Провадження №: 4-с/755/239/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

"27" грудня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Міроненко С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Семенчева Андрія Ігоровича, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», -

у с т а н о в и в:

23.11.2018 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Семенчева А.І., заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

Відповідно до змісту заявлених вимог скаржник просить суд: визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Семенчева Андрія Ігоровича, відносно виконання виконавчого листа № 755/28832/14-ц виданого 10.11.2014 Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту в сумі 212192,46 грн, а також третейський збір 2521,92 грн.; переглянути виконавчий лист виданий Дніпровський районним судом м. Києва №755/28832/14-ц від 10.11.2014, з метою зміни розміру заборгованості по договору кредиту з суми 212192,46 грн. на суму 97500,00 грн.; визнати неправомірною та скасувати постанову винесену 01.11.2018 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Семенчевим А.І., якою оголошено про розшук майна боржника, а саме транспортний засіб марки Geely, чорного кольору, 2007 року випуску, д.в.з. ВТ55l6АН.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги скаржник посилається на те, що Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 755/28832/14-ц від 10.11.2014 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту в сумі 212192,46 грн., а також третейський збір 2521.92 грн. По зазначеному виконавчому листу Суворовським районним відділом ДВС м. Херсон ГТУЮ у Херсонській області було відкрито виконавче провадження №46255004 від 29.01.2015. З метою виконання рішення суду між скаржником та ПАТ «Укрсоцбанк» був укладений договір про внесення змін №1 від 30.06.2015 до Договору кредиту №Ф070317П від 26.04.2007, за умовами якого, скаржник розрахувався із банком у визначені строки, та будь-яких претензій з боку банку до нього немає. Також, скаржником був виплачений третейський збір. Останній платіж до банку був здійснений 28.09.2015. Відповідно до договору про внесення змін №1 від 30.06.2015, скаржник зобов'язаний був до 30.09.2015 р. сплатити 97500,00 грн, тоді борг вважався б таким, який повернутий, і скаржник це зробив. Однак на теперішній час, державний виконавець стягує виконавчий збір у розмірі десяти відсотків від суми, зазначеної у виконавчому листі, тобто від суми: 212192,46 грн., що становить 21495,79 грн. Однак, на думку скаржника, через складання зазначеного вище договору, було змінено основну суму боргу, та є необхідність переглянути виконавчий лист, з метою зміни розміру стягнення боргу. 09.11.2018 за адресою реєстрації, на ім'я скаржника був направлений лист від управління ДВС ГТУЮ у Херсонській області, з вимогою головного державного виконавця про з'явлення до зазначеного відділу 14.11.2018 р. з метою надання пояснень щодо виконання або невиконання рішення суду. 14.11.2018 р. скаржник прибув до відділу та надав усні пояснення головному державному виконавцю Семенчеву А.І. з приводу того, що рішення суду виконане, банку були виплачені за новоукладеним договором грошові кошти, та виплачений третейський збір. Головним державним виконавцем було надано постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 14.11.2018, що складало 256,56 грн., та постанову про стягнення виконавчого збору від 14.11.2018, що складало 21495,79 грн. Скаржник вказує, що в ході ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження №46255004 скаржнику стало відомо, що виконавче провадження було передано із Суворовського районного відділу ДВС м. Херсон ГТУЮ у Херсонській області до відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Херсонській області на підставі постанови начальника УДВС ГТУЮ у Херсонській області від 27.11.2018, та відповідно до постанови про прийняття виконавчого провадження від 29.10.2018, була прийнята головним державним виконавцем Семенчевим А.І. для подальшого провадження. 01.11.2018 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Херсонській області Семенчевим А.І. було винесено постанову про розшук майна боржника, а саме транспортного засобу марки «Geely», 2007 р.в., чорного кольору, д/н НОМЕР_1. Зазначена постанова була винесена з метою виконання рішення суду, яке, за твердженням скаржника, ним було виконано добровільно через укладання договору із банком, та подальшою виплатою боргу та третейського збору. За таких умов скаржник вважає, що зазначена постанова прийнята незаконно та підлягає скасуванню, оскільки винесена з порушенням норм чинного законодавства. Скаржник вказує, що являється учасником бойових дій, офіційного постійного місця праці не має, зазначений транспортний засіб є єдиним джерелом отримання доходів, який використовується для здійснення перевезень пасажирів, та виконання інших робіт, щодо перевезення, доставки товарів та іншого характеру надання послуг. На думку скаржника, при вчиненні виконавчих дій державний виконавець не тільки порушив порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, оскільки при ознайомлені із виконавчим провадженням була відсутня інформація із банку, стосовно боргових зобов'язань, але й зазначив що рішення суду не виконується Боржником. При цьому, скаржник вказує, що з таким висновком погодитися не можна оскільки був укладений договір із ПАТ «Укрсоцбанк» про внесення змін №1 від 30.06.2015 до Договору кредиту від 26.04.2007, за умовами якого, скаржник розрахувався із банком у визначені строки, та будь-яких претензій з боку банку до нього немає, а також сплатив третейський збір. Таким чином, на думку скаржника, посилання державного виконавця на невиконання боржником рішення суду не відповідає дійсності.

Ухвалою суду від 28.11.2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд скарги в судовому засіданні.

11.12.2018 року до суду надійшов відзив на скаргу, який приєднано до матеріалів справи і зі змісту якого вбачається, що суб'єкт оскарження не визнає заявлених скаржником вимог з підстав викладених у самому відзиві на скаргу.

Ухвалою суду від 12.12.2018 року задоволено клопотання суб'єкта оскарження про його участь в судовому засіданні в режимі відео конференції 27.12.2018 року.

При цьому, розгляд справи за участі суб'єкта оскарження в режимі відеоконференції не відбувся, оскільки був відсутній зв'язок з Херсонським міським судом Херсонської області.

Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України, ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв'язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

За таких умов суд ухвалив провести розгляд справи без участі суб'єкта оскарження.

Скаржник в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надійшла заява скаржника про розгляд справи за його відсутності, свої вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити його скаргу.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази кожен окремо та у їх сукупності, приходить до висновку про те, що скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.ст. 447, 448 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

За змістом ст. 450 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Згідно ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Отже, ст. 451 ЦПК України чітко визначено способи захисту, які застосовуються судом при розгляді скарг на дії та рішення державного/приватного виконавця, і в межах здійснення судочинства по розгляду скарг сторін виконавчого провадження, не може бути способом захисту порушеного права перегляд виконавчого листа з метою зміни розміру заборгованості за кредитним договором, тож вимоги скаржника про перегляд виконавчого листа виданого Дніпровським районним судом м. Києва №755/28832/14-ц від 10.11.2014, з метою зміни розміру заборгованості по договору кредиту з суми 212192,46 грн. на суму 97500,00 грн. задоволенню не підлягають.

За змістом ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов'язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об'єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

За змістом ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ст 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

За змістом ст.ст. 10, 36 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання поліцією.

Як вбачається з наданих до суду суб'єктом оскарження копій матеріалів виконавчого провадження №46255004, державний виконавець здійснює виконання за виконавчим листом №755/28832/14-ц виданим Дніпровським районним судом м. Києва 10.11.2014 року пред'явленого до виконання на підставі заяви стягувача та вчиняє виконавчі дії у відповідності до вимог чинного законодавства України, зокрема, в частині оскаржуваної постанови про розшук майна боржника.

Відсутні жодні підстави вважати, що державний виконавець неправомірно здійснює виконання виконавчого листа №755/28832/14-ц виданого Дніпровським районним судом м. Києва 10.11.2014 року, адже виконавче провадження відкрите у відповідності до вимог закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення суду і від стягувача до державного виконавця не надходило жодних належних даних про відсутність боргу за виданим виконавчим листом або про повернення виконавчого листа за п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» чи закінчення виконавчого провадження за п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Здійснюючи виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа виданого Дніпровським районним судом м. Києва, державний виконавець в межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений законом виніс і оспорювану постанову про розшук майна боржника.

За таких обставин вимоги скарги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Натомість питання щодо відсутності обов'язку боржника повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, може бути розглянуте судом в межах вимог ст. 432 ЦПК України на підставі відповідної заяви боржника.

Крім того, у разі відсутності заборгованості за виконавчим листом, що знаходиться на примусовому виконанні, для боржника першочергове значення має належна комунікація із стягувачем з цього приводу, що за дійсної відсутності боргу зможе спонукати стягувача на відкликання виконавчого листа, звернення з заявою про закінчення виконавчого провадження тощо.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 353-355, 447-450 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Семенчева Андрія Ігоровича, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 27.12.2018 року.

Суддя -