УХВАЛА

21 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 607/5319/14-ц

провадження № 61-11445св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., СтупакО. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», подану його представником Іванюк Тетяною Миколаївною, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 2 грудня 2015 року, ухвалене у складі судді Ромазан В. В., та рішення апеляційного суду Тернопільської області від 23 лютого 2016 року, ухвалене колегією у складі суддів: Ткача З. Є., Міщій О. Я., Демкович Ю. Й.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося з позовом до ОСОБА_9, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 липня 2014 року позов задоволено. Стягнено з ОСОБА_9 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 447 073,19 гривень.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_7 на праві власності, шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації предмета іпотеки, яка встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час здійснення виконавчих дій.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 жовтня 2014 року вказане заочне рішення скасовано і призначено справу до розгляду у загальному порядку у зв'язку з поданням суду документів, які підтверджують, що ОСОБА_9 померла у ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

У листопаді ПАТ «Дельта Банк» подав уточнену позовну заяву, у якій, крім іншого, просив стягнути солідарно із спадкоємців ОСОБА_9: ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6, у межах вартості одержаного у спадщину майна, кредитну заборгованість у розмірі 447 073,19 гривень.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 2 грудня 2015 року у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволення позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог щодо розміру заборгованості, оскільки позивач обчислив тіло кредиту, проценти та комісію, які просить стягнути із відповідачів, за період з 30 червня 2010 року по 1 червня 2014 року; у розрахунку заборгованості відсутні будь-які дані щодо сплати коштів на виконання укладеного кредитного зобов'язання позичальником ОСОБА_9 за життя; розрахунок заборгованості станом на момент смерті позичальника ОСОБА_9, тобто станом на 21 червня 2009 року, позивач не надав. З огляду на встановлені обставини суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про стягнення заборгованості зі спадкоємців боржника та звернення стягнення на предмет іпотеки. Оскільки основний боржник помер, то відсутні підстави і для стягнення заборгованості із майнового поручителя ОСОБА_7, адже договір іпотеки припинився припиненням основного зобов'язання.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 23 лютого 2016 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 2 грудня 2015 року скасовано і ухвалено нове про відмову у позові з інших правових підстав.

Апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції до спірних правовідносин невірно застосовані норми матеріального права. Зокрема у позові до майнового поручителя ОСОБА_7 слід відмовити, оскільки її згоди забезпечувати виконання зобов'язання новими боржниками - спадкоємцями позичальника не було, тому підстав для стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки немає. Щодо позовних вимог до спадкоємців боржника, то апеляційний суд дійшов висновку, що оскільки відповідно до додатку №2 до договору про передачу активів та кредитних зобов'язань розмір невиконаного грошового зобов'язання за кредитним договором № 265 009/ФКВ-08, боржником за яким є ОСОБА_9, станом на 1 червня 2010 року складала 28 224,49 доларів США, що у гривневому еквіваленті складало 206 192,41 гривень, і представник позивача в суді визнав, що строк вимоги до спадкоємців настав з часу укладення договору про відступлення права вимоги, проте кредитор вчасно не пред'явив вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, тому кредитор права вимоги позбавляється в силу закону.

У березні 2016 року ПАТ «Дельта Банк», не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справіз касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просив їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі і ухвалою цього суду від 27 лютого 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У справі, яка переглядається, суди встановили, що на день подання ПАТ «Дельта Банк» позову і відкриття провадження у справі відповідач ОСОБА_9 померла; вимогу до спадкоємців ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 позивач пред'явив шляхом подання заяви про уточнення позовних вимог.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2018 року з підстав, передбачених частиною другою статті 403 ЦПК України, передано на розгляд об'єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справу № 185/998/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_10 і ОСОБА_11, законним представником якого є ОСОБА_12, про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Аналіз ухвали Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 185/998/16-ц свідчить, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що у разі смерті фізичної особи-відповідача до звернення позивача до суду і відкриття провадження у справі, така справа не може розглядатися і провадження у справі підлягає закриттю. Залучення до участі у справі правонаступників відповідача, який помер до подання позову, потребує одночасної зміни предмета і підстав позову, оскільки вимоги до боржника за кредитним договором і вимоги до спадкоємців боржника мають різні матеріально-правові підстави, що в свою чергу порушує принцип диспозитивності цивільного процесу, а також суперечить вимогам цивільного процесуального законодавства щодо неможливості одночасної зміни підстав і предмету позову. Одночасно, постановою Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 630/664/15-ц залишено без змін рішення суду апеляційної інстанції, яким відмовлено у зв'язку з необґрунтованістю у задоволенні вимог до спадкоємців боржника, залучених до участі у справі після встановлення того, що смерть боржника за кредитним договором настала до подання позову. Так як Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду вважав за необхідне відступити від висновку щодо застосування норм права, висловленого Верховним Судом у справі № 630/664/15-ц, суд дійшов висновку про передачу справи № 185/998/16-ц на розгляд об'єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

У даній справі суд першої інстанції, встановивши, що відповідач ОСОБА_9, яка є боржником за кредитним договором, померла до подання цього позову і відкриття провадження у справі, залучив до участі у справі її правонаступників і вирішив справу по суті відповідно до положень матеріального права, які регулюють правовідносини щодо звернення кредитора з вимогами до спадкоємців боржника.

Таким чином, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 2 грудня 2015 рокуі рішення апеляційного суду Тернопільської області від 23 лютого 2016 року, які є предметом перегляду у цій справі, ухвалені щодо правовідносин, які є подібними до правовідносин у справі № 185/998/16-ц.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду в касаційному порядку.

За таких обставин касаційний суд дійшов висновку про зупинення провадження у цій справі з власної ініціативи до розгляду об'єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи № 185/998/16-ц.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 607/5319/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки до закінчення розгляду у касаційному порядку об'єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи № 185/998/16-ц.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді: С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов О. В. Ступак Г. І. Усик