АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/4014/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1772/18Головуючий у 1-й інстанції Миронець О. К. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.

секретар Філоненко О.В.

за участі позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6 управління Держпродспоживслужби в Полтавській області ОСОБА_7, третьої особи ОСОБА_8

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_2

відповідачі: ОСОБА_4, Головне управління Держпродспоживслужби в Полтавській області

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Полтави, ухваленого 01 червня 2018 року в приміщенні суду в м. Полтава у складі судді Миронець О.К., повний текст рішення виготовлений 07 червня 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 управління Держпродспоживслужби в Полтавській області, треті особи Телерадіокомпанія "Місто", ОСОБА_8 про захист честі, гідності та ділової репутації, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом та, остаточно визначившись у позовних вимогах відповідно до заяви від 24 квітня 2018 року, просив визнати недостовірною інформацію, озвучену 15 березня 2016 року на телеканалі «Місто» головою комісії з реорганізації інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області ОСОБА_4, а саме: "змушений повідомити жителів Полтавщини, що використовуючи своє службове становище, колишній виконуючий обовязки начальника інспекції ОСОБА_2 створив свою громадську організацію і користуючись забороною на проведення перевірок в 2014-2015 році заробляв кошти на обманутих споживачах, які звертались в інспекцію за допомогою, а натомість він направляв їх в громадську організацію для вирішення проблем. На даний час проводиться розслідування правоохоронними органами з цих питань за для притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2»; зобовязати ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області та ОСОБА_4 не пізніше пяти робочих днів з наступного дня після набрання рішенням суду законної сили, спростувати вказану інформацію шляхом підготовки та надання офіційних листів за їх підписами на його імя із спростуванням такої інформації; стягнути судові витрати.

В обґрунтування вказаних вимог вказував, що у прямому ефірі на телеканалі «Місто» в передачі «Гість міста» ОСОБА_4 було публічно поширено вищевказану інформацію. Вважає, що така інформація є неправдивою та такою, що посягає на його честь, гідність та ділову репутацію.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 01 червня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що думки, переконання, судження, критична оцінка певних фактів і недоліків не можуть бути предметом судового захисту, оскільки будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів), а офіційні особи органів державної влади мають бути толерантними до різкої, навіть некоректної критики.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2, просив скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме залишення поза увагою суду, що інформація, оприлюднена ОСОБА_4, не відповідає дійсності та була висловлена у формі категоричного судження.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 15.03.2016 року в прямому ефірі телеканалу ТРК «Місто» в рубриці «Гість міста» взяв участь ОСОБА_4, який на той час виконував обовязки голови комісії з припинення Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області та виконував обовязки начальника Держспоживінспекції у Полтавській області. Виступаючи у прямому ефірі ОСОБА_4 повідомив наступне: «…змушений повідомити жителів Полтавщини, що використовуючи своє службове становище, колишній виконуючий обовязки начальника інспекції ОСОБА_2 створив свою громадську організацію і користуючись забороною на проведення перевірок в 2014-2015 році заробляв кошти на обманутих споживачах, які звертались в інспекцію за допомогою, а натомість він направляв їх в громадську організацію для вирішення проблем. На даний час проводиться розслідування правоохоронними органами з цих питань за для притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2...»

Вказаний вислів не містив імені та по- батькові особи на прізвище ОСОБА_2, але сторонами визнано, що виступ стосується позивача ОСОБА_2

Оприлюднену інформацію доведено до невизначеної кількості осіб через телебачення.

Відповідно до висновку судово-лінгвістичної експертизи писемного мовлення від 28.03.2018 року експертом визначено, що у виступі ОСОБА_4, який прозвучав на телеканалі «Місто» міститься негативна інформація про ОСОБА_2 Дана інформація виражена у формі тверджень.

Судом встановлено та не спростовано сторонами, що 02.08.2013 року між Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Полтавській області та Громадською організацією «Регіональний народний контроль» укладено Меморандум про співпрацю з метою підвищення рівня захисту інтересів громадян.

22.09.2014 року на виконання даного Меморандуму укладено протокольну угоду за умовами якої Інспекція має право звернутись до громадського обєднання з листом про надання допомоги споживачеві в разі наявності порушення субєктом господарювання його прав. За зверненнями споживачів, в разі порушення їх прав, громадське обєднання та інспекція за ініціативою однієї із сторін проводять спільні обстеження обєктів господарювання на яких порушуються права споживачів.

ОСОБА_2 з 2013 по 2015 рік працював на посаді в.о. начальника Інспекції захисту прав споживачів Полтавської області.

Згідно витягу ЄРДР 17.02.2016 року до реєстру внесенні відомості про вчинення злочину за попередньою правовою кваліфікацією ч.1 ст.366 КК України. Зокрема у фабулі зазначено, що працівники Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_9, використовуючи свої службові повноваження та повязані з цим можливості, неправомірно сприяли ухиленню ТОВ «Подіум 2013» від сплати штрафу у розмірі 12000 гривень.

ОСОБА_10 Полтавської області від 21.05.2018 року суд повідомлено про те, що провадження по даному факту закрито.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2, оскільки такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Таким чином, право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язку не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Відповідно до частини першої та третьої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1, юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідно до статті 30 ЗУ «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовних - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Відповідно до ст.ст. 3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні ОСОБА_11 Європи, оскільки посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне обговорення, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У звязку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їхніх слів та вчинків, і повинні це усвідомлювати.

Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини (справи Лінгенса, ОСОБА_12 і Гійзельс, Гудвіна, Прагер і Обершлік) свобода вираження поглядів, гарантована п. 1 ст. 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання п. 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе.

Свобода преси надає громадськості один з найкращих засобів отримання інформації та формування ідей та ставлення до політичних лідерів.

Щодо оприлюдненої ОСОБА_4 інформації доказами по справі доведено наступні факти.

24 липня 2013 року була створена Громадська організація «Регіональний народний контроль». Одним із її співзасновників громадської організації є ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 181-184). З цього вбачається, що під час перебування на посаді в.о. начальника Інспекції захисту прав споживачів Полтавської області позивач став співзасновником вищевказаної громадської організації. Отже, оприлюднене ОСОБА_4 твердження «колишній виконуючий обовязки начальника інспекції ОСОБА_2 створив свою громадську організацію» є правдивим.

Доказами по справі підтверджено, що в період з грудня 2014 року по січнеь 2015 року скарги, заяви та звернення громадян перенаправлялися ОСОБА_2 на вирішення до ГО «Регіональний народний контроль» з підстав законодавчої заборони на проведення перевірки підприємств, установ, організацій без відповідного дозволу Кабінету Міністрів України (т. 2 а.с. 185-204). Вказані обставини підтверджуються й іншими письмовими доказами, зокрема поясненнями громадян ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (т. 2 а.с. 214, 215). Отже, оприлюднена ОСОБА_4 інформація про те, що позивач, користуючись забороною на проведення перевірок в 2014-2015 році направляв споживачів в громадську організацію для вирішення проблем, підтверджується доказами та є достовірною.

Матеріалами справи, а саме листом першого заступника керівника Полтавської місцевої прокуратури (т.2 а.с. 243), запитом старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП України в Полтавській області (т. 2 а.с. 247) та листом ОСОБА_10 Полтавської області від 21.05.2018 року (т. 3 а.с. 98), підтверджено, що в період з 28 січня 2016 року по 30 червня 2016 року слідчими СУ ГУНП в Полтавській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 366 КК України. Окрім того, листом т.в.о. начальника Управління захисту економіки в Полтавській області департаменту захисту економіки Національної поліції України (т. 2 а.с. 246) повідомлено, що в діях ОСОБА_2 є ознаки правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП (не повідомлення безпосереднього керівника про конфлікт інтересів), проте на момент його скоєння ст. 38 КУпАП встановлений річний строк накладення адміністративного стягнення, який вже сплив. За таких обставин, твердження ОСОБА_4 «На даний час проводиться розслідування правоохоронними органами з цих питань за для притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2» є висловленням його власного сприйняття та оцінки реальних фактів.

Отже, оприлюднюючи спірну інформацію, ОСОБА_4 мав підстави вважати свої слова достовірними та критично ставитися та оцінювати відомі йому факти.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в даному випадку в діях відповідача має місце реалізація свого конституційного права на вираження своїх поглядів, а не намір поширити недостовірну інформацію з метою приниження ділової репутації позивача, а тому в діях ОСОБА_4 не вбачається порушень немайнових прав ОСОБА_2

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 01 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: --//-- ОСОБА_1

Судді --//-- ОСОБА_15

--//-- ОСОБА_16

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: ОСОБА_1