ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/3470/16-ц
Провадження № 22-ц/4820/364/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Кошельника В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2018 року (суддя Швець О.Д.) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

В липні 2016 році ОСОБА_4, звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначав, що 02.06.2014 року ОСОБА_5 уклав з позивачем договір позики. За умовами договору ОСОБА_4 надав, а відповідач отримав грошову позику в розмірі 4 600 доларів США строком на один місяць, тобто до 03.07.2014 року. На підтвердження передачі коштів ОСОБА_5 написав розписку, яка знаходиться у ОСОБА_4

Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, позику в обумовлені договором строки не повернув. Через неправомірні дії відповідача, який відмовився виконувати умови договору був змушений витрачати свій час та здоров'я на розгляд справи в суді, через відмову відповідача повернути борг хвилювався, втратив здоровий сон.

За таких обставин, просив суд стягнути з ОСОБА_5 на його користь заборгованість за договором позики в сумі 4600 доларів США, проценти за користування позикою 60% річних - 5520 доларів США, моральну шкоду в розмірі позики, а саме 4600 доларів США як було обумовлено умовами договору позики.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2018 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики від 02.06.2014 року в сумі 4600 дол.США, що еквівалентно за курсом НБУ 129084 грн. 28 коп. та проценти за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 3590 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 100 741 грн. 86 коп. та 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 2860 грн. відшкодування витрат за проведення судово-почеркознавчої експертизи. Вирішено питання по судовому збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині розміру відшкодування моральної шкоди, просить в цій частині рішення скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_5 на його користь моральну шкоду в розмірі 4600 дол.США, що на день постановлення рішення суду першої інстанції еквівалентно 129 084 грн. 28 коп.

В обґрунтування скарги зазначав, що суд дійшов висновку про стягнення із відповідача на його користь 1000 грн. моральної шкоди всупереч вимогам умов договору позики, в якому зазначено, що у випадку несвоєчасного повернення позики, позичальник сплачує моральну шкоду у розмірі позики, тобто 4600 дол. США.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 погоджується із рішенням суд першої інстанції, вважає його обґрунтованим та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Вважає, що позивачем під час слухання справи не надано доказів того, що йому була завдана моральна шкода на суму, зазначену позивачем. Договір позики в частині відшкодування моральної шкоди суперечить діючому законодавству.

У відповіді на відзив ОСОБА_4 зазначає, що думка ОСОБА_5 щодо невідповідності договору позики чинному законодавству спростовується ст.ст.611, 1047 ЦК України, відповідно до яких був укладений спірний договір позики від 02.06.2014 року.

Апелянт ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки.

ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за договором позики в сумі 4600 дол.США та процентів за прострочення виконання грошового зобов'язання сторонами не оспорюється, а отже судом апеляційної інстанції в цій частині не переглядається.

Судом встановлено, що 02 червня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір позики. За умовами зазначеного договору ОСОБА_4 надав, а ОСОБА_5 отримав позику в сумі 4 600 доларів США строком на один місяць, яку зобов'язався повернути.

На підтвердження домовленості між сторонами був укладений договір позики в письмовій формі. На підтвердження отримання коштів від ОСОБА_4 ОСОБА_5 власноручно написано розписку.

Факт підписання договору позики від 02.06.2014 року ОСОБА_5 підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи від 25.05.2018 р. №781-787/18-26.

Написання розписки про отримання у ОСОБА_4 в борг 4600 доларів США 02.04.2014 р. ОСОБА_5 не заперечує.

Відповідно до п.6 договору позики від 02.06.2014 року у випадку несвоєчасного повернення позики Позичальник сплачує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, 60% річних від простроченої суми боргу, та моральну шкоду у розмірі позики.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_4 посилався на те, що йому завдано моральну шкоду у зв'язку з неправомірними діями відповідача щодо неповернення позики.

Відшкодування моральної шкоди та розмір моральної шкоди передбачено умовами цього договору.

Як вбачається із матеріалів справи, спірні правовідносини виникли з договору позики. Відшкодування моральної шкоди встановлено договором.

Відповідно до частини четвертої статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов'язань у договірних правовідносинах у випадку встановлення такої відповідальності законом або договором.

Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається статтею 23 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов'язань у випадках, передбачених договором або законом.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1 рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року N 15-рп/2004).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди 1000 грн., оскільки цей розмір відповідає верховенству права, вимогам розумності і справедливості.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального права. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення залишити без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 грудня 2018 року.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк