Справа № 308/8373/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2018 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. розглянувши матеріали позовної заяви поданої від імені ОСОБА_1 адвокатом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном та виселення із житлового приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

Від імені ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном та виселення із житлового приміщення.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.175 та ст. 177 ЦПК України.

Відповідно до частини 2 ст.177 ЦПК України позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Позивачем не зазначено, який дохід має позивач, де працює, яке майно і якої вартості має у власності. Такі обставини мають бути підтверджені доказами.

При дослідженні даної позовної заяви, встановлено, що до неї позивач додав копії документів, які не завірені відповідно до вимог ЦПК України.

Згідно з ч. 2, ч. 4, ч. 5 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до викладеного позивачу слід подати до суду копії документів, що додаються до позовної заяви завірені належним чином відповідно до норм ЦПК України.

Крім того, до матеріалів позовної заяви додано ряд документів що є нечитабельні та позбавляє зрозуміти їх зміст (довідка про ідентифікаційний код, свідоцтво про народження). Також до матеріалів позовної заяви додано ряд документів на іноземній мові, без жодного їх перекладу на державну мову, що також позбавляє можливості зрозуміти їх зміст.

Крім того, згідно п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України у позовній заяві мають бути чітко викладені обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивач зазначає, що право власності на нерухоме майно, а саме квартиру №41, що знаходиться у будинку №32 по вул.Шумна в м.Ужгороді належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4, його дружині ОСОБА_5, їх сину ОСОБА_6 та їх дочці ОСОБА_1.

Так, позивачем зазначено, що вона після смерті своєї матері та батька отримала спадщину у вигляді частки вказаної квартири та їй належить 3/4 частки вказаної квартири.

При цьому, після смерті брата позивача ОСОБА_6, якому належала 1/4 частка вказаної вище квартири, до неї вселився його син ОСОБА_3 без згоди позивача. Позивач вказує, що ОСОБА_3 не має жодних документів які дають йому право на вказане житло, у тому числі на 1/4 частку брата позивача, на яку також претендує остання дружина брата ОСОБА_7.

Як вбачається з доданої до позовної заяви копії ОСОБА_7 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 03.07.2018 рік позивач був власником 1/2 частки квартири №41, що знаходиться у будинку №32 по вул.Шумна в м.Ужгороді.

Інші частина залишилась відкритою для надання документів іншим спадкоємцям, згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі дати заведення спадкової справи 04.05.2018 року.

Проте, в позовній заяві не вказано власника інших частин квартири №41, що знаходиться у будинку №32 по вул.Шумна в м.Ужгороді, не додано доказів на підтвердження вказаних обставин.

Позивачем не долучено до справи ОСОБА_7 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на день звернення до суду, що позбавляє суд можливості встановити кому саме належить спірне майно на день звернення до суду. Відсутність вищевказаних даних може призвести до того, що будуть порушення права та інтересів інших осіб, які не залучені до справи як учасники по справі.

Також, виходячи з вищенаведеного, позивачу слід визначитися з колом осіб, які мають брати участь у справі, оскільки вбачається, що позивач є не єдиним власником квартири, однак просить виселити відповідача з 3/4 частини квартири задля усунення порушення його прав. При цьому вказуючи, що на 1/4 частку квартири претендує дружина брата позивача ОСОБА_7 та не вказуючи, чи виділено в натурі вказані частики на майно.

За змістом ст. 391 ЦК України позов про захист права власності подається з метою усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном. Крім того, ст. 391 ЦК України не регулює визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, застосування якої вимагає встановлення певних фактичних обставин.

Пунктом 34 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР).

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачем не визначено ні суть позовних вимог, ні їх правові підстави, що позбавляє можливості зясувати предмет спору та межі доказування.

Дослідивши матеріали справи приходжу до переконання, що без зазначення наведених вище обставин, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви з подачею її до суду в новій редакції з врахуванням вимог ст. 175 ЦПК України.

Згідно ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених устаттях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи наведене вважаю, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення.

Керуючись ст. ст. 185, 260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву поданої від імені ОСОБА_1 адвокатом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном та виселення із житлового приміщення - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви протягом трьох днів з дня отримання копії ухвали. Розяснити, що інакше заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_8