачі ніколи не були членами її сімї і своєї згоди на їх проживання у належному їй будинку вона не надавала.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 зазначає, що рішення суду є законним і справедливим. Вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у спірному будинку їй належить право на ? частку. У відповідності з вимогами ст. 156 ЖК України після смерті власника будинку вона зберігає право користування житлом, яке набула за життя свого батька.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 заявила клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки в провадженні суду з квітня 2018 року перебуває цивільна справа № 318/1216/18 за її позовом до ОСОБА_3 про визнання частково 6недійцсним свідоцтва про право на спадщину і про визнання права власності на ? частку спірного житлового будинку в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_8, яка сталася 20 лютого 2004 року. Вважає, що обставини, які будуть встановлені в тій справі, мають суттєве значення для вирішення спору.

Адвокат ОСОБА_9 підтримала клопотання відповідача, просила його задовольнити.

Позивач ОСОБА_3 і її представник адвокат ОСОБА_10 в судове засідання не зявилися, просили розглядати справу за їх відсутності. ОСОБА_3 у своїй заяві зазначала, що свою апеляційну скаргу вона не визнає, просить відмовити в її задоволенні.

Розглянувши клопотання відповідача і її представника, суд вважає його таким, що підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

Згідно з частиною шостою статті 251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв'язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи.

Зважаючи на те, що у справі, яка перебуває в провадженні районного суду, вирішується питання про право власності відповідачки на частку у спірному будинку, від результатів розгляду справи залежить вирішення питання про те, чи правомірно відповідачка зберігає право користування житлом, тобто між обома справами існує тісний матеріально-правовий зв'язок, оскільки факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи, а тому є усі передбачені ст. 251 ч.1 п.6 підстави для зупинення апеляційного провадження до набрання законної сили судовим рішенням у справі 318/1216/18.

Керуючись ст. ст.251 ч.1 п.6, 252 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Зупинити апеляційне провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод прав власника та визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням до набрання законної сили судовим рішенням у справі №318/1216/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на ухвалу подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді: