05.12.2018 Справа № 363/4217/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Клименко В.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представників третіх особі ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу в загальному провадженні за позовною заявою Органу опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації в інтересах дитини ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї Вишгородської районної державної адміністрації, Дитячий будинок сімейного типу родини ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав щодо дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що на первинному обліку служби у справах дітей та сім'ї ВРДА перебуває неповнолітня ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, дитина, позбавлена батьківського піклування. Відповідно до розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації від 27 липня 2010 року № 1748 ОСОБА_7 влаштована в дитячий будинок сімейного типу родини ОСОБА_4. Мати неповнолітньої ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року. Батько дитини ОСОБА_2 з 30 травня 2002 року по 21 грудня 2011 року відбував покарання згідно вироку суду Оболонського районного суду м. Києва у Шостинській виправній колонії № 66 Сумської області. Так як після звільнення батько не мав змоги виховувати та утримувати свою доньку, ОСОБА_7 згідно рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 лютого 2013 року відібрана від батька ОСОБА_2 без позбавлення його батьківських прав. З лютого 2013 року і по теперішній час ОСОБА_2 жодного разу не відвідав дитину у дитячому будинку сімейного типу, телефонував лише один раз у березні 2013 року. Відповідач ухиляється від виконання свої батьківських обов'язків щодо виховання та утримання малолітньої ОСОБА_7, не турбується про фізичний та розумовий розвиток дитини, не цікавиться здоров'ям та навчання доньки, не надає ніякої матеріальної допомоги. Станом на 20 жовтня 2017 року ОСОБА_2 не має постійного місця проживання, офіційно не працевлаштований. Своєю поведінкою та своїм особистим життям відповідач об'єктивно не сприяє нормальному вихованню своєї дитини.

На підставі викладеного, позивач просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6 року як такого, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини.

Ухвалою Вишгородського районного суду від 08 грудня 2017 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримала та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив та вважає, що позбавлення його батьківських прав є недоцільним. Також відповідач не заперечував ту обставину, що ним не вживались заходи у спілкуванні з дитиною, хоча перешкоди йому не чинились.

Представник служби у справах дітей Вишгородської районної державної адміністрації в судовому засіданні позов підтримала та просить задовольнити.

Представник Кризового центру соціальної реабілітації дітей «Моя родина» у судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить задовольнити з викладених підстав.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, представників третіх осіб, дослідивши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1 зареєстроване відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління у м. Києві, актовий запис № 549, батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, являються: ОСОБА_2 - батько, ОСОБА_8 - мати.

Мати неповнолітньої ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2, виданого виконкомом Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 48.

Відповідно до Довідки по особовій справі № 50-Б-11 виданої старшим інспектором групи по контролю за виконанням судових рішень Конотопською ВЦ-130 Калиновським М.В. від 16 липня 2012 року, ОСОБА_2 30 травня 2002 року засуджений Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 115, ст. 70 УУ України до 13 років позбавлення волі, початок строку з 30 травня 2002 року, кінець строку 15 листопада 2013 року. До Конотопського ВЦ-130 прибув 14 лютого 2011 року з ВК-66 м. Шостка. Звільнений 29 грудня 2011 року по постанові Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21 грудня 2011 року умовно-дострокового згідно ст.. 81 КК України на 1 рік 8 місяців 10 днів, вибув за адресою: АДРЕСА_2

Розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації № 1748 від 27 липня 2010 року «Про встановлення статусу дитини, позбавлено батьківського піклування, та влаштування малолітньої ОСОБА_6», малолітній ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та направлено малолітню ОСОБА_10 на виховання та спільне проживання в дитячий будинок сімейного типу подружжя ОСОБА_11 та ОСОБА_4, що розташований за адресою: АДРЕСА_3, Вишгородський район, Київська область; за ОСОБА_6 закріплено право на житло (житловий будинок), за адресою: АДРЕСА_4 Вишгородського району Київської області, в якому вона проживала разом з матір'ю.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26 лютого 2013 року, малолітню ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 відібрано у ОСОБА_12 та стягнуто аліменти на користь батьків-вихователів дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_4 та ОСОБА_11 аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 у розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 30 серпня 2012 року і до повноліття дитини.

Як вбачається з листа Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації № 10413-1006 від 14 червня 2017 року, працівниками Служби було здійснено обстеження житлово-побутових умов проживання за адресою: АДРЕСА_5, під час якої встановлено, що ОСОБА_2 за даною адресою не проживає, оскільки три роки тому продав вказану квартиру. Також, стало відомо, що ОСОБА_2 зареєстрований в Солом'янському районі м. Києва за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно листа № 108/24-2640 Служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві Державної адміністрації від 04 вересня 2017 року, в рамках профілактичного заходу «Діти вулиці» спеціалістом служби у справах дітей, залученим спеціалістом служби у справах дітей та сім'ї КМДА, фахівцем із соціальної роботи Солом'янського районного в м. Києві центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, інспектором сектору ювенальної превенції Солом'янського УП ГУНП у м. Києві, 16 серпня 2017 року було організовано виїзд за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що вказаною адресою триває будівництво багатоквартирного будинку. Згідно Реєстру територіальної громади м. Києва КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр», будинок № 70 за вищевказаною адресою не значиться.

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо його неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 № 725/3086 від 27 жовтня 2017 року, батько дитини ОСОБА_2 з 30 травня 2002 року по 21 грудня 2011 року відбував покарання у Шостинській виправній колонії № 66 Сумській області. Так як після звільнення батько не мав згоди виховувати та утримувати свою доньку, ОСОБА_6 згідно рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 лютого 2013 року відібрана від батька ОСОБА_2 без позбавлення його батьківських прав. З лютого 2013 року і по теперішній час ОСОБА_2 жодного разу не відвідав дитину у дитячому будинку сімейного типу, телефонував лише один раз, у березні 2013 року. Він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, щодо виховання та утримання малолітньої ОСОБА_7, не турбується про фізичний та розумовий розвиток дитини, не цікавиться здоров'ям та навчання доньки, не надає ніякої матеріальної допомоги, станом на 20 жовтня 2017 року не має постійного місця проживання, офіційно не працевлаштований. Останнє відоме місце проживання ОСОБА_2ІНФОРМАЦІЯ_3. Враховуючи вищевикладене,Орган опіки та піклування ВРДА вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо його неповнолітньої доньки ОСОБА_7, як такого, що ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

З роз'яснень, наданих в п.п.15 та 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 20 від 19.12.2008р.) вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція) держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно листа Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністератсва юстиції України № 08/16610 від 31 серпня 2018 року, ОСОБА_2 вибув з ДУ Київський слідчий ізолятор» до Старобабанівської виправної колонії № 92.

Як вбачається із письмових матеріалів справи, відповідач, який являється батьком неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, не виконує покладених на нього законом обов'язків щодо виховання та належного утримання дитини, не займається її вихованням та не проявляє інтересу до її життя, навчання, відпочинку та оздоровлення.

Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання та належного утримання дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, на даний час перебуває в місцях позбавлення волі, тому з огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позов про позбавлення батьківських прав відповідача обґрунтований і підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 150, 164, 165, 166, 192 СК України, статтями 4,12, 13, 77, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо його дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.Д. Рудюк