АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/688/18 Номер провадження 22-ц/786/1729/18Головуючий у 1-й інстанції Тимчук Р. І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Хіль Л.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 29 травня 2018 року, ухвалене без участі учасників справи, під головуванням судді Тимчук Р.І., -

В С Т А Н О В И В:

короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

У квітні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та її утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

Позовні вимоги вмотивовувала тим, що 13 вересня 2012 року сторони уклали шлюб, у якому народилися троє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Відповідач не надає матеріальної допомоги, необхідної для утримання дітей.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідача аліменти щомісячно в розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину і не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з звернення до суду та досягнення дітьми повноліття та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), починаючи стягувати з дня предявлення позову і до досягнення дитиною трьох років, тобто до 19 вересня 2019 року

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 29 травня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 кошти на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, щомісячно в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи зі звернення до суду 06 квітня 2018 року та до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 704 гривні 80 копійок судового збору.

У частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення допущено до негайного виконання.

короткий зміст вимог апеляційної скарги :

З даним рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на її утримання не погодилася позивач ОСОБА_2 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в цій частині скасувати і ухвалити нове, яким стягнути з позивача аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, до 19 вересня 2019 року в розмірі 16 частини всіх видів його заробітку.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову помилковим.

Окрім цього з рішенням суду не погодився відповідач ОСОБА_3 та подав на нього апеляційну скаргу, у якому просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Апелянт вважає рішення суду необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу :

ОСОБА_2 вказує на те, що суд необґрунтовано не взяв до уваги її доводи про відсутність будь-якого доходу, окрім щомісячної одноразової допомоги при народженні дитини в сумі 860 гривень.

Апелянт ОСОБА_3 вказує на те, що суд, встановивши факт сплати ним аліментів на утримання неповнолітньої дитини від першого шлюбу ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_8, дійшов необґрунтованого висновку про можливість сплати ним аліментів на утримання інших дітей в розмірі ? частини всіх видів його заробітку.

Наводить математичний розрахунок можливих сум стягнення та посилається на пропорційність збільшення прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Також апелянт наголошує на невірному застосуванні судом норм ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», яка на його думку є спеціальним законом і може бути застосована лише в ході виконавчого провадження під час примусового виконання рішення суду.

Вказує на процесуальне порушення суду, який при ухваленні рішення в резолютивній його частині не ухвалив рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання.

узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Позивач надала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3, у якому просить його апеляційну скаргу залишити без задоволення.

ОСОБА_3 надав додаткові пояснення до апеляційної скарги, у яких вказує на те, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 20 червня 2018 року в справі №552/3216/18 зменшено розмір аліментів на користь ОСОБА_9 на утримання ОСОБА_7, з ? частини всіх видів заробітку (доходу) до 1/8 частини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для відповідного віку дитини з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення набрало законної сили 21 липня 2018 року.

Відповідач вважає, що всі діти повинні мати рівні права, а тому пропонує стягувати на утримання неповнолітніх дітей аліменти в рівних частках, а саме: по 1/8 частині на кожного.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

З матеріалів справи вбачається, що сторони мають троє спільних дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а. с. 14-16).

Шлюб між сторонами не розірвано.

Судом встановлено факт, що у добровільному порядку ОСОБА_3 матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей позивачу не надає.

Задовольняючи позовні вимоги у лише в частині стягнення аліментів на утримання дітей, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має обовязок утримувати дітей.

Суд взяв до уваги наявність у відповідача і аліментних зобовязань на утримання дитини від першого шлюбу.

З цих же підстав, дійшовши висновку про неможливість надання такої допомоги, суд відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:

Статтею 180 СК України визначено, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи питання обґрунтованості висновків місцевого суду в частині аліментів на утримання дітей, апеляційний суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 працює на посаді директора ПП «ЄТВ» та на посаді директора в ТОВ Дріллінг Еквіпмент», у вязку з чим отримує сукупний щомісячний дохід ( з вирахуванням податків та зборів) 11528,58 (а.с. 39-40).

Судом ухвалено рішення про стягнення на утримання трьох неповнолітніх дітей ? частині всіх видів заробітку відповідача.

Половина цього доходу становить 5764,29 грн.

Окрім цього, рішенням Київського районного суду м. Полтави від 20 червня 2018 року в справі №552/3216/18 зменшено розмір аліментів на користь ОСОБА_9 на утримання ОСОБА_7, з ? частини всіх видів заробітку (доходу) до 1/8 частини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для відповідного віку дитини з дня набрання рішенням законної сили.

Одна восьма частина від всіх видів його доходу буде становити 1441,07 грн.

Загальна сума можливих відрахувань на сплату аліментів за такими обрахунками має становити не більше 7205,36 грн.. З цих сум у власності ОСОБА_3 залишається 4323,22 грн.

Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено: з 1 січня 2018 року 1762 грн., з 1 липня 2018 року 1841 грн., з 1 грудня 2018 року 1921 грн.

Таким чином, вбачається, що ОСОБА_3 після сплати всіх аліментних зобовязань залишається сума вища за визначений прожитковий мінімум особи.

Окрім цього, відповідно до ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначає розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника. А саме, частиною 3 вказаної статті передбачено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Відповідно до ст. З Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду в цій частині, як такими, що ґрунтуються на законі.

Вирішуючи питання обґрунтованості висновків суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, апеляційний суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, у звязку з чим отримує щомісячні соціальні виплати в сумі 860 гривень. (а.с. 17).

Відповідно до частин другої, четвертої та шостої статті 84 Сімейного кодексу України (далі СК України) дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Тобто, за змістом вказаної норми право на утримання не є абсолютним і повязується із доведеним фактом про те, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

У частині першій статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» визначено, що прожитковий мінімум вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоровя набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Апеляційний суд, надаючи аналіз доказам, наявним у матеріалах справи, приходить до висновку, що існування позивача ОСОБА_2 виключно за умов отримання соціальної допомоги ставить її у досить скрутне становище, і внаслідок цього вважає, що обґрунтованим та справедливим має бути рішення про стягнення з відповідача на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку аліментів у розмірі суми, яка б забезпечувала її існування на рівні прожиткового мінімуму.

Суд виходить з розрахунку, що аліменти в розмірі 1 /11 частини всіх видів заробітку ОСОБА_3 будуть становити в сумі з соціальною щомісячною виплатою достатній для цього розмір.

Після сплати ОСОБА_3 усіх відрахувань із заробітної плати, розмір який залишається в його власності не буде нижчим від прожиткового мінімуму, визначеного у відповідності з вимогами Закону України «Про прожитковий мінімум» .

Таким чином, ОСОБА_3 має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною віку трьох років.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає висновки місцевого суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог невірними.

мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).,(Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Заперечення ОСОБА_3, викладені у апеляційній скарзі не спростовують наявні у матеріалах справи докази.

Обовязок відповідача щодо утримання своїх дітей на достатньому та гідному рівні для їх гармонійного розвитку визначений законодавством.

Суд прийшов до висновку про можливість сплати відповідачем аліментів у визначеному розмірі., що не порушує його майнових прав.

Після стягнення з ОСОБА_3 на утримання дітей та утримання дружини аліментів розмір його доходу не буде нижчий чим передбачений Законом України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум для працездатних осіб..

Тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо можливості ОСОБА_3 сплачувати аліменти на її утримання є обґрунтованими, а його доводи щодо неможливості такої сплати та порушення рівності дітей на отримання аліментів - безпідставними.

Долучена до матеріалів справи судова практика суду касаційної інстанції наведених вище висновків не спростовує.

Є безпідставними і доводи апеляційної скарги про те, що суд фактично не постановлював рішення про відмову ОСОБА_2 стягнені аліментів на її утримання.

Зі змісту судового рішення (резолютивної частини) вбачається, що суд частково задовольнив позовні вимоги, ухваливши рішення лише про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Посилання відповідача на наявність таких процесуальних порушень при ухваленні рішення, не є підставою для скасування рішення суду, оскільки висновок про підстави відмови у їх задоволенні є чітким та не перешкоджає перегляду рішення по суті.

чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду;

Висновки місцевого суду щодо покладення на відповідача обовязку утримання дітей та щодо розміру присуджених до стягнення аліментів є законними та обґрунтованими.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання, апеляційний суд вважає права позивача порушеними, оскільки вона також має право на гідне існування,а відповідач спроможний надавати таке утримання.

висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 29 травня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до 19 вересня 2019 року, з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

З ОСОБА_3 слід стягнути на користь ОСОБА_2 на утримання останньої до досягнення дитиною ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, трирічного віку, тобто: до 19 вересня 2019 року, аліменти в розмірі 1/11 частини всіх видів заробітку відповідача.

Враховуючи висновок суду про скасування судового рішення в частині відмови з ухваленням нового, судові витрати за перегляд справи в суді апеляційної інстанції підлягають відшкодуванню, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Оскільки ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору, а підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7І апеляційний суд не знайшов, судові витрати, повязані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції скарги позивача в сумі 1057 гривень 20 копійок мають бути покладені на ОСОБА_3

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 29 травня 2018 року - скасувати в частині відмови у позовних ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до 19 вересня 2019 року.

Ухвалити в цій частині нове рішення - про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання останньої до досягнення дитиною ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, трирічного віку, тобто: до 19 вересня 2019 року, аліменти в розмірі 1/11 частини всіх видів заробітку відповідача, починаючи з 06 квітня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір за розгляд справи за скаргою позивача в суді апеляційної інстанції в сумі 1057 гривень 20 копійок.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 02 серпня 2018 року.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_11 /підпис/ ОСОБА_12

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1