Постанова

Іменем України

05 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 671/1269/16-ц

провадження № 61-45064ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчук В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Волочиська міська об'єднана територіальна громада Волочиського району Хмельницької області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 27 серпня 2018 року у складі колегії суддів: П'єнти І. В., Корніюк А. П., Талалай О. І.,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року ОСОБА_4, звернувся в суд з позовом до Волочиської міської об'єднаної територіальної громади Волочиського району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Позовні вимоги мотивовано тим, що він є спадкоємцем по закону після смерті його матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказував, що до спадкового майна належить земельна ділянка, площею 2,79 га, яка належала матері на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, однак вказаний державний акт був втрачений матір'ю. Тому нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку, мотивуючи відсутністю правовстановлюючого документа.

На підставі викладеного, позивач просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2016 року, у складі головуючого-судді Чорного С. Б., позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,79 га, що розташована на території Рябіївської сільської ради Волочиського району Хмельницької області, і належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_1, виданого на підставі розпорядження Волочиської РДА №602/2008 від 23 липня 2008 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №02, кадастровий НОМЕР_2.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку, мотивуючи відсутністю правовстановлюючого документа, тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, враховуючи, що позивач позбавлений можливості виготовити новий державний акт або іншим чином реалізувати своє спадкове право.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_5, посилаючись на те, що вона участі у справі не приймала, проте ухвалене рішення суду стосується її прав та інтересів, так як вона є спадкоємцем за законом після смерті своєї матері ОСОБА_7, а та в свою чергу спадкоємцем після своєї матері ОСОБА_6, звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 25 квітня 2018 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 закрито.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що апелянтом не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції вирішено питання про її права та обов'язки.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасуватиоскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не визначив кола усіх спадкоємців, що мали право на спадкування земельної ділянки, та фактично позбавив її матір та сестру матері ОСОБА_8 на частку у спадковому майні відповідно до заповіту. Суд апеляційної інстанції не перевірив доводів апеляційної скарги і закрив апеляційне провадження за її апеляційною скаргою.

Ухвалою судді Верховного Суду від 12 жовтня 2018 року відмовлено у відкритті касаційного провадження у вказаній справі за касаційною скаргою ОСОБА_5 в частині оскарження рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2016 року та відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 27 серпня 2018 року.

У листопаді 2018 року Волочиська міська об'єднана територіальна громада Волочиського району Хмельницької області подала відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що вимоги статті 1277 ЦК України щодо відумерлості спадщини на дані відносини не поширюються оскільки матеріалами справи встановлено, що після смерті спадкодавця ОСОБА_6 існує заповіт, згідно якого спадкодавцями є ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 тому Волочиська міська об'єднана територіальна громада Волочиського району не може бути належним відповідачем у даній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 21 листопада 2018 року вищевказану справу призначено до судового розгляду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов наступних висновків.

Частинами першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з правильним застосуванням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померламати позивача ОСОБА_6 Їй на праві власності належала земельна ділянка, площею 2,79 га на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, виданого на підставі розпорядження Волочиської РДА №602/2008 від 23 листопада 2008 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №02, який було втрачено (а.с. 8).

Позивач ОСОБА_4, який є сином спадкодавця, 13 листопада 2015 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця (а.с. 19).

Згідно з довідкою, виданою виконавчим комітетом Рябіївської сільської ради №242 від 13 листопада 2015 року, наявній в матеріалах спадкової справи, на день смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала одна, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20 на звороті).

Відповідно до копії дублікату заповіту від 26 серпня 1997 року ОСОБА_6 заповіла все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, своїм дітям в рівних частинах: 1/3 частину - дочці ОСОБА_7, 1/3 частину - дочці ОСОБА_8, 1/3 частину - синові ОСОБА_4 (а.с. 45).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7, після смерті якої спадщину прийняла її дочка ОСОБА_5 (до укладення шлюбу ОСОБА_9) (а.с. 44, 47, 48).

Статтею 17 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося.

За змістом вищезазначених норм, право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

Загальні положення про спадкування визначені главою 84 ЦК України.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від ї прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1222, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 ЦК України).

Закриваючи провадження у справі суд апеляційної інстанції дійшов до правильних висновків про те, що ОСОБА_5не було надано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції вирішено питання про її права та обов'язки. В матеріалах справи відсутні докази того, що мати ОСОБА_5 ОСОБА_7, в розумінні статей 1268-1270 ЦК України, є спадкоємцем за законом або заповітом після смерті ОСОБА_6, а тому вказаним рішенням суду першої інстанції не порушуються права ОСОБА_5, як спадкоємця після смерті ОСОБА_7

Доводи касаційної скарги про те, що згідно довідки Волочиської міської об'єднаної територіальної громади від 26 квітня 2017 року №40 ОСОБА_6 протягом певного часу перебувала в АДРЕСА_2 за місцем проживання своєї доньки ОСОБА_7 є необґрунтованими, оскільки не підтверджує того факту, що ОСОБА_7 прийняла спадщину у порядку, передбаченому частиною третьою статті 1268 ЦК України (а.с. 46).

Доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції не визначив кола усіх спадкоємців, що мали право на спадкування земельної ділянки, та фактично позбавив її матір та сестру матері ОСОБА_8 на частку у спадковому майні відповідно до заповіту є безпідставними, оскільки судом витребувано у нотаріуса матеріали спадкової справи, з яких вбачається, що крім позивача до нотаріуса інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися (а.с. 18-23).

Таким чином, ОСОБА_5не довела належними і допустимими доказами, що її мати ОСОБА_7 за життя прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6

Крім того, розглянувши позов, пред'явлений до Волочиської міської об'єднаної територіальної громади Волочиського району, судом першої інстанції правильно визначено, що територіальна громада є належним відповідачем у даній справі оскільки відсутні інші спадкоємці за заповітом і за законом у зв'язку з неприйняттям ними спадщини.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 ухвалене з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 27 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук
Судді:В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
О. В. Ступак
Г. І. Усик