Ухвала

11 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 753/23020/14-ц

провадження № 61-44200ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадиров Владислав Володимирович, на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 03 квітня 2017 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 25 травня 2015 року позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 03 квітня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Стрикаля С. В. в інтересах Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 25 травня 2015 року.

11 вересня 2018 року ПАТ «Дельта Банк», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадиров В. В., подало засобами поштового зв'язку касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 03 квітня 2017 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України № 2147-VIІІ від 3 жовтня 2017 року, що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 388 ЦПК України визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з підпунктом 14 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають чинності та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 325 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення (далі - ЦПК України 2004 року), касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду. У разі пропущення цього строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Можливість поновлення строку на касаційне оскарження в разі його пропуску з поважних причин передбачена також статтею 390 ЦПК України.

Заявником у касаційній скарзі зазначалося клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтовувалося тим, що з 03 березня 2015 року розпочато процедуру ліквідації банку та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк», у зв'язку з чим прийнято рішення про скасування всіх довіреностей на представництво банку та/або вчинення правочинів від його імені. Крім того, представник банку, який супроводжував зазначену справу, звільнився з банку та не передав матеріали справи новому представнику, а лише після проведення інвентаризації та ознайомлення з матеріалами справи, а саме 28 серпня 2018 року банк дізнався про оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 17 вересня 2018 року визнано підстави поновлення строку на касаційне оскарження неповажними, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме - заявнику слід було подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших поважних підстав для поновлення цього строку та наданням відповідних доказів, а також надати квитанцію (платіжне доручення) про сплату судового збору, і встановлено строк для виправлення вказаних недоліків десять днів з дня вручення цієї ухвали, та роз'яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

На виконання вимог ухвали до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків, які заявником здані на пошту 03 жовтня 2018 року, а саме: заява про поновлення строку на касаційне оскарження та платіжне доручення про сплату судового збору у розмірі 1 762 грн.

У заяві про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення заявник посилається на те, що представник банку, який супроводжував зазначену справу, звільнився з банку та не передав матеріали справи новому представнику, і лише після проведення інвентаризації та ознайомлення з матеріалами справи банк дізнався про оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

У справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справа «Рябих проти Росії»).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

Наведені заявником підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження судового рішення не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, оскільки вони обґрунтовані тими ж доводами, що і раніше, отже не містять розумних пояснень щодо пропуску строку звернення з касаційною скаргою та існування об'єктивних перешкод для своєчасного звернення до суду тривалістю сімнадцять місяців після ухвалення оскаржуваного судового рішення. Неналежне ведення справ стороною, а так само відсутність ефективних механізмів організації діяльності такої юридичної особи не можуть за будь-яких обставин бути приводом нездійснення належних особі прав та обов'язків. Інших підстав поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження заявником не наведено.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Оскільки наведені заявником у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення підстави є неповажними, то у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись частиною третьою статті 393, пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду міста Києва від 03 квітня 2017 року, наведені у клопотанні Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадиров Владислав Володимирович, неповажними.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадиров Владислав Володимирович, на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 03 квітня 2017 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук