Справа № 548/752/18
Провадження № 2/548/387/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2018 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Миркушіної Н.С.,

за участю секретаря судового засідання Комаренко В.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Хорол у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства « Лубнитеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію,-

В С Т А Н О В И В :

ОКВПТГ "Лубнитеплоенерго" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, мотивуючи його тим, що громадянка ОСОБА_1 є власником квартири №2, що знаходиться в багатоквартирному житловому будинку по вул. Небесної Сотні (до перейменування Леніна), 68 в м. Хорол.

Відповідачу присвоєно особовий рахунок № 86204.

Система опалення квартири відповідача є невідємною частиною внутрішньобудинкової системи централізованого опалення багатоквартирного будинку № 68 по вул. Небесної Сотні в м. Хорол, так як при проектуванні багатоквартирного будинку закладається і засіб теплопостачання - централізоване теплопостачання. Згідно з вимогами будівельних норм «СНиП 2.04.05-91 Отопление, вентиляция и кондиционирование» щодо питань влаштування системи опалення, всі стояки та внутрішні розподільчі мережі гідравлічно увязані між собою для забезпечення стабільної роботи системи опалення будинку. Опалення є системою, яка гідравлічно та теплотехнічно обєднує всі квартири.

Плата за послуги з централізованого опалення справляється:

- у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах багатоквартирний будинок засобів обліку теплової енергії за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (обєму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці який є розрахунковим (п.21 «Правил №630»).

- у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) (п.12 «Правил №630»).

Опалювальна площа квартири АДРЕСА_1 складає 36,80 м2.

З 01.01.11р. діяли тарифи, затверджені рішенням Полтавської обласної ради від 01.02.2011р. в розмірі 3,76 грн. за опалення 1м2 загальної опалювальної площі квартири протягом року .

З 21.11.14 р. згідно постанови №146 від 17.10.2014 р. діяли тарифи, затверджені Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії в розмірі 12,57 грн. за 1 кв. м за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення.

Відповідач в односторонньому порядку не виконує покладені законодавством зобовязання щодо оплати послуг з теплопостачання.

ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» надало відповідачу послуги по опаленню протягом вересня 2013 р. по липень 2014 р. на загальну суму 1522,07 грн. Таким чином сума боргу відповідача станом на 01.04.2018 року враховуючи часткову сплату - 750,00 грн. та переплату - 12,72 грн. становить 759,35 грн..

Підприємство вважає, що між сторонами виникли правовідносини у сфері надання комунальних послуг.

Оскільки відповідач в односторонньому порядку не виконував покладені законодавством зобовязання щодо оплати послуг з теплопостачання, керуючись ст. 96 ЦПК України (на момент подання), ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» змушене було звернутися до Хорольського районного суду для стягнення заборгованості з відповідача в порядку наказного провадження. 10.08.2017 року Хорольським районним судом у справі № 548/267/17, відповідно до ухвали скасовано судовий наказ від 01.03.2017 року по справі № 548/267/17, що унеможливлював повторне звернення з такою самою заявою на той момент. При зверненні з заявою про видачу судового наказу відповідно до ст. 98 ЦПК України (на момент подання), сплачено судовий збір в сумі 800,00 грн. - платіжне доручення № 500 від 15.02.2017р.

В судове засідання представник позивача ОКВПТГ " Лубнитеплоенерго" не з"явився, хоча вчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, але звернувся до суду із письмовою заявою, в якій просив суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги задовольнити .

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з»явилася, але подала до суду заячу про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Врахувавши позицію позивача відповідача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача у судовому засіданні , оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу ч. 4ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені.

Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову.

Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири №2, що знаходиться в багатоквартирному житловому будинку по вул. Небесної Сотні (до перейменування Леніна), 68 в м. Хорол.

Відповідно до ч.1 ст. 382 Цивільного кодексу України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Згідно ст.ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов»язує. Тягар утримання майна лежить на його власнику.

Пунктом 2 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року» визначено, що централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Таким чином, послуги централізованого опалення приміщень надаються незалежно від факту проживання у квартирі власників.

Відповідно до частини 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» являється виконавцем послуг з централізованого опалення для населення багатоквартирних будинків .

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у встановлені договором або законом.

У відповідності до ст. ст. 64, 68 Житлового Кодексу України та п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», затверджених Постановою КМУ від 08.10.1992р. №572 наймач (власник) зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, в тому числі і за послуги теплопостачання в строки, встановлені чинним законодавством, повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 « Закону України «Про теплопостачання», п. 18 Правил, споживач теплової енергії повинен щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно п. 18 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20| числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Хоча, між сторонами відсутній письмовий договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, проте позивачем надавалис япослуги, відповідач їх приймав, що відповідно до положень ст. 11, 714 ЦК України є підставою для виникнення між сторонами цивільних прав і обов'язків.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться.

Відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в позові про стягнення заборгованості за фактично надані послуги. Ненадання споживачу типового договору про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення позивача від оплати даних послуг. (Ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.02.2013 р. у справі № 6-2104 св 13 та від 22.05.13 р. у справі № 6-3932св13)

Відповідно до ч. 4 ст. 24 «Закону України «Про теплопостачання» , споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів.

Відповідач у встановленому законом порядку не висував претензій до ОКВПТГ "Лубнитеплоенерго" щодо повноти та якості отриманих послуг, вимог позивачу про зменшення розміру плати за отримані послуги з теплопостачання в зв'язку з їх неналежною якістю та неповнотою не ставив.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України встановлює, що одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів особи є визнання права.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно ч. 1ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви , а відповідач - разом з поданням відзиву.

Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Крім того, будь-які інші докази, ніж ті, що були надані позивачем разом із позовом, до суду сторонами по справі подані не були. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили.

Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в звязку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами по справі не подавалися.

Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.

Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В даному випадку, суд позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.

Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 2, п. 4, п. 6п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобовязані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ч. 8 ст. 279 ЦПК України, судом досліджуються докази, викладені в заявах по суті, в даному випадку пояснення, викладені в позовній заяві і докази, надані разом із позовом.

Отже, враховуючи вищезазначене, принципи розумності і справедливості, а також диспозитивності цивільного судочинства, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення заборгованості.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 142 ЦПК Українита ч. 3ст. 7 Закону України «Про судовий збір»у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1-18, 76-81, 141,142, 209-241, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, на підставі ст.ст.525,526 ЦК України,Закону України "Про житлово-комунальні послуги",ЗУ "Про теплопостачання", суд

УХВАЛИВ:

Позов Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства « Лубнитеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію,- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» , розташованого за адресою: вул. Чкалова 17, м. Лубни, Полтавська область, 37500, р/р 1471 АТ «Ощадбанк» м. Полтава МФО 331467, заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 759,35 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» , розташованого за адресою: вул. Чкалова 17, м. Лубни, Полтавська область, 37500, р/р 1471 АТ «Ощадбанк» м. Полтава МФО 331467, витрати на судовий збір у розмірі 881,00 грн.

Повернути ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго», розташованого за адресою: вул. Чкалова 17, м. Лубни, Полтавська область, 37500, , р/р 1471 ТВБВ ФПОУ АТ «Ощадбанк» м. Полтава, МФО 331467 з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого 15.02.2017 року за платіжним дорученням № 500 та 19.04.2018 року за платіжним дорученням № 1092 в сумі 800,00 грн. та 962,00 грн., а загалом 1762,00 грн, тобто в розмірі 881,00 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України,до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Хорольський районний суд Полтавської області.

Повний текст судового рішення складено 07.06.2018 року.

Суддя : Н.С. Миркушіна