РІШЕННЯ

Іменем України

26.12.2018 року Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Гулієвої М.І.

при секретарі Жовнір Р.С.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Львові справу №465/4500/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,-

в с т а н о в и в :

позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 та зняття його з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 406, виданого 13.03.2013 р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (Витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 1196778 від 13.03.2013; номер запису про право власності: 336211 від 13.03.2013) на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2. Згідно довідки про склад сімї, виданої Львівським комунальним підприємством «ЛЬВІВСЬКИЙ ЛІХТАР» Львівської міської ради, Франківської районної адміністрації від 24.07.2018 № 746, в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_1 04.01.1941 року народження- власниця житла та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Однак, ОСОБА_2 з листопада 2015 року не проживає в житловому приміщенні без поважних причин, про що складено ОСОБА_3 про проживаючих осіб в житловому приміщенні № б/н від 23.11.2015, № б/н від 23.06.2016, № б/н від 06.03.2017, № б/н від 16.11.2017, № б/н від 13.07.2018, представниками обслуговуючої організації - Львівським комунальним підприємством «ЛЬВІВСЬКИЙ ЛІХТАР». Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має, квартирою він не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу не чинили.

Позивачка вважає, що ОСОБА_2 втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 4 в будинку № 5 по вулиці Русових в місті Львові у звязку з тривалою, понад два роки без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, крім того не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення, а тому вона, як власник житла вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідач створює їй перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном, просить позов задоволити.

Ухвалою суду від 31 липня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання - залишено без руху та надано позивачу строк тривалістю 5 (пять) днів з дня отримання ухвали для усунення наведених недоліків.

07 червня 2018 року позивачка подала заяву з метою усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 31 липня 2018 року.

Ухвалою від 12 жовтня 2018 року відкрито провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.

В підготовче судове засідання позивачка не зявилась, подала заяву про слухання справи у її відсутності, просить позов задоволити.

Відповідач подав заяву про визнання позову, просить слухати справу у його відсутності, позов визнає.

Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності сторін,згідно ст.223 ЦПК України.

Відповідно до ст.206 ЦПК України суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки, таке не суперечить вимогам закону та не порушує прав та інтересів інших осіб.

Згідно ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності номер 1196778 від 13 березня 2013 року та договору купівлі продажу квартири від 13 березня 2013 року квартира № 4 , що по вул. Русових, 5 у м. Львові на праві приватної власності належить ОСОБА_1.

Відповідно до довідки Форми № 2, виданої 24 липня 2018 року ЛКП «Львівський ліхтар», в квартирі АДРЕСА_4 зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2, власником квартири є ОСОБА_1.

Факт непроживання відповідача у спірній квартирі стверджується актами від 13 липня 2018 року, 16 листопада 2017 року, 06 березня 2017 року, 23 червня 2016 року, 23 листопада 2015 року, складеними комісією працівників ЛКП «Львівський ліхтар».

Таким чином, судом встановлено, що відповідач у спірній квартирі не проживає понад один рік, однак не знявся з реєстрації у даній квартирі, не користується квартирою без поважних причин, оскільки, ніхто не чинив йому у цьому перешкод.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі без поважних причин значно довше строку,встановленого ст.405 ЦК України, між ним та позивачкою не укладались жодні угоди щодо користування житлом, суд приходить до висновку, що позов в частині визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом у спірній квартирі підлягає до задоволення.

Що стосується позовних вимог про зняття відповідача з реєстрації, такі до задоволення не підлягають, як зайво предявлені, оскільки, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» , зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою),а тому додаткового вирішення судом не потребують.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем надано до суду копію довідки № 016645 від 13.11.1996 відповідно до якої її звільнено від сплати судового збору в сумі 704,8 грн. відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 704,8 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 89, 200, 258, 259, 263-265, 268, 430 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задоволити частково.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 704 (сімсот чотири ) грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 26 грудня 2018 року.

Сторони у справі:

позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає ІНФОРМАЦІЯ_3 ІПН НОМЕР_1;

відповідач: ОСОБА_4, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3.

Суддя М.І. Гулієва