Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" грудня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П., розглянувши за правилами спрощеного провадження, цивільну справу за позовом: Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Моторне (транспортне) страхове бюро України, звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом в якому просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача кошти в розмірі понесених витрат в сумі 100 600 гривень та судовий збір в розмірі 1762 гривень.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11 жовтня 2016 року об 15 год. 50 хв. на перехресті вулиць А. Ахматової та Урлівської в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю наступних транспортних засобів, автомобіля «КІА» д.н.з. НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_1. Після настання дорожньо-транспортної пригоди співробітниками поліції були складені адміністративні протоколи про адміністративне правопорушення відносно обох водіїв. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 09 листопада 2016 року по справі № 753/19238/16-п провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року по справі № 753/19473/16-п, винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4, ст. 122 КУпАП та стягнуто штраф в сумі 680 грн. Згідно звіту № 17/11/16 від 03 листопада 2016 року, вартість відновлюваного ремонту з урахуванням фізичного зносу складників КТЗ та без врахування ПДВ на замінні складові та матеріали складає 181 445,64 грн. Згідно чинного законодавства України позивачем уповноваженої особі потерпілої особи по справі № 36668 була відшкодована завдана матеріальна шкода в сумі 100 000 грн., окрім цього були понесенні витрати за послуги аварійного комісара в сумі 600 грн. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільну-правову відповідальність.

11 жовтня 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін.

Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем не було отримано, а конверт разом з копією ухвали про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками повернувся до суду «за закінченням терміну зберігання», а позивачем копію ухвали про відкриття провадження у справі було отримано 29 жовтня 2018 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на позовну заяву, позивачем додаткових пояснень до суду подано не було.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 жовтня 2016 року приблизно о 15 год. 50 хв. ОСОБА_3 керуючи автомобілем «КІА» д.н.з. НОМЕР_4 рухаючись на перехресті вул. А. Ахматової та вул. Урлівської, в порушення п. 2.3.б ПДР України, для уникнення зіткнення з автомобілем «Nissan», д.н.з. НОМЕР_5, який створив аварійну ситуацію, різко змінив напрямок руху, внаслідок чого скоїв наїзд на перешкоду, а саме торгівельний павільйон, та транспортний засіб «КІА» д.н.з. НОМЕР_4 отримали механічні ушкодження. Відносно ОСОБА_3 був складений протокол за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а відносно ОСОБА_1 було складено протокол за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 4 КУпАП.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 09 листопада 2016 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, закрито на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року ОСОБА_1 визнано винною в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122 ч. 4 КУпАП та застосовано на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 680 гривень. При дослідженні матеріалів справи, судом доведено факт порушення ОСОБА_1, Правил дорожнього руху, які спричинили аварійну ситуацію на дорозі.

На даний час постанови Дарницького районного суду м. Києва від 09 листопада 2016 року та від 05 грудня 2016 року не скасовані та набрали законної сили.

За нормою частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини шостої цієї ж статті, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «КІА» д.н.з. НОМЕР_4 була застрахована відповідно до полісу № АЕ/8415905 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ЮНІВЕС», а автомобіль «Nissan», д.н.з.НОМЕР_5 не був застрахований в жодній страховій компанії.

13 жовтня 2016 року до позивача звернувся ОСОБА_3 із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 11 жовтня 2016 року.

Згідно Звіту № 17/11/16 про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля «Nissan» реєстраційний номер НОМЕР_5, складеного ФОП ОСОБА_4, вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, легкового автомобіля «КІА» д.н.з. НОМЕР_4 складає 181 445,64 гривень.

16 грудня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до позивача із заявою про відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди на підставі ст. 35 та п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

В подальшому, 14 березня 2017 року позивачем було винесено наказ № 2179 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_3», за яким було розраховано до сплати на рахунок ОСОБА_3 відшкодування за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 100 000,00 гривень, яка була перерахована позивачем, що підтверджується платіжним дорученням № 2179рв від 16 березня 2017 року.

Додатково, позивачем були понесені витрати на послуги аварійного комісара на загальну суму 600,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 18/11/16рв від 01 грудня 2016 року та підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання та створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 41 п. 1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Судом достовірно встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у повній мірі виплаченого відшкодування.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи визнання позову з боку відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача по стягненню з відповідача на користь позивача страхового відшкодування в сумі 100000,00 гривень та витрат за послуги аварійного комісара у розмірі 650 гривень 00 копійка є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Аналізуючи вищевикладене, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування.

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1762 гривень 00 копійок.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 22, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1166, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 141, 209, 210, 223, 247, 265, 274, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України (МФО 322313, ідентифікаційний код 21647131, місцезнаходження: м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8) до ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі понесених витрат у розмірі 100 000 гривен 00 копійок, витрати за послуги аварійного комісара у розмірі 600 гривень 00 копійок та судовий збір у розмірі 1762 гривень 00 копійок, а всього 102 362 (сто дві тисячі триста шістдесят дві) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: