Справа № 457/653/15-ц
провадження №2/457/12/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Марчука В.І.

при секретарі Мазурик В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про розірвання спадкового договору, усунення перешкод в користуванні квартирою, позбавлення права на користування квартирою, зняття з реєстрації місця проживання, треті особи: державний нотаріус Трускавецької державної нотаріальної контори ОСОБА_6, орган опіки і піклування Трускавецької міської ради, Трускавецький міський сектор Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про розірвання спадкового договору, усунення перешкод в користуванні квартирою, позбавлення права на користування квартирою, зняття з реєстрації місця проживання, треті особи: державний нотаріус Трускавецької державної нотаріальної контори ОСОБА_6, орган опіки і піклування Трускавецької міської ради, Трускавецький міський сектор Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області.

ОСОБА_7 позовні вимоги позивач мотивує тим, що між ОСОБА_8 (дошлюбне прізвище ОСОБА_9) ОСОБА_10 та ОСОБА_2 30.03.2010 року було укладено спадковий договір, посвідчений державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстр. за №349. За умовами даного договору ОСОБА_9 (відчужувач за договором) передає у власність ОСОБА_2 (набувачу за договором) на випадок її смерті квартиру АДРЕСА_1, яка їй належить на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, видане виконавчим комітетом Трускавецької міської ради від 23.08.1995 року, свідоцтва про право на спадщину, видане Трускавецькою державною нотаріальною конторою 22.10.2009 року, реєстр.№1365. Квартира складається з двох житлових кімнат площею 28,3 кв.м. і кухні. Загальна площа 51,0 кв.м. При укладенні цього договору відчужувач поклала на набувача обовязки, які остання повинна була виконувати: відвідувати відчужувача не менше одного разу на тиждень, опікуватися відчужувачем, забезпечувати її медичними та лікарськими препаратами в необхідній кількості, але не більше по вартості за 200,00 грн. в місяць, при необхідності допомагати відчужувачу в забезпеченні продуктами харчування, а також допомагати в приготуванні їжі та в невідкладній медичній допомозі, після смерті поховати відчужувача на кладовищі м. Трускавця згідно з християнським обрядом і встановити надмогильний памятник. У звязку з посвідченням даного договору нотаріусом накладено заборону на відчуження квартири АДРЕСА_2 до дня смерті ОСОБА_9. Цей договір позивач уклала, будучи у важкому емоційному стані. Перед цим вона поховала чоловіка ОСОБА_11, який помер 27.03.2007 року, дітей у них не було. Залишилася проживати разом з матірю, але і мати, ОСОБА_12, померла 17 лютого 2009 року. І позивачка залишилася зовсім одна. У Трускавці проживала її племінниця ОСОБА_2 І позивач запропонувала їй укласти спадковий договір, щоб у випадку немочі за нею було кому доглянути, а після її смерті відповідач би набула право власності на житло. Станом на 2010 рік позивачці було всього 52 роки. Сторони погодили, що для того, щоб тітці не було самотньо, вона переїде проживати до неї з сімєю. Через місяць після укладення договору, 11.05.2010 року відповідач разом з сімєю зареєструвалися у квартирі АДРЕСА_3, про що свідчать записи у будинковій книзі. У 2011 році позивача звільнили з роботи. Будучи далеко не пенсійного віку, коштів для прожиття вона не мала, тому змушена була поїхати заробляти їх у сусідню Польщу. Додому навідувалася рідко. У Польщі позивач познайомилася з хорошим чоловіком - ОСОБА_8 Мечиславом та 23.11.2013 року зареєструвала з ним шлюб та почала постійно проживати з ним у м. Варшаві. Їй також надано дозвіл від уповноважених органів країни Польща на право постійного проживання на її території. Відтоді між нею та відповідачем почалися конфліктні, неприязні стосунки. Позивач просила відповідача разом, за згодою, розірвати спадковий договір, оскільки його існування суперечить інтересам позивача. Ні позивач, ні її чоловік не можуть повноцінно користуватися квартирою по приїзді в Україну. Адже у квартирі, де проживає вже сімя з чотирьох осіб з маленькими дітьми нема місця для проживання ще двом дорослим особам. З відповідачем відносини напружені, тому позивач змушена звернутися до суду за своїм порушеним правом. До моменту звернення до суду відповідач не виконувала обовязки, покладені на неї спадковим договором - тому жодних витрат, обумовлених умовами договору, не понесла. І в подальшому відповідач не виконуватиме умови договору, оскільки відтепер за позивачем є кому доглядати, купувати ліки і продукти харчування, є кому поховати і не обовязково у Трускавці і навіть не в Україні. Обставини настільки істотно змінилися, що виконання в подальшому умов договору, у т.ч. з боку відповідача, є неможливим. Позивач при укладенні спадкового договору, будучи емоційно пригнічена втратами близьких людей не могла передбачити, що у віці поза 50-ть років знову зможе вийти заміж і мати повноцінну сімю. Крім того, у 2010 році вона не могла передбачити, що у 2015 році за 200 грн. в місяць з медикаментів можна купити тільки аспірин у звязку з інфляцією, кризою і війною. Таким чином, договір був укладений під впливом тяжких для неї обставини і на невигідних умовах.

Відповідачами подано до суду заперечення на позовну заяву, відповідно до якого в задоволенні позову просять відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити.

Представник відповідачів ОСОБА_13 в судовому засідання проти позову заперечив, в задоволенні позову просить відмовити.

Третя особа: Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Трускавецької міської ради в судове засідання не зявився, начальником СуСД подано до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, заперечують щодо позову в частині де йдеться про малолітніх дітей.

Представник державної нотаріальної контори не зявився, однак завідувачем Стрийської державної нотаріальної контори подано заяву про розгляд справи без їхньої участі, у вирішенні спору покладаються на думку суду, самостійних вимог не мають.

Представник Трускавецького міського сектору Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області в судове засідання не зявився та не повідомив причини своєї неявки, тому за вказаних обставин суд вирішив слухати справу у їх відсутності.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що позивач являється її сусідкою. В позивачки помер чоловік, мама, залишилась сама. Думала вже нікого не знайде. Позивач взяла проживати до себе родичів з дитиною. Молоді почали робити собі ремонт. Щось погано було з роботою, тому вирішила їхати в Польщу на роботу. Познайомилася з мужчиною з Варшави. Потім вони одружилися. Молоді люди, які жили в квартирі, зайняли всю квартиру, поміняли замок в квартирі. Коли позивач приїжджала в Трускавець то у своїй квартирі жила як квартирантка. Стосунки позивача та відповідачів погіршились. Позивач вирішила розірвати договір, оскільки він не виконується. Відповідачі умови договору не виконували. Поїхала в Польщу бо немала засобів для існування.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показала, що позивач поховала чоловіка потім маму, залишилась сама. Взяла до себе на квартиру племінницю з чоловіком та її дитиною. Позивач поїхала в Польщу, оскільки не було роботи. В хаті порядку не було. В Польщі познайомилась з чоловіком, одружилась. Відповідачі хіба я заїхали, відразу почали робити ремонти, господарювати. Як хіба поселились жили нормально, а потім стосунки погіршились. Собака залишилась на утриманні у відповідачів. Чи позивач хворіла не знає.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показала, що як померла мама позивача, то вона прийшла до неї і повідомила, що хоче приписати до себе родину. Свідок її відмовляла, говорила що вона тоді стане, як квартирантка. Однак позивач потім повідомила що вже приписала родину. Спочатку проживали можливо добре. Позивач останні рази як приїжджала, харчуватись ходила до неї, бо казала що це неї холодильник. Про укладений договір знає. Не памятає коли посилились відповідачі. Позивач поїхала в Польщу у звязку з фінансовими проблемами. Позивач дозволу на ремонти не давала. Позивач вроді не хворіла. У позивачки була собака. Після того як поїхала за кордон собака залишилась з відповідачами

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що в позивачки помер чоловік, потім померла мама. Була в стресі. Боялась залишитись самою Вирішила взяти до себе проживати родичів. Могили мами та чоловіка ніхто не заходжував, порядки робив він. Поїхала в Польщу щоб заробити гроші, поставити памятники мамі та чоловікові. Останній раз бачив позивачку минулого року. Говорила що хотіла б приїхати з чоловіком, але нема куди. Собаку залишила на відповідачів. Потім собаки не бачив.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показала, що позивач є її тіткою, відповідач ОСОБА_2 сестрою. Помер чоловік позивачки, потім мама. Коли бабця помирала, просила позивачку щоб вона не залишилась сама, а когось з родичів взяла до себе на квартиру. Позивач приходила до неї, щоб вона йшла до неї жити. В листопаді місяці її сестра з чоловіком пішли до позивачки жити. Вони уклали договір. Була домовленість що відповідачі зроблять ремонти. Позивач поїхала в Польщу щоб заробити гроші. Позивач мала заборгованості по комунальним, яку оплатили відповідачі. Відповідачі влаштували індивідуальне опалення, зробили в квартирі ремонти. Позивач приїжджала з Польщі, було все нормально. Потім по інтернеті позивач познайомилась з мужчиною. Десь під кінець року, позивач приїхала в Трускавець і поставила відповідачам ультиматум, щоб вони виїжджали з квартири, оскільки вона хоче одружуватись, і приїжджати з чоловіком у квартиру. Вони були здивовані. Пізніше по скайпу вони спілкувались з позивачем, вона мовчала, більше говорив її чоловік, зазначив, що вони вирішили терміново продати квартиру і щоб вони виселялись. Позивач не хоче віддавати відповідачам фінансів, які вони затратили на ремонти в квартирі та виганяє відповідачів на вулицю. Конфліктів у позивача з відповідачами не було. Відповідачі доглядали її пса. У позивача серйозних хвороб не було. Відповідачі заселились де в кінці листопада 2009 року, договір уклали пізніше. На всі ремонтні роботи позивач давала згоду. Позивач просила відповідачку, щоб та родила другу дитину.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показала, що позивач є її родиною, тобто зведеною сестрою її чоловіка, відповідач ОСОБА_2 дочкою. Коли помер чоловік вони їй помагали, коли померла мама вони також їй помагали. ОСОБА_18 позивачки говорила, щоб хтось з її дочок жив в цій квартирі. Тоді позивач прийшла до них на Великдень та просила, щоб хтось пішов до не проживати. Діти пішли жити, проживали разом з позивачем, зробили ремонт в її квартирі. Позивачці на роботі не платили, тому вона вирішила поїхати в Польщу на заробітки. Вона говорила, хай діти роблять собі ремонти. Просила відповідачку щоб вона народила собі другу дитину. Позивач в Польщі вийшла заміж. Коли другий раз приїхала з Польщі сказала щоб відповідачі висилялись, оскільки вона хоче квартиру продати. Позивачці говорили щоб вона компенсувала кошти за ремонти, однак вона відмовилась. До того як позивач поїхала за кордон, жили дуже добре. Позивач собаку залишила на відповідачів. За собакою доглядали два роки. Довіреність на оформлення пенсії була оформлена на відповідача ОСОБА_19.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що між ОСОБА_8 (дошлюбне прізвище ОСОБА_11) ОСОБА_10 та ОСОБА_2 30.03.2010 року було укладено спадковий договір, посвідчений державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстр. за №349.

Відповідно до ст.ст.1302,1304 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

За умовами даного договору, ОСОБА_9 (відчужувач за договором) передає у власність ОСОБА_2 (набувачу за договором) на випадок її смерті квартиру АДРЕСА_1, яка їй належить на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, видане виконавчим комітетом Трускавецької міської ради від 23.08.1995 року, свідоцтва про право на спадщину, видане Трускавецькою державною нотаріальною конторою 22.10.2009 року, реєстр.№1365. Квартира складається з двох житлових кімнат площею 28,3 кв.м. і кухні. Загальна площа 51,0 кв.м. При укладенні цього договору відчужувач поклала на набувача обовязки, які остання повинна була виконувати: відвідувати відчужувача не менше одного разу на тиждень, опікуватися відчужувачем, забезпечувати його медичними та лікарськими препаратами в необхідній кількості, але не більше по вартості за 200,00 грн. в місяць, при необхідності допомагати відчужувачу в забезпеченні продуктами харчування, а також допомагати в приготуванні їжі та в невідкладній медичній допомозі, після смерті поховати відчужувача на кладовищі м. Трускавця згідно з християнським обрядом і встановити надмогильний памятник.

У звязку з посвідченням даного договору нотаріусом накладено заборону на відчуження квартири АДРЕСА_2 до дня смерті ОСОБА_9.

Крім цього, в судовому засіданні встановлено, що цей договір позивач уклала, будучи у важкому емоційному стані, оскільки перед цим вона поховала чоловіка ОСОБА_11, який помер 27.03.2007 року, дітей у них не було. Залишилася проживати разом з матірю, але і мати, ОСОБА_12, померла 17 лютого 2009 року. І позивачка залишилася зовсім одна. У Трускавці проживала її племінниця ОСОБА_2 Позивач запропонувала їй укласти спадковий договір, щоб у випадку немочі за нею було кому доглянути, а після її смерті відповідач би набула право власності на житло. Сторони погодили, що для того, щоб тітці не було самотньо, вона переїде проживати до неї з сімєю. Через місяць після укладення договору, 11.05.2010 року відповідач разом з сімєю зареєструвалися у квартирі АДРЕСА_3, про що свідчать записи у будинковій книзі. У 2011 році позивачку звільнили з роботи. Будучи далеко не пенсійного віку, коштів для прожиття вона не мала, тому вирішила поїхати заробляти їх у Польщу. До дому навідувалася рідко. У Польщі позивач познайомилася чоловіком - ОСОБА_8 Мечиславом та 23.11.2013 року зареєструвала з ним шлюб та почала постійно проживати у м. Варшаві. Їй також надано дозвіл від уповноважених органів країни Польща на право постійного проживання на її території. Вищезазначене сторонами не заперечується, та підтверджується показами свідків.

Також, з показів свідків ОСОБА_17, ОСОБА_18 вбачається, що з моменту укладення спадкового договору, відповідачем ОСОБА_2 взяті на себе, на підставі спадкового договору обовязки, виконувались належним чином до моменту виїзду позивача в сусідню країну Польщу.

Позивач враховуючи те, що суттєво змінилось її життя (вона вийшла заміж, перестала бути одинокою), тобто істотно змінились обставини, якими вона керувалася при укладенні спірного договору, та беручи до уваги те, що вона з 2011 року постійно проживає в Польщі, та відповідачі не виконують умов спадкового договору, просить його розірвати.

Спадковий договір є інститутом договірного, а не спадкового права, незважаючи на його розміщення у Книзі шостій Цивільного кодексу Спадкове право. До спадкового договору не застосовуються норми спадкового права в силу відсутності юридичного складу спадкового правонаступництва, за таким договором відбувається розпорядження належним відчужувачеві майном ще за життя, але із набуттям набувачем права власності на майно після смерті відчужувача. Отже, вищезазначений договір має подвійну правову природу: він одночасно є і розпорядженням на випадок смерті, і договором.

Таким чином на спадковий договір поширюються загальні норми щодо підстав зміни і розірвання договорів, окрім зазначених у ст.1308 ЦКУ. Це підтверджується і постановою Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», п.28 якої встановлено, що перехід майна від відчужувача до набувача на підставі спадкового договору не є окремим видом спадкування, а тому на відносини сторін не поширюються відповідні правила про спадкування, в тому числі право на обов'язкову частку. Набувач за спадковим договором не відповідає за зобов'язаннями відчужувача. Спадковий договір може бути визнано недійсним із підстав, визначених нормами глави 16 ЦК.

Згідно з Цивільним кодексом України сутність спадкового договору полягає в тому, що за таким договором відбувається розпорядження належним відчужувачеві майном ще за життя, але із набуттям набувачем права власності на майно після смерті відчужувача.

Отже, у судовому засіданні встановлено, що позивач з 2011 року постійно проживає в м. Варшава, Польща, та відповідачем ОСОБА_2, з моменту виїзду позивача в Польщу, умови спадкового договору не виконуються.

Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1308 ЦК України Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.

Умовами спірного спадкового договору не передбачено можливість невиконання його умов набувачем за певних обставин.

З огляду на те, що в судовому засіданні встановлено не виконання відповідачем взятих на себе зобовязань за спадковим договором, відсутності в умовах спірного спадкового договору можливості невиконання його умов набувачем за певних обставин, суд з урахуванням ч.2 ст. 651, ст.1302, ч.1 ст. 1308 ЦК України вважає, що позов в частині розірвання спадкового договору є підставним, та таким що підлягає до задоволення.

Вимога позивача про зняття заборони на відчуження квартири АДРЕСА_4, належної ОСОБА_9, за реєстр. за №350, є похідною від вимоги про розірвання договору, тому що являлось забезпеченням виконання договору, а так, як підстав для подальшого збереження заборони відчуження немає, оскільки спадковий договір розірваний, то суд приходить до висновку, що дана вимога також є підставною та підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Верховний суд України у своїй постанові від 12 січня 2012 року зазначив, що аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідач та члени її сімї не є членами сімї позивача. Реєстрація відповідача та членів її сімї у квартирі позивача свідчить про укладений безстроковий договір найму.

Наймач вправі вселити в займане ним жиле приміщення у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб за письмовою згодою власника будинку (квартири) і всіх членів сім'ї, які проживають з наймачем.

Згідно довідки №597, виданої 02.05.2015 року ТОВ «ТКО «Комфорт-Сервіс» за адресою: АДРЕСА_5 зареєстровані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, її чоловік ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, їх діти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до ч.3 ст.168 ЖК України договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім'ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці.

Позивач попереджала відповідача про розірвання договору найму, про що свідчить заява від 27 грудня 2013 року, в якій вона просила розірвати спадковий договір за згодою сторін, знятися з реєстрації та виселитися добровільно з квартири. Але ця заява відповідачами була проігнорована.

Враховуючи те, що позивач разом з своїм чоловіком планують проживати у своїй квартирі, відповідачів попереджено про намір розірвання договору найму жилого приміщення завчасно, однак відповідачами була проігнорована, те що проживання відповідачів у спірній квартирі обмежує право позивача на користування та розпоряджання своїм майном, суд вважає, що вимога позивача про усунення перешкоди в користуванні квартирою №71 в будинку №9 по вул. Данилишиних в м. Трускавці Львівської області, належної ОСОБА_9 шляхом позбавлення права користування квартирою ОСОБА_2 та членів її сімї чоловіка ОСОБА_3, малолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 є підставною та підлягає до задоволення.

Вирішуючи питання стосовно вимоги про зняття відповідачів з реєстрації за даною адресою, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Отже, судове рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, на вимогу позивача є підставою для зняття відповідачів з реєстрації місця проживання у такому приміщенні.

Оскільки таке рішення у цій справі не набрало законної сили, вимога позивача про зняття відповідачів з реєстрації у квартирі є передчасною, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,263-265,268 ЦПК України, с у д

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Розірвати спадковий договір від 30.03.2010 року, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_2, посвідчений державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстрованим за №349.

Зняти заборону на відчуження квартири АДРЕСА_4, належної ОСОБА_9, за реєстровим №350.

Усунути перешкоди в користуванні квартирою №71 в будинку №9 по вул. Данилишиних в м. Трускавці Львівської області, належної ОСОБА_9 шляхом позбавлення права користування квартирою ОСОБА_2 світлани Володимирівної та членів її сімї чоловіка ОСОБА_3, малолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_20