Ухвала

27 грудня 2018 року

місто Київ

справа № 638/21134/14-ц

провадження № 61-894св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_5 про відмову від касаційної скарги на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2016 року у складі судді Хайкіна В. М. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 22 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Овсяннікової А. І., Коваленко І. П., Сащенко І. С.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом, в якому просив припинити право ОСОБА_5 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, та визнати за ним право власності на 1/2 частини цієї квартири.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 12 липня 2011 року між ПАТ «Трест Житлобуд-1», ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 набули у спільну часткову власність у рівних частинах по 1/2 частині кожен, однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 20,60 кв. м, загальною - 54,00 кв. м. Після придбання квартири разом проживали в ній, зареєстрували місце проживання за відповідною адресою. Постійні сварки та несумісність життєвих позицій привели до фактичного припинення спілкування та неможливості спільного проживання.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 02 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 30 червня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2015 року, рішення суду та ухвалу апеляційного суду скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи ОСОБА_4 уточнено позовні вимоги.

З огляду на неможливість спільного володіння і користування майном зазначив, що таке припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника ОСОБА_5, оскільки за отриману від нього компенсацію вона має змогу забезпечити себе відокремленим житлом.

Просив припинити право власності ОСОБА_5 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1; визнати за ним право власності на 1/2 частину цієї квартири та виплатити відповідачу з депозитного рахунку Дзержинського районного суду м. Харкова грошові кошти в сумі 610 278, 00 грн.

У березні 2016 року ОСОБА_5 звернулась із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_4, у якій просила суд припинити право власності останнього на 1/2 частину спірної квартири та визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири з виплатою ОСОБА_4 з депозитного рахунку Дзержинського районного суду м. Харкова грошових коштів в сумі 289 612, 50 грн.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовувались тим, що припинення права власності на 1/2 частину спірної квартири завдасть істотної шкоди інтересам ОСОБА_5, оскільки вона мешкає у спірному житлі, іншого житла не має, працює в м. Харкові, не чинила перешкод ОСОБА_4 у користуванні спільною квартирою. Останньому на праві належить нерухоме майно, що знаходиться у м. Маріуполі, він не працює в місті Харкові, вже тривалий час не мешкає у спірній квартирі та не утримує її, має інше придатне житло для проживання. Припинення права ОСОБА_4 на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди його інтересам як співвласника та членам його родини, які ніколи не мешкали в спірній квартирі та на проживання в ній не заявляли свої вимоги.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 25 листопада 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено. Припинено право власності ОСОБА_5 на 1/2 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, належну ОСОБА_5 Виплачено ОСОБА_5 з депозитного рахунку Дзержинського районного суду м. Харкова грошові кошти у сумі 610 278, 00 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрати зі сплати судового збору у розмірі 6 102, 78 грн. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 листопада 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року до Верховного Суду, ОСОБА_5 просила скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду від 05 березня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

ОСОБА_5 у листопаді 2018 року направила на адресу Верховного Суду заяву про відмову від касаційної скарги.

Верховний Суд направив ОСОБА_5 лист, в якому роз'яснив, що за правилами частини другої статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

22 грудня 2018 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_5, в якій вона підтвердила свій намір відмови від касаційної скарги та зазначила, що їй відомі наслідки закриття касаційного провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 398 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати касаційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення касаційного провадження. У разі відмови від касаційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги, постановляє ухвалу про закриття касаційного провадження.

За правилом частини п'ятої статті 398 ЦПК України у разі закриття касаційного провадження у зв'язку з відмовою від касаційної скарги на судові рішення повторне оскарження цих рішень особою, яка відмовилася від скарги, не допускається.

Зважаючи на те, що заява про відмову від касаційної скарги подана до закінчення касаційного провадження, заявнику наслідки, передбачені частиною п'ятою статті 398 ЦПК України, відомі та зрозумілі, вона підлягає задоволенню, а касаційне провадження - закриттю.

Крім того, ОСОБА_5 у своїй заяві порушувала перед Верховним Судом питання про повернення їй судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги у сумі 12 205, 56 грн, а також повернути внесені нею грошові кошти з депозитного рахунку суду в сумі 289 612, 50 грн.

Підстави для повернення судового збору передбачені у статті 7 Закону України «Про судовий збір». Зокрема, за правилами пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

З урахуванням наведеного, сплачений ОСОБА_5 судовий збір за квитанцією від 22 грудня 2017 року (дата валютування 22 грудня 2017 року) № 3468640 у розмірі 12 205, 56 грн підлягає поверненню.

Клопотання ОСОБА_5 про повернення грошових коштів з депозитного рахунку суду в сумі 289 612, 50 грн не підлягає вирішенню судом касаційної інстанції, оскільки ці гроші вносилися в порядку частини другої статті 365 ЦК України на депозитний рахунок Дзержинського районного суду м. Харкова, вирішення процесуального питання їх повернення входить до повноважень суду першої інстанції.

Керуючись статтею 396, 398 ЦПК України, статтею 7 Закону України

«Про судовий збір», Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Прийняти відмову ОСОБА_5 від касаційної скарги.

Касаційне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про припинення права на частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника, за касаційною скаргою заяву ОСОБА_5 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 22 листопада 2017 року закрити.

Зобов'язати Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва повернути ОСОБА_5 сплачений нею судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 12 205, 56 грн згідно з квитанцією від 22 грудня 2017 року (дата валютування 22 грудня 2017 року) № 3468640, що внесений на розрахунковий рахунок № 0007, банк отримувача - ГУ ДКСУ у місті Києві; код ЄДРПОУ - 38004897; код банку отримувача - 820019.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик