Справа № 396/1071/18
Провадження № 2/396/480/18
РІШЕННЯ

Іменем України

26.07.2018 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Шепетько Володимир Іванович

за участю секретаря судового засідання Корольової Ю.Г.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Новоукраїнка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право на житловий будинок, який розташований по пров. Зерновий, 5 в м. Новоукраїнка Кіровоградської області.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначила, що 01 серпня 2003 року помер її чоловік ОСОБА_2, після смерті якого відкрилась спадщина на вище зазначений житловий будинок, позивачка звернулася до державного нотаріуса Новоукраїнського нотаріального округу, а саме про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на майно померлого, в тому числі і на житловий будинок по пров. Зерновий, 5 в м. Новоукраїнка Кіровоградської області. Однак, у видачі свідоцтва позивачці було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів які в неї відсутні, тому змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач в підготовче судове засідання не з'явився, в матеріалах справи є заява, в якій вона просить позов задовольнити повністю, справу розглянути без її участі.

Представник відповідача в підготовче судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає.

Відповідно до положень ч.ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу.

Відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Оскільки відповідач визнав, предявлений до нього позов і визнання відповідачем позову не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ч.ч.3,4 ст.200, ст.206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер 01 серпня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ОЛ №180701 від 04 серпня 2003 року (а.с.6).

Після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_1, (позивач по справі), що підтверджується матеріалами спадкової справи №491/2003.

Також встановлено, що за життя ОСОБА_2 заповіту не складав, єдиною спадкоємецею за законом є його дружина ОСОБА_1.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок, що розташований по провулку Зерновий,5 в м. Новоукраїнка Кіровоградської області.

Частиною 1 ст.1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_1 звернулася з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після померлого чоловіка ОСОБА_2

11.06.2018 року державним нотаріусом Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_3 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, відповідно до якої, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по провулку Зерновий,5 у м. Новоукраїнка Кіровоградської області, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказаний житловий будинок.

Постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 11.06.2018 року за №12 державним нотаріусом Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_3Г позивачці було відмовлено у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно (а.с.7).

Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст.1297 ЦК України,спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до п.2 ст.1299 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту реєстрації цього майна, тому право власності на майно, на яке судом визнається право на спадщину за позивачем може бути визнане після реєстрації в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

За змістом статі 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частини 1 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як роз'яснено в пункті 23 постанови ПВСУ від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видасться за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством за наявності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі.

Згідно до п.п.4.15 п.4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 р., видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання належним чином оформлених правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Таким, чином враховуючи викладене суд вважає що позовні вимоги позивачки ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню.

Спадщина відкрилась після смерті спадкодавця 01.08.2003 року та не була ніким прийнята, тому до спірних правовідносин застосовуються положення ЦК України в редакції 2004 року.

Позивач не могла прийняти спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, відповідач не заперечив проти позову, права третіх осіб не порушені, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1225,1261,1268,1270,1272 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку спадкування, як спадкоємця за законом на житловий будинок, який знаходиться по пров. Зерновий,5 в м. Новоукраїнка Кіровоградської області, який належав її померлому чоловікові ОСОБА_2, який помер 01 серпня 2003 року.

Судові витрати залишити за позивачкою.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Кіровоградської області або через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повне судове рішення виготовлено 03.08.2018 року

Головуючий: В. І. Шепетько