Справа №359/3642/18
Провадження №2-з/359/143/2018
УХВАЛА

17 грудня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Коробові О.П.,

за участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення зустрічного позову у цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна об'єктом спільної сумісної власності та його поділ; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об'єктом спільної сумісної власності та його поділ,

встановив:

В грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою та обґрунтовує її тим, що пред'явлений ним зустрічний позов містить вимоги про визнання об'єктом спільної сумісної власності сторін земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером НОМЕР_4 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої по АДРЕСА_1, а також про поділ цього об'єкту нерухомого майна. Водночас, державний акт на право власності на вказану земельну ділянку виданий на ім'я ОСОБА_2 Вона може відчужити цей об'єкт нерухомого майна у власність інших осіб. Після цього виконання рішення суду про задоволення позову стане неможливим. Тому ОСОБА_1 просить суд накласти арешт на земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером НОМЕР_4 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по АДРЕСА_1, та заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти дії щодо цього об'єкта нерухомого майна.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримує заяву та наполягає на її задоволенні.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з'явились у судове засідання. Як вбачається з ч.1 ст.153 ЦПК України, їх неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду заяви про забезпечення позову.

Вислухавши пояснення відповідача та дослідивши подані ним докази, суд дійшов до таких висновків.

Встановлено, що ОСОБА_2 пред'явила первісний позов про визнання об'єктами спільної сумісної власності сторін домоволодіння по АДРЕСА_2, земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером НОМЕР_5 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташованої за цією ж адресою, земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером НОМЕР_4 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої по АДРЕСА_1, будівельних матеріалів та обладнання, використаних в процесі будівництва домоволодіння на земельній ділянці площею 0,065 га з кадастровим номером НОМЕР_6 з цільовим призначенням для садівництва, розташованій в СТ «Маяк» на території Головурівської сільської ради; а також про поділ цих об'єктів нерухомого майна.

Водночас, ОСОБА_1 також пред'явив зустрічний позов про визнання об'єктами спільної сумісної власності домоволодіння по АДРЕСА_2, земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером НОМЕР_7 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташованої за цією ж адресою, земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером НОМЕР_4 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговуван-ня жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої по АДРЕСА_1, автомобіля марки «Nissan X-Trail», номерний знак НОМЕР_1, та грошових заощаджень в розмірі 60000 доларів США, що еквівалентні 1573200 гривням; а також про поділ переліченого майна.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 9 листопада 2018 року зустрічний позов був об'єднаний в одне провадження з первісним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.3 ст.150 цього ж Кодексу заходи забезпечення позову мають бути спів-мірними із заявленими позовними вимогами.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Встановлено, що на ім'я ОСОБА_2 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_8. У такий спосіб вона набула право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером НОМЕР_9 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по АДРЕСА_1.

Як вбачається з інформації Державного земельного кадастру від 14 грудня 2018 року, право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_2 З інформації з Державного реєстру речових прав №149591110 від 14 грудня 2018 року вбачається, що записи про обтяження цього об'єкту нерухомого майна відсутні.

Аналіз цих обставин свідчить про те, що ОСОБА_2 в будь-який час має можливість відчужити її земельну ділянку у власність інших осіб. Після цієї події стане неможливим не тільки виконання рішення суду, але й задоволення зустрічного позову в частині вимоги про поділ земельної ділянки. Крім того, ОСОБА_1 буде змушений додатково звертатись до суду з позовом про оспорювання дійсності правочинів щодо відчуження спірної земельної ділянки у власність інших осіб. Ця обставина свідчить про те, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить ефективний захист прав ОСОБА_1

Крім того, вимоги про визнання об'єктом спільної сумісної власності сторін земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером НОМЕР_4 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої по АДРЕСА_1, а також про поділ цього об'єкту нерухомого майна містяться в зустрічному позові, пред'явленому ОСОБА_1 Ця обставина свідчить про те, що обрані ним заходи забезпечення позову є співмірними із заявлениминим вимогами зустрічного позову.

З огляду на це суд вважає допустимим накласти арешт на земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером НОМЕР_4 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як роз'яснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і осново-положних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»). Необґрунтована затримка у виконанні обов'яз-кового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції (рішення у справі «Бурдов проти Росії»).

Безумовно, накладення арешту на спірну земельну ділянку є втручанням держави у право відповідача на мирне володіння його майном. Водночас, таке втручання є не тільки виправданим, але й необхідним, оскільки воно спрямовано виключно на забезпечення виконання рішення суду. Крім того, арешт земельної ділянки полягає лише в позбавленні ОСОБА_2 можливості розпоряджатись цим об'єктом нерухомого майна та не пере-шкоджає їй вільно володіти та користуватись ним. Ці обставини свідчать про те, що накладення арешту на земельну ділянку відповідача узгоджується з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та не порушує ч.1 ст.1 Першого протоколу до цієї Конвенції.

Суд вважає, що наведені обставини є додатковою підставою для часткового задо-волення заяви про забезпечення позову.

Водночас, після накладення арешту на земельну ділянку ОСОБА_2 та уповноважені нею особи об'єктивно втратять можливість розпоряджатись цим об'єктом нерухомого майна. Ця обставина свідчить про відсутність потреби в оголошенні заборони вчиняти дії щодо земельної ділянки.

З огляду на це суд вважає, що підстави для додаткового вжиття вказаного заходу забезпечення позову відсутні. Тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 в частині цієї вимоги належить відмовити.

Керуючись п.1 ч.1, ч.2 ст.258, абз.2 ч.6 ст.259, ст.260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення зустрічного позову задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером НОМЕР_4 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по АДРЕСА_1.

У задоволенні заяви в частині додаткового оголошення заборони вчиняти дії щодо земельної ділянки ОСОБА_1 відмовити.

Стягувач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрований АДРЕСА_2.

Боржник: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрована АДРЕСА_2.

Повний текст ухвали суду складений 18 грудня 2018 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання її повного тексту. Оскарження ухвали суду не перешкоджає її виконанню.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець