Постанова

Іменем України

26 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 242/1754/15-ц

провадження № 61-9378св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - компанія Берлін-Хемі (Менаріні Груп),

відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_5,

представники: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

третя особа за первісним позовом - товариство з обмеженою відповідальністю «РБК-Україна»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7, на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 29 лютого 2016 року в складі судді Владимирської І. М.та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 05 липня 2016 року в складі колегії суддів: Папоян В. В., Біляєвої О. М., Новікової Г. В.,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2013 року компанія Берлін-Хемі (Менаріні Груп) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «РБК-Україна» (далі - ТОВ «РБК-Україна»), про зобов'язання спростувати інформацію, заборонити вчиняти певні дії, а також відшкодування шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року в мережі Інтернет на веб-сайті інформаційного агентства «РБК-Україна» було розміщено статтю, публікація якої, на думку позивача, зумовлена безпосереднім зверненням відповідача до редакції інформаційного агентства «РБК-Україна», в якому остання безпідставно звинувачує позивача в «інтелектуальному піратстві» та стверджує про неефективність лікарського засобу, виробником якого є позивач. Вважала, що поширення недостовірної інформації з боку відповідача призвело до зниження ділової репутації позивача, посягання на його фірмове найменування, а також на заниження престижу та підрив довіри до його діяльності.

З урахуванням викладеного, компанія Берлін-Хемі (Менаріні Груп) просила суд зобов'язати відповідача спростувати недостовірну інформацію, викладену у зверненні, заборонити подальше її розповсюдження та стягнути з відповідача на їх користь 771 270,00 грн, з яких розмір немайнової шкоди становить

500 000,00 грн, розмір майнової шкоди - 271 270,00 грн.

У липні 2013 року ОСОБА_5 звернулася до суду з зустрічним позовом до компанії Берлін-Хемі (Менаріні-Груп) про стягнення компенсації за порушення особистих немайнових прав.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що у 2005 році їй стало відомо про розповсюдження відповідачем за зустрічним позовом рекламних листівок, папок та блокнотів, які містили її ім'я та частину її статті, опублікованої у ІНФОРМАЦІЯ_1 року в журналі «ІНФОРМАЦІЯ_2» НОМЕР_1 (сторінки 24-32), дозвіл на використання якої вона не надавала. Факт порушення прав на твір підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м. Києва

від 28 серпня 2008 року в справі № 2-133/2008 за позовом ОСОБА_8 до представництва «Берлін-Хемі АГ», треті особи: ОСОБА_5, державного підприємства «Державний фармакологічний центр Міністерства охорони здоров'я України» про спростування поширеної інформації. Також посилалась на те, що своїми діями компанія Берлін-Хемі (Менаріні Груп) фактично визнала її вимоги, оскільки у 2011 році погодилася відшкодувати моральні збитки у розмірі 100 000,00 грн та 06 червня 2011 року перерахував суму в розмірі 50 000,00 грн, посилаючись на норми Закону України «Про авторське право». Позивач вважала, що при використанні частини її статті у рекламних матеріалах відповідачем було здійснено порушення цілісності твору, а виривання його частини із загального контексту та вставлення у рекламу медичного препарату є нічим іншим як його перекрученням та спотворенням.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_5 просила суд стягнути з відповідача за зустрічним позовом на її користь компенсацію у розмірі 100 000,00 грн за порушення особистих немайнових прав.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 29 лютого

2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області

від 05 липня 2016 року, у задоволенні позову компанії Берлін-Хемі (МенарініГруп) відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, мотивовано недоведеністю позовних вимог за первісним та зустрічним позовами.

У липні 2016 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_7, подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови в задоволенні зустрічного позову та в цій частині передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, у іншій частині рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.

Рішення судів оскаржуються в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5, а тому в іншій частині в касаційному порядку не переглядається (стаття 400 ЦПК України).

Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення не відповідають дійсним обставинам справи і вимогам закону, прийняті без належної оцінки доказів позивача за зустрічним позовом, які підтверджують її позовні вимоги.

У жовтні 2016 року компанія Берлін-Хемі (Менаріні Груп) подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначила, що судові рішення є законними і обґрунтованими.

Відповідно до підпункту 4 пункту першого розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України 2004 року суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з частини третьої статті 10 та статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції з висновками якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції), з урахуванням встановлених обставин і вимог статей 10, 60 ЦПК України 2004 року, враховуючи те, що позивачем не доведено обставин, на які вона посилалася як на обґрунтування своїх вимог, які б давали підстави вважати, що компанією Берлін-Хемі (Менаріні Груп) порушено її особисті немайнові права, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_5

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7, залишити без задоволення.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 29 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 05 липня 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_5 до компанії Берлін-Хемі (Менаріні Груп) про стягнення компенсації за порушення особистих немайнових прав залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П. Курило

М. Є.Червинська