Ухвала

Іменем України

30 липня 2018 року

м. Київ

справа № 335/11927/16-ц

провадження № 61-38906ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), СинельниковаЄ. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у складі судді Рибалко Н. І. від 19 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області у складі колегії суддів: Маловіченко С. В., Гончар М. С., Кочеткової І. В., від 17 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про стягнення грошової компенсації завданої шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до Держави в особі Запорізької міської ради про стягнення грошової компенсації завданої шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області Рощиної Д. О. від 17 квітня 2013 року при розгляді їх заяви від 02 квітня 2013 року їм відмовлено у державній реєстрації права власності на ремонтно-механічну майстерню літ. А, А-2, розташовану по АДРЕСА_1.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2013 року, яка набрала законної сили, визнано протиправним та скасовано вказане рішення про відмову у державній реєстрації та зобов'язано Реєстраційну службу Запорізького міського управління юстиції Запорізької області розглянути заяву позивачів від 02 квітня 2013 року, з урахуванням вимог цієї постанови суду.

19 жовтня 2016 року державним реєстратором Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради повторно прийнято рішення про відмову у державній реєстрації права власності позивачів на вказане майно.

Позивачі зазначали, що на момент подання ними у квітні 2013 року заяви про реєстрацію прав власності на нерухоме майно були відсутні законні підстави для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію та для відмови у державній реєстрації. Внаслідок несвоєчасного розгляду їх заяви, а саме через 3 роки після її подання, відповідачем застосовано зміни у законодавстві, які на час подання заяви не діяли.

Вказували на те, що внаслідок прийняття реєстратором протиправного рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, вони були позбавлені можливості вільно користуватися нерухомим майном, зокрема, здавати його в оренду, і тому були позбавлені можливості отримати 288 000 грн орендної плати.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посилаючись на вимоги статей 1166, 1174 ЦК України, просили стягнути з відповідача шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на їх користь суму грошової компенсації завданої шкоди у розмірі 288 000 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2017 року за клопотанням позивача ОСОБА_4 проведено заміну первісного відповідача Держави в особі Запорізької міської ради на належного відповідача Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2018 року позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишено без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачі не довели позовних вимог, зокрема, протиправні дії державного реєстратора та наявність причинно-наслідкового зв'язку між протиправними діями державного реєстратора та негативними наслідками.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 17 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є законним та обґрунтованим, оскільки позивачі не довели позовних вимог.

У липні 2018 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди дійшли помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки протиправність дій державного реєстратора щодо відмови в здійсненні реєстрації нерухомого майна на підставі договору купівлі-продажу встановлена адміністративним судом, а тому ця обставина не підлягає повторному доказуванню, оскількипостанова Запорізького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2013 року є преюдиційною для вирішення цієї справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Звертаючись до суду з позовом про списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 288 000 грн на користь позивачів, останні посилались на те, що внаслідок прийняття державним реєстратором протиправного рішення від 17 квітня 2013 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, вони були позбавлені можливості користуватися та розпоряджатися ремонтно-механічною майстернею, зокрема, здавати її в оренду, внаслідок чого їм завдано збитків на загальну суму 288 000 грн. Ця сума прирівняна до втраченої орендної плати за 3 роки, протягом яких безпідставно не було зареєстровано право власності за ними на вказаний об'єкт нерухомого майна.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормами статті 1166 ЦК України, відповідно до частини першої якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Так, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за статтею 1166 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

У справі, яка переглядається, установлено, що позивачам двічі відмовлено у державній реєстрації права власності на ремонтно-механічну майстерню літ. А, А-2, розташовану по АДРЕСА_1, а саме рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області Рощиної Д. О. від 17 квітня 2013 року та рішенням державного реєстратора Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 19 жовтня 2016 року.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2013 року, яка набрала законної сили, визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області Рощиної Д. О. від 17 квітня 2013 року про відмову у державній реєстрації та зобов'язано Реєстраційну службу Запорізького міського управління юстиції Запорізької області розглянути заяву позивачів від 02 квітня 2013 року, з урахуванням вимог цієї постанови суду.

Вказаним судовим рішення встановлено, що реєстратор ОСОБА_9, в порушення вимог законодавства, не обґрунтувала причину відмови та підставу для прийняття такого рішення, що унеможливлює оцінку судом існування таких підстав та обґрунтованості прийнятого рішення.

Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Оскільки адміністративним судом встановлено, що протиправність дій державного реєстратора Рощина Д. О. полягала лише у невмотивуванні своїх висновків щодо відмови в реєстрації нерухомого майна за позивачами, що є порушенням порядку розгляду заяви, а саму ж обґрунтованість чи необґрунтованість такої відмови адміністративний суд не аналізував, постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2013 року не є преюдиційним для вирішення справи, що переглядається.

З огляду на це, безпідставними є доводи касаційної скарги про те, що постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2013 року є преюдиційною для вирішення цієї справи.

Установивши зазначені обставини, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивачів майнової шкоди, оскільки протиправність відповідача, наявність причинного зв'язку між шкодою і його протиправним діянням матеріалами справи не підтверджується.

Зазначені висновки відповідають установленим обставинам справи та нормам матеріального права, а доводи, викладені у касаційній скарзі, цих висновків не спростовують.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, тому наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

Керуючись статтею 390, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 17 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про стягнення грошової компенсації завданої шкоди.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта