Справа № 676/3893/18
Номер провадження 2/676/1922/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2018 року Кам'янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді Вдовичинського А.В.,

секретаря судового засідання Слободенюк О.О.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Камянець-Подільський справу за позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення коштів,-

встановив:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про повернення коштів. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що в 2015 р. відповідач замінила його доглядачку від соціальної служби м.Камянець-Подільського. Своїми жіночими хитрощами та прихованими розрахунками свій догляд перетворила на догляд громадянської дружини. Щоб не бути матеріально та фінансово залежним 10.04.2015 р. свої роками заощаджені 100500,00 грн. готівкою передав відповідачці. Факт отримання коштів відповідач засвідчила своїми підписами на банківських документах. Ця сума мала бути додатком до їх сімейного бюджету: на його часті поїздки до різних лікувальних закладів України; на оплату результатів різних обстежень, аналізів; на побутові потреби та й харчування, в т.ч. дієтичне після її операції. Однак через півроку відповідач почала вимагати від нього щоб зі свого пенсійного рахунку в 1500,00 грн. давав гроші на харчування. Позивач вказує, що відповідач таємно від нього, без його згоди 100500,00 грн. витратила на купівлю для себе квартири в центрі м.Камянець-Подільського. Здійснена відповідачкою угода де-факто зробила його співвласником згаданої квартири, однак на це він згоди не давав. Цей вчинок відповідача є порушенням не тільки ст.1166 ЦК України, а й ст.66 Конституції України, ст.22 ЦК України. Своїм відношенням до нього, своїми протиправними діями відповідач позбавила його засобів на багатодіагнозне лікування, на неймовірно дороге дієтичне лікування і побутові проблеми. З метою захисту своїх прав звертався до завуча школи де працювала відповідач, до міністра МОНУ, до премєр-міністра, до правоохоронних органів. Позивач просив суд винести ухвалу якою зобовязати відповідача без усяких умов повернути йому його 100500,00 грн. внісши їх на його пенсійних рахунок. В судове засідання позивач не зявився, в позовній заяві, направлених суду заявах просив суд справу розглянути без його участі, заслухати звукозапис його звернення до суду.

Представник відповідача в суді позов не визнав, просить відмовити в його задоволені, надав суду заперечення на позов. Суду представник відповідача пояснив, що сторони по справі проживали в фактичних шлюбних відносинах, дійсно позивач в 2015 р. подарував відповідачу 100500 грн., кошти перерахував на її банківський рахунок, вказані кошти були використані під час їх спільного проживання, протиправних дій відповідач відносно позивача не вчиняла.

Ухвалою суду від 19.11.2018 р. з метою забезпечення доказів на підставі ч.7 ст.81 ЦПК України судоми було витребувано з Камянець-Подільського ВП ГУПН в Хмельницькій області матеріали перевірки за зверненням ОСОБА_2 від 09.02.2018 р.

Заслухавши пояснення представника відповідача, звукозапис звернення позивача, пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи, матеріали перевірки Камянець-Подільського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області(висновок № 658), суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є самотнім інвалідом 2-ї групи, часто хворіє та перебуває на лікуванні в різних лікувальних закладах.

З 2014 р. по 2017 р. позивач проживав в фактичних шлюбних відносинах з відповідачем ОСОБА_3 Зазначені обставини в суді підтвердив свідок ОСОБА_5, син відповідача по справі, який суду пояснив, що з кінця 2014 р. до жовтня-листопада 2016 р. сторони по справі проживали спільно в квартирі відповідача, а після переїзду позивача у власну квартиру відповідач часто до нього їздила, стосунки підтримували до кінця літа 2017 р. Зазначені обставини в суді також підтвердила свідок ОСОБА_4, яка суду пояснила, що сторони по справі проживали разом біля двох років.

