АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 671/1724/17
Провадження № 22-ц/792/1244/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П.(суддя - доповідач), Пєнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.

за участю представника позивача ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №671/1724/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Волочиського районного суду від 05 червня 2018 року (повне судове рішення складено 14 червня 2018 року, суддя О.М. Бабій) у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд,

в с т а н о в и в:

Відповідно до пункту 8 розділу XIII Перехідних положень ЦПК в силу п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_6 зазначала, що з 04 вересня 2011 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_7. Позивачка вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого в сім'ї часто виникали сварки, які негативно позначаються на її здоров'ї. Останні два роки сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому їх подальше спільне життя та збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача. За таких обставин ОСОБА_6 просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 04.09.2011 року Відділом ДРАЦС Волочиського районного управління юстиції у Хмельницькій області (актовий запис № 182), між нею та ОСОБА_5

Рішенням Волочиського районного суду від 05 червня 2018 року позов задоволено. Шлюб, укладений між ОСОБА_6 і ОСОБА_5, що зареєстрований 04 вересня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Волочиського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №182 розірвано. Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що оскаржуване рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому є незаконним та необґрунтованим. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_5 вважає, що підстав для розірвання шлюбу не має, а судом в порушення вимог ст. 111 СК України не вжито належних заходів для збереження сім'ї, зокрема надано строк на примирення подружжя лише чотири місяці. Також, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6, суд не врахував ту обставину, що на момент подачі до суду позовної заяви про розірвання шлюбу позивач перебувала у Республіці Польща, а тому позовні вимоги були сформовані адвокатом за вказівкою її матері та не відповідають дійсності, фактичній волі позивачки і інтересам дитини. Враховуючи вищевикладене апелянт просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову ОСОБА_6

Представник позивачки ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнала і просить її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Апелянт ОСОБА_5 та позивачка ОСОБА_6 до суду не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

У відповідності до вимог ст. 360 ЦПК України, відзив у визначений судом строк не надходив. Згідно із ч. 3 цієї ж статті відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представника позивача, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що подальше спільне життя сторін неможливе, а збереження сім'ї суперечить інтересам позивача.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів, адже судом першої інстанції правильно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Так, судом вірно встановлено, що з 04 вересня 2011 року ОСОБА_6 і ОСОБА_5 перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачкою.

Сімейне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння та несумісність характерів, в сім'ї часто виникали конфлікти. Сторони в суді першої інстанції визнали, що з жовтня 2017 року вони не підтримують подружні відносини, проживають окремо, не ведуть спільного господарства.

Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

За змістом ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України).

Згідно з ч. 1 ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Так, ухвалою від 19 грудня 2017 року Волочиський районний суд зупинив провадження у справі і надав ОСОБА_6 та ОСОБА_5 строк для примирення до 19 квітня 2018 року. Однак сторони не примирилися та апелянтом не надано належних, достовірних та достатніх доказів того, що ним вживалися заходи щодо примирення і часу, що наданий судом, було обмаль. Також ОСОБА_5 не надано доказів на підтвердження того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу можливе, а тому посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не вжив належних заходів для збереження сім'ї не відповідає фактичним обставинам справи.

Як передбачено ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд першої інстанції вірно з'ясував фактичні взаємини сторін, врахував наявність у них неповнолітнього сина, встановив, що ОСОБА_6 заявлено позов про розірвання шлюбу у зв'язку з неможливістю спільного життя сторін, частих конфліктів, припинення ними шлюбних відносин та те, що позивач категорично відмовляється зберегти сім'ю, а тому прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову. Також судом враховано, що за час перебування справи у провадженні суду з жовтня 2017 року примирення сторін не відбулося.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу не з власної волі будь-якими об'єктивними доказами не підтверджуються. ОСОБА_6 особисто приймала участь в судових засіданнях, надавала пояснення та підтримала позовні вимоги в повному обсязі, що підтверджується протоколом судового засідання від 05 червня 2018 року (а.с. 85-87).

Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Посилання апелянта на те, що він має надію, що сім'я знову буде разом не є підставою для відмови у позові, адже кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України).

В суді апеляційної інстанції зі слів представника позивача з'ясовано, що ОСОБА_6 категорично заперечує можливість збереження шлюбу, посилаючись на те, що примирення між сторонами не можливе. А тому доводи апеляційної скарги в частині щодо можливості примирення сторін та збереження сім'ї є безпідставним.

Не спростовують висновків суду й інші доводи апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та відповідає вимогам закону, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 -384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Волочиського районного суду від 05 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 серпня 2018 року.

Судді: (підпис) А.П. Корніюк

(підпис) І.В. Пєнта

(підпис) О.І.Талалай

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк