Справа № 307/145/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 серпня 2018 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої Готри Т.Ю.,

суддів Бисаги Т.Ю., Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря: Микуляк Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 19 березня 2018 року (головуючий суддя Гримут В.І.) в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку , посилаючись на те, що 04 вересня 2015 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Ганичівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом №34. Від даного шлюбу в них народився син ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. На початку 2017 року відповідач покинув сімю і припинив матеріально забезпечувати сина та цікавитися його вихованням. ОСОБА_1 ухиляється від своїх обовязків по утриманню дитини та не має наміру добровільно надавати кошти на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів, тощо, хоч є здоровим, працездатним, інших утриманців не має. Він є матеріально забезпеченою особою, оскільки працює за кордоном, а вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною і кошти, які отримує на утримання сина є недостатніми, тому просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання їхнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, та на її утримання у розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Рішенням Тячівського районного суду від 19 березня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1300,00 грн. щомісячно, починаючи з 19.01.2018 року і до його повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1300,00 грн. до досягнення сином ОСОБА_1 трьохрічного віку, тобто до 28.01.2020 р.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць по кожному виду стягнення.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення в частині стягнення з нього аліментів на утримання дружини в розмірі 1300,00 грн. та постановити нове рішення про відмову в задоволенні даної позовної вимоги. Вказує на те, що позивачка не надала доказів необхідності стягнення з нього аліментів на її користь, а суд першої інстанції не мотивував цього в рішенні. Нічим не підтверджені посилання позивачки на те, що він працює за кордоном. Також зазначає, що крім сина ОСОБА_3 має ще двох дітей від іншої дружини, яких також необхідно утримувати, тому в нього відсутня можливість сплачувати зазначені аліменти на дружину.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині часткового задоволення позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку, то колегія суддів відповідно до приписів ст. 367 ЦПК України, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в цій частині.

Учасники справи у судове засідання не зявилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому їх неявка згідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 04 вересня 2015 року сторони уклали шлюб, який було зареєстровано виконкомом Ганичівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом № 34 (а.с.9).

Від даного шлюбу в них народився син ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження (а.с.7-8), який проживає разом з позивачкою у будинку її батьків та знаходиться на повному її утриманні. Позивачка ніде не працює, так як веде догляд за дитиною до трьох років (а.с.11,12).

Задовольняючи позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини суд першої інстанції виходив з того, що позивачка сама виховує сина, ніде не працює, проживає у населеному пункті гірського типу, а відповідач інших аліментних зобовязань немає, є молодим, працездатним чоловіком, який працює за кордоном, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку.

Проте, колегія суддів із висновком суду першої інстанції погодитись не може з таких підстав.

Згідно ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Частиною 4 ст. 84 СК України передбачено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

З аналізу даної норми слідує, що наявність у чоловіка можливості сплачувати такі аліменти є обовязковою умовою для їх стягнення.

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач ОСОБА_1 офіційно працевлаштований, а посилання позивачки на те, що він працює за кордоном не підтверджено жодними доказами. Також відповідач крім сина ОСОБА_3 має ще двох дітей від іншої дружини, а саме ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, що стверджується свідоцтвами про народження (а.с.54, 59), яких також необхідно утримувати матеріально. Зазначене свідчить, що відповідач не в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дружини ОСОБА_2.

Відсутність такої обовязкової умови як можливість надавати матеріальну допомогу дружині є підставою для відмови в стягнення аліментів згідно ст. 84 СК України, тому суд першої інстанції помилково дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_2 в цій частині.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст. 376 ЦПК України в частині стягнення аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні даної позовної вимоги ОСОБА_2, а апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тячівського районного суду від 19 березня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1300,00 грн. до досягнення дитиною трьохрічного віку скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні даної позовної вимоги ОСОБА_2 - відмовити.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 3 серпня 2018 року.

Головуюча : Судді :