Під час спільного проживання 10.04.2015 р. позивачем було знято в Камянець-Подільському БВ № 113 ПАТ «ПІБ» 100500,00 грн. які ним добровільно, без укладання будь-яких письмових договорів було передано відповідачу ОСОБА_3 В той же день відповідачем було укладено з банком Договір комплексного обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Промінвестбанку»(Загальні умови надання банківських, фінансових та інших послуг фізичним особам та відкриття і обслуговування поточного рахунку) та укладено із зазначеним банком договір про отримання банківського продукту «Депозит». Згідно цього договору відповідачем отримані від позивача 100500,00 грн. було перераховано на депозитний рахунок строком на 120 днів під 24% річних. Вказані обставини підтверджуються копіями квитанції від 10.04.2015 р.(а.с.6), копіями вищевказаних договорів(а.с.7-8).

Свідок ОСОБА_5 в суді пояснив, що вказані кошти після закінчення депозитного договору були зняті в банку, возив сторони в банк за грішми; в подальшому на прохання позивача та відповідача періодично міняв їм кошти на валюту, а потім навпаки; вказані кошти використовувалась для спільного проживання. Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що під час спільного проживання сторін позивач їй періодично дзвонив, їй відомо, що позивач свідомо розпорядився своїми грошима в 2015 р. на користь відповідача.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.Ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту прав та інтересів можуть бути - визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регулює конкретні цивільні правовідносини.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом двічі залишилася без руху позовна заява позивача, надавався строк для усунення недоліків, для уточнення позовних вимог, для уточнення способу захисту його інтересів які позивачем були частково усунуті(а.с.32), подані заяви(клопотання) про розгляд справи без його участі(а.с.41, 46).

Ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Передбачені ст.1166 ЦК України підстави відповідальності особи за завдану майнову шкоду застосовуються в разі наявності між сторонами спору в деліктних зобов'язаннях.

Юридичною підставою деліктної відповідальності є склад цивільного правопорушення. Його складовими елементами є: протиправна поведінка заподіювача шкоди (дія або бездіяльність), настання шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди, вина заподіювача шкоди.

При вирішенні спору позивач повинен довести факт заподіяння шкоди, її розмір, причинний зв'язок між неправомірними діями заподіювача шкоди та шкідливими наслідками, які наступили.

Відсутність вини зобов'язаний довести відповідач (презумпція винуватості в деліктних правовідносинах). Зазначена особа звільняється від відшкодування шкоди, якщо доведе, що шкоду заподіяно не з її вини.

Позивачем не надано суду належних доказів підтверджуючих, що відповідач своїми протиправними діями заволоділа його коштами. При цьому суд враховує, що згідно висновку ст.ДОП СП Камянець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області капітана поліції ОСОБА_7 від 26.02.2018 р. по матеріалах перевірки по зверненню ОСОБА_2 щодо можливого вчинення відносно нього шахрайських дій з боку громадянки ОСОБА_3 встановлено, що: «Впродовж спільного проживання з гр.ОСОБА_2, громадянка ОСОБА_3 і витратила вказану суму, здебільшого на громадянина ОСОБА_2, а саме купувала йому одяг, продукти харчування та все інше, що йому було потрібно». Вказаний висновок позивачем не оскаржено. Доказів підтверджуючих, що відповідач вчинила злочин передбачений ст. 190 КК України «Шахрайство» суду позивачем не надано, не здобуто їх і судом під час розгляду справи. З наданих суду позивачем копій квитанції від 10.04.2015 р.(а.с.6), копій банківських договорів(а.с.7-8), пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 видно, що позивач добровільно розпорядився своїми коштами на користь відповідача. За таких умови підстави передбачені ст. 1166 ЦК України для зобовязання судом відповідача повернути позивачу 100500,00 грн. відсутні.

В обгрунтування позовних вимог позивачем також здійснено посилання на ст.66 Конституції України, якою передбачено, що кожен зобов'язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Вказана стаття Конституції України жодного відношення до спірних правовідносин які склалися між сторонами не має оскільки вказує на обовязок особи на відшкодування збитків заподіяних природі та культурній спадщині

Не підлягають також, до застосування до спірних правовідносин ст. 22 ЦК України, якою передбачено право особи, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, на їх відшкодування, оскільки вимог про стягнення з відповідача збитків позивачем не заявлялось.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 22, 1166 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 76, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, ст.66 Конституції України,

ухвалив:

в задоволені позову відмовити.

На рішення учасниками судового розгляду може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 27.12.2018 р.

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Вдовичинський А.В