Номер провадження: 22-ц/785/643/18
Номер справи місцевого суду: 523/1768/17
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2018 року м. Одеса

Справа № 523/1768/17

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря - Томашевської К.В.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_4,

- відповідач - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6, представника ОСОБА_4, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Аліної С.С. 19 жовтня 2017 рокуо 10 годині 41 хвилині в м Одесі, у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя,

встановив:

У лютому 2017 р. ОСОБА_4звернулася до суду з неодноразово уточненим у березні та липні місяцях позовом, в якому в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя остаточно просить: 1) визнати за нею право власності на квартиру № 18, загальною площею - 44,6 кв. м., житловою - 22,5 кв. м., за адресою - АДРЕСА_1) стягнути з ОСОБА_5 на її користь грошову суму в розмірі - 620 581,11 грн., в рахунок проданого автомобіля марки «Лексус 350», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер - НОМЕР_6.

ОСОБА_4 обґрунтовує свої вимоги тим, що з 12.11.2002 р. сторони перебували у зареєстрованому Шевченківською сільською радою Кілійського району Одеської області шлюбі, актовий запис № 23. Від шлюбу мають двох дітей сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. До суду подано окрему заяву про розірвання шлюбу.

За час шлюбу придбано вищевказані квартира та автомобіль, а також автомобіль «Мерседес-Бенц», державний реєстраційний номер - НОМЕР_7.

Діти проживають разом з нею. У дітей хронічні розлади здоров'я. Відповідач достатньої матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Має торгові точки на ринку «Таїровський» та «Селянка». Автомобіль «Лексус 350» продав. За цих обставин є підстави відійти від засад рівності часток подружжя, виділивши їй у власність квартиру та стягнути гроші від проданого автомобіля.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19.10.2017 р. вищезазначений позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 2/3 частин АДРЕСА_1, загальною площею - 44,6 кв. м., житловою площею - 22,5 кв. м., припинивши право спільної сумісної власності подружжя.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/3 частину АДРЕСА_1, загальною площею - 44,6 кв. м., житловою площею - 22,5 кв. м., припинивши право спільної сумісної власності подружжя.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що 12.11.2002 р. Шевченківською сільською радою Кілійського району Одеської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, актовий запис № 23 (а. с. 21).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11.05.2017 р. шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси набуло законної сили (а. с. 115).

Від шлюбу у сторін є діти: син - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 19, 20).

У період шлюбу позивачка ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_5 набули: - квартиру № 18, загальною площею - 44,6 кв. м., житловою - 22,5 кв. м., за адресою - АДРЕСА_1; - автомобіль марки «Лексус», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер - НОМЕР_6; - автомобіль марки «Мерседес», державний реєстраційний номер - НОМЕР_7.

Відповідно до виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради Свідоцтва про право власності від 11.07.2008 р. власником АДРЕСА_1, загальною площею - 44,6 кв. м., житловою площею - 22,5 кв. м., є - ОСОБА_4 (а. с. 14).

Судом встановлено, і не заперечувалося сторонами у судовому засіданні, що неповнолітні син ОСОБА_7 та донька ОСОБА_9 зареєстровані та проживають у АДРЕСА_1, за місцем реєстрації та проживання їх матері - ОСОБА_4.

Суд, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей, вважає за необхідне відійти від принципу рівності часток подружжя і виділити із спільної сумісної власності подружжя позивачці та визнати за ОСОБА_4 право власності на 2/3 частин АДРЕСА_1, загальною площею - 44,6 кв. м., житловою площею - 22,5 кв. м., припинивши право спільної сумісної власності подружжя. ОСОБА_5 виділити із спільної сумісної власності подружжя та визнати за ним право власності на 1/3 частину АДРЕСА_1, загальною площею - 44,6 кв. м., житловою площею - 22,5 кв. м., припинивши право спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до письмової довідки № 31/15-69оз від 10.03.2017 р., яка видана регіональним сервісним центром в Одеській області МВС України згідно бази даних НАІС станом на 07.03.2017 р., в період шлюбу - 28.01.2017 р. у територіальному сервісному центрі №5142 Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області транспортний засіб марки «Лексус 350», д/з НОМЕР_8, 2008 року випуску, був перереєстрований з відповідача ОСОБА_5 на ОСОБА_10, та закріплено д/з НОМЕР_9 (а. с. 34).

На підставі договору комісії №5545/17/000589 від 28.01.2017 р., укладеного з ТОВ «КСН-СЕРВІС», ОСОБА_5 здійснив відчуження транспортного засобу марки «Лексус 350», д/з НОМЕР_8, 2008 р. в. (а. с. 37). На підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу №5545/17/000589 від 28.01.2017 р. ТОВ «КСН-СЕРВІС» продав транспортний засіб марки «Лексус 350», д/з НОМЕР_8, 2008 р. в., ОСОБА_10. Ціна продажу автомобіля становить - 62 0581,11 грн. (а. с. 38 - 39).

Також, в період шлюбу, відповідач ОСОБА_5, на підставі договору комісії №5545/17/000590 від 28.01.2017 р., який укладений з ТОВ «КСН-СЕРВІС», ОСОБА_5 здійснив відчуження транспортного засобу марки «Мерседес», д/з НОМЕР_10, 2006 р. в. (а. с. 93). На підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 5545/17/000590 від 28.01.2017 р. ТОВ «КСН-СЕРВІС» продав транспортний засіб марки «Мерседес», д/з НОМЕР_10, 2006 р. в., ОСОБА_10. Ціна продажу автомобіля становить - 45 000 грн. (а. с. 89 - 90).

Позивачка ОСОБА_4 не надала до матеріалів справи письмові відомості, а саме рішення суду, про її звернення до суду з позовом про визнання вищевказаних договорів недійсним, як такого, що укладений другим із подружжя без його згоди.

Суд, вважає, що відповідач ОСОБА_5 в період шлюбу уклав вищевказані договори про відчуження транспортних засобів в інтересах сім'ї.

При таких обставинах позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя підлягають частковому задоволенню (а. с. 125 - 129).

ОСОБА_4в апеляційній скарзі оскаржує рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_5 права власності на 1/3 ч. квартири та відмови у задоволенні її вимог про стягнення коштів за проданий автомобіль «Лексус». Просить рішення суду першої інстанції в оскарженій частині скасувати. Ухвалити нове судове рішення про задоволення її вимог в цій частині.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції в оскарженій частині ухвалено при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

ОСОБА_4вказує на те, що автомобіль було продано в той час як у суді знаходився позов про поділ майна. Про продаж автомобіля їй стало відомо тільки під час розгляду справи. За цих обставин вона має право на грошову компенсацію вартості автомобіля. Суд не обґрунтував своїх висновків щодо визнання за відповідачем права власності на 1/3 ч. квартири.

Апелянт та її представник у судовому засіданні підтримали викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги. Додатково пояснили, що позов про розірвання шлюбу подано до суду - 04.01.2017 р., після застосування відповідачем насилля 03.01.2017 р. відносно позивачки. Автомобіль продано - 28.01.2017 р..

ОСОБА_5 відзиву на апеляційну скаргу не надав. У судовому засіданні він та його представник вважали необхідним скаргу відхилити. Рішення суду залишити без змін. Посилалися на законність та обґрунтованість рішення суду. Пояснили, що суд захистив інтереси позивачки, відійшовши від принципу рівності часток. Спільне проживання закінчили наприкінці січня 2017 р.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 367 ЦПК України, чинного на час апеляційного перегляду рішення, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

ОСОБА_5 рішення суду першої інстанції не оскаржив.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України, чинних на час ухвалення рішення судом першої інстанції, передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України, чинного на час апеляційного перегляду, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене не підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції вищезазначеним вимогам законодавства у повній мірі не відповідає.

Колегія суддів, погоджується з висновками суду про існування між сторонами правовідносин спільної сумісної власності подружжя, визнання за позивачкою права власності на 2/3 ч., а за відповідачем права власності на 1/3 ч. спірної квартири. Вважає, що суд першої інстанції на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильних вищевказаних висновків. Висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 60, 70 СК України) та процесуального (ст. ст. 11, 60, 61, 179, 213 ЦПК України, які були чинними на час ухвалення рішення, ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України) права.

Статтями 60, 70 СК України передбачено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд з дітьми, з хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Доводи апелянта проте, що суд не обґрунтував своїх висновків щодо визнання за відповідачем права власності на 1/3 ч. квартири не відповідають дійсності, оскільки в рішенні суд вказав, що відходить від принципу рівності часток подружжя,враховуючи інтереси неповнолітніх дітей (а. с. 127 зворотня сторона5-й абзац знизу).

Апеляційний суд при цьому також враховує позицію відповідача, який не оскаржив рішення суду.

Разом з тим колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у повному обсязі у задоволенні позовних вимог про стягнення вартості проданого автомобіля.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Виходячи з пояснень сторін про те, що позов про розірвання шлюбу було подано до суду 04.01.2017 р., припинення сімейних відносин - наприкінці січня 2017 р., встановленого продажу автомобіля відповідачем - 28.01.2017 р. за ціною - 620 581,11 грн. (а. с. 34 - 39), відсутності доказів направлення коштів від продажу автомобіля на потреби сім'ї, колегія суддів приходить до висновку, що гроші від проданого автомобіля були використані не в інтересах і не на потреби сім'ї. Доказів протилежного ОСОБА_5 не надав.

Виходячи з вищевказаного, колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки кошти у розмірі - 310 290,55 грн. = 620 581,11 грн. : 2.

Доводи апелянта щодо безпідставної відмови в задоволенні її вимог про стягнення вартості проданого автомобіля є частково обґрунтованими - тільки в частині стягнення ? частини коштів, отриманих від продажу автомобіля. Підстави для стягнення на користь позивачки повної вартості проданого автомобіля за матеріалами справи відсутні.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_4 є частково обґрунтованою, підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги змінює судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Оскільки невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права призвело до неправильного вирішення справи в частині повної відмови у стягненні коштів за проданий автомобіль, колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частині необхідно скасувати з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення цих позовних вимог.

В решті рішення необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 133, 141 ЦПК України, у зв'язку із частковим задоволенням апеляційної скарги, необхідно стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 сплачений останньою судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі - 1 320,00 грн. = 5 280,00 грн. (а. с. 131) : 4.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, представника ОСОБА_4,- задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2017 року в частині відмови у стягненні грошової компенсації вартості проданого автомобіля- скасувати. Ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_5 (паспорт НОМЕР_11, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) на користь ОСОБА_4 (паспорт НОМЕР_12, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4) грошову компенсацію вартості проданого автомобіля у розмірі - 310 290 (триста десять тисяч двісті дев'яносто) грн. 55 коп..

В решті рішення - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 (паспорт НОМЕР_11, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) на користь ОСОБА_4 (паспорт НОМЕР_12, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4) судовий збір у сумі - 1 320 (одна тисяча триста двадцять) грн. 00 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 06 серпня 2018 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

С. О. Погорєлова