Провадження № 22-ц/4808/60/18
Головуючий у 1 інстанції Островський Л. Є.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Фединяка В.Д., Ясеновенко Л.В.,

секретаря: Турів О.М.,

з участю: представника ПАТ НАСК «ОРАНТА» - Баран В.В., представника позивача - ОСОБА_7., відповідача - ОСОБА_3 ., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ПАТ НАСК «ОРАНТА», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про відшкодування збитків, за апеляційною скаргою представника ПАТ НАСК «ОРАНТА» на рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене головуючим суддею Островським Л.Є. 27 червня 2018 року, повний текст якого складено 03 липня 2018 року,

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року ОСОБА_5 звернулась до ОСОБА_3 та ПАТ НАСК «ОРАНТА», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 з позовом про відшкодування збитків. Позовні вимоги були мотивовані тим, що внаслідок ДТП, яка сталась 20 липня 2017 року на вул. Василіянок, 5 у м. Івано-Франківську з вини відповідача ОСОБА_3 , який керував належним ОСОБА_4 автомобілем марки «Renault Kangoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , було пошкоджено її автомобіль марки «Fiat Grande Punto», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , відновлювальна вартість ремонту якого становить 25 685 грн. Посилаючись на те, що частину збитків у розмірі 17 331 грн їй було відшкодовано ПАТ НАСК «ОРАНТА», просила стягнути з ОСОБА_3 решту суми завданих їй збитків у розмірі 8 354 грн, а також 600 грн сплаченого судового збору та 1 600 грн витрат на правову допомогу.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 27 червня 2018 року позов ОСОБА_5 задоволено частково. Постановлено стягнути з ПАТ НАСК «ОРАНТА» на користь ОСОБА_5 8 354 грн завданих збитків та 600 грн судового збору. Цим же рішенням постановлено стягнути з ПАТ НАСК «ОРАНТА» на користь Державної судової адміністрації України 40 грн судового збору.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, представник ПАТ НАСК «ОРАНТА» подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на неврахування судом фактичних обставин справи. Зокрема, зазначає представник апелянта, судом не було належним чином повідомлено представника страхової компанії про розгляд справи, оскільки судової повістки відповідач не отримував. Це, на думку представника відповідача, є безумовною підставою скасування рішення суду. Апелянт також вказує, що суд не врахував, що 14.09.2017 року між ПАТ НАСК «ОРАНТА» та позивачем ОСОБА_5 було укладено угоду про припинення зобов`язання переданням відступного, за умовами якої між сторонами було погоджено суму страхового відшкодування у розмірі 17 331 грн. А тому, представник апелянта вважає, що його зобов`язання перед позивачем виконані у повному обсязі. Також судом першої інстанції не було прийнято до уваги те, що витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу відшкодовуються з урахуванням зносу, розрахунок якого було проведено відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів і подано апелянтом в суд першої інстанції. При цьому, зауважує апелянт, судом не було враховано коефіцієнт зносу транспортного засобу позивача, який становить 0,58. Посилаючись на вищенаведене, представник ПАТ НАСК «ОРАНТА» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В надісланому на адресу апеляційного суду відзиві, ОСОБА_5 доводи апеляційної скарги заперечила, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим. Крім того, позивач вважає необґрунтованим посилання апелянта на те, що витрати пов`язані з відновленням транспортного засобу відшкодовуються з врахуванням коефіцієнту зносу у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, оскільки такої експертизи проведено не було. Також ОСОБА_5 вказала, що наведений ПАТ НАСК «ОРАНТА» розрахунок відшкодування з врахуванням коефіцієнту зносу не є належним доказом у справі, оскільки не оформлений у відповідний висновок, і це позбавило її можливості оскаржити такий розрахунок на стадії узгодження суми страхового відшкодування.

В засіданні апеляційного суду представник ПАТ НАСК «ОРАНТА» апеляційну скаргу підтримав з мотивів, наведених у ній. Крім того, представник апелянта пояснив, що договір страхування цивільної відповідальності було укладено не з відповідачем ОСОБА_3 , а з власником автомашини, якою він управляв.

Представник позивачки ОСОБА_5 доводи апеляційної скарги заперечив. Рішення суду вважає законним та обґрунтованим, а тому просить залишити його без змін.

Відповідач ОСОБА_3 також не визнав апеляційну скаргу, вважаючи, що правових підстав для покладення на нього матеріальної відповідальності за шкоду, спричинену ОСОБА_5 , немає. Визнав, що згаданою автомашиною він керував не у зв`язку із трудовими відносинами з її власником. Зазначений позивачкою розмір збитків не оспорює. На його думку, позов ОСОБА_6 до страхової компанії було задоволено обґрунтовано. Тому апеляційну скаргу просить відхилити.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача та представників інших учасників, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 , суд першої інстанції виходив з доведеності вини відповідача ОСОБА_3 у пошкодженні належної позивачу автомашини та прийшов до висновку, що належним відповідачем у справі є ПАТ НАСК «ОРАНТА», який як страховик, зобов`язаний у разі настання страхового випадку відшкодувати шкоду заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю та майну третьої особи у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі. А тому, оскільки розмір завданої позивачу шкоди не перевищує розміру страхової суми, суд першої інстанції обов`язок відшкодування недоплаченої суми збитків поклав на ПАТ НАСК «ОРАНТА». Однак, погодитись із цим висновком суду першої інстанції апеляційний суд не може з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено і не заперечується жодною із сторін спору, що внаслідок ДТП з вини відповідача ОСОБА_3 , який керував належним ОСОБА_4 автомобілем марки «Renault Kangoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , було пошкоджено автомобіль позивача ОСОБА_5 марки «Fiat Grande Punto», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ., відновлювальна вартість ремонту якого була оцінена у 25 685 грн. Апеляційний суд зауважує, що із даним розміром відновлювальної вартості ремонту автомобіля позивача сторони погодились. Будь-який інший розрахунок вартості ремонту автомобіля в матеріалах справи відсутній.

Також встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Renault Kangoo», яким керував винний у вчинені ДТП відповідач ОСОБА_3 була застрахована ПАТ НАСК «ОРАНТА», яке за заявою ОСОБА_5 виплатило їй страхове відшкодування у сумі 17 331 грн, а саме - розмір матеріального збитку з врахуванням зносу деталей, які замінюються (а.с.62).

Із змісту позовної заяви вбачається, що між сторонами виникли правовідносини з приводу відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, які регулюються спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закону) та Цивільним кодексом України.

Статтею 3 зазначеного вище Закону передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто, виходячи із суті такого страхування, названий Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди.

За змістом ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону, а також п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені статтею 22 Закону, згідно пункту 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29, пункту 32.7 статті 32 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Апеляційний суд зауважує, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується на підставі «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2017 у справах NN 910/3650/16, 910/32969/15 та у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі N 910/3867/16, від 01.02.2018 у справі N 910/22886/16.

Згідно з п. 2.3 зазначеної «Методики», вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Відповідно до пункту 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Згідно з п. 2.3 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану колісного транспортного засобу унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості колісного транспортного засобу, що виникає в процесі його експлуатації.

Із розрахунку страхового відшкодування, здійсненого відповідачем ПАТ НАСК «ОРАНТА» та долученого до матеріалів справи, вбачається, що такий розрахунок страхового відшкодування у розмірі 17 331 грн ОСОБА_5 було проведено та виплачено у відповідності до ст. 29 Закону та Методики. Підстав вважати його неправильним, або таким що не відповідає вимогам законодавства, немає.

Разом з тим, установлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача марки «Fiat Grande Punto», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . становить 25 686,59 грн (а.с.62).

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Однак, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.

Отже, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може оспорюватись особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

З установлених судом першої інстанції обставин вбачається, що сумою страхового відшкодування, яка виплачена страховою компанією ПАТ НАСК «ОРАНТА» в розмірі 17 331 грн, ОСОБА_5 не було відшкодовано в повному обсязі завдану шкоду, а саме вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Fiat Grande Punto» у розмірі 25 685 грн.

У зв`язку із зазначеним, деліктне зобов`язання між потерпілим ОСОБА_5 і особою, яка завдала шкоди - ОСОБА_3 , не припинилось виконанням, проведеним належним чином (статті 599 ЦК України), і особа, яка завдала шкоди, зобов`язана відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика, у розмірі 8 354 грн. (25 685 грн вартість відновлювального ремонту - 17 331 грн сума виплаченого страхового відшкодування), що встановлено вимогами статті 1194 ЦК України.

Такі висновки апеляційного суду узгоджуються із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.02.2018 року у справі №760/19377/15-ц.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не може залишатися в силі і підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_5 стосовно іншого відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ПАТ НАСК «ОРАНТА» задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 27 червня 2018 року в даній справі скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ПАТ НАСК «ОРАНТА», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про відшкодування збитків задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_3 ) 8 354 (вісім тисяч триста п`ятдесят чотири) грн завданих збитків та 600 (шістсот) грн сплаченого судового збору.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту.

Повний текст постанови складено 24 жовтня 2018 року.

Суддя-доповідач В.А. Девляшевський

Судді: В.Д.Фединяк

Л.В. Ясеновенко