АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/946/18Головуючий по 1 інстанції Кімстачов О.С.
Категорія: 19, 27 Доповідач в апеляційній інстанції Сіренко Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року

м.Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Ювшина В.І.

секретар: Торопенко Н.М.

учасники справи:

позивач - ПАТ «Дельта Банк», представник позивача Пастухов О.В.

відповідач - ОСОБА_6, представник відповідача ОСОБА_7

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_6 на заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 8 грудня 2015 року у складі судді Кімстачова О.С.,:

в с т а н о в и в :

У серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що 24 липня 2008 року ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_6 уклали в письмовій формі кредитний договір №286-0181002/ФКВ-08, згідно з умовами якого банк надав позичальнику відновлювальну кредитну лінію, у розмірі 50 000 доларів США, зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом, на строк з 24 липня 2008 року по 21 липня 2023 року.

2 липня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України був укладений Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк», на підставі якого АТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за вказаним кредитним договором №286-0181002/ФКВ-08 від 24 липня 2008 року.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконав, в зв'язку з чим станом на 28 липня 2015 року за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 618 718 грн. 94 коп., з яких:

- 600 870 грн. 55 коп. - тіло кредиту,

- 17 848 грн. 38 коп. - відсотки,

- 5 023 грн. 13 коп. - пеня.

Заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 8 грудня 2015 роу позов задоволено.

Рішення суду обґрунтоване невиконанням відповідачем належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором щодо своєчасного та повного повернення суми кредиту, сплати процентів, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення суми заборгованості.

У квітні 2018 року ОСОБА_6 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 8 грудня 2015 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що ним за кредитним договором №286-0181002/ФКВ-08 від 24 липня 2008 року були здійснені проплати на погашення кредиту в листопаді 2015 року, на підтвердження яких скаржник долучає квитанції та меморіальні ордери. Проте, позивачем не було зменшено позовні вимоги з урахуванням здійснених ним проплат.

Крім того, зазначив, що суд першої інстанції стягнув заборгованість відповідно до довідки від 28 липня 2015 року, згідно з якою сума заборгованості за кредитним договором становить 618 718 грн. 94 коп., а не відповідно до розгорнутого розрахунку, що міститься в матеріалах справи, із зазначеною загальною сумою заборгованості в розмірі 601 670 грн. 47 коп.

Також вказав, що він в січні 2016 року по кредитному договору №286-0181002/ФКВ-08 від 24 липня 2008 року сплатив всю наявну на той час заборгованість, що також підтверджується меморіальними ордерами та квитанціями за грудень 2015 року та січень 2016 року.

Зазначає, що він сплачував кошти по кредитному договору та не зміг про це повідомити суд, оскільки не був обізнаний про звернення позивача до суду з даним позовом.

В травні 2018 року ПАТ «Дельта Банк» скерувало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вказали про ненадання скаржником доказів про його відсутність під час судового розгляду з поважних причин, внаслідок чого до суду не були подані докази, які він долучає до апеляційної скарги. Зазначили, що рішенням суду з відповідача стягнуто заборгованість за кредитними договором станом на 28 липня 2015 року, а подані скаржником до апеляційного суду меморіальні ордери та квитанції, з огляду на дату проведення цих операцій, були проведені після вказаної дати та дати ухвалення оскаржуваного рішення. Крім того, у цих документах в графі призначення вказано: конвертація готівкової гривні в іноземну валюту - тобто це касові документи про здійснення відповідачем валютообмінних операцій, а не погашення кредиту та процентів за кредитним договором. Квитанція №6421117 від 3 листопада 2015 року про сплату кредиту в розмірі 8 500 грн. не може бути доказом у даній справі, оскільки кредит згідно спірного кредитного договору - валютний в доларах США, а в гривні у відповідача з позивачем існує інший кредитний договір №286-0181002/1/ФК-08 від 24 липня 2008 року, з позовом про стягнення боргу за яким позивач не звертався.

Заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до відхилення.

Судом встановлено, що 24 липня 2008 року ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_6 уклали в письмовій формі кредитний договір № 286-0181002/ФКВ-08, згідно з умовами якого банк надав позичальнику відновлювальну кредитну лінію, у розмірі 50 000 доларів США, зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом, на строк з 24 липня 2008 року по 21 липня 2023 року. Мета кредитування - споживчі цілі. (а.с. 9-12)

Умовами п.2.4 кредитного договору передбачено, що повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами у розмірі не менше як 277,78 доларів США по двадцяте число кожного місяця.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором повністю виконав, надавши відповідачеві кредит, в розмірі та строки передбачені кредитним договором.

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України був укладений Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк», на підставі якого ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за вказаним кредитним договором № 286-0181002/ФКВ-08 від 24 липня 2008 року, сума непогашеного кредиту по якому складала 44 749,82 доларів США.(а.с. 45-50).

Згідно довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_6 за кредитним договором, станом на 28 липня 2015 року, заборгованість відповідача перед Банком становить 618 718 грн. 94 коп., з яких: тіло кредиту - 600 870 грн. 55 коп., проценти - 17 848 грн. 38 коп., пеня - 5 023 грн. 13 коп.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України).

Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ст. 1048 ЦК України).

За змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням) то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася та сплати процентів належних йому.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У справі, що переглядається, суд, встановивши існування між сторонами грошових зобов'язань, що виникли на підставі кредитного договору, невиконання відповідачем, як позичальником, своїх зобов'язань за вказаним договором щодо своєчасного та повного повернення кредиту та процентів, а також, врахувавши відсутність відомостей про погашення суми боргу за кредитним договором, прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог Банку.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що суд, стягуючи з нього заборгованість за кредитним договором помилково керувався розрахунком від 28 липня 2015 року, відповідно до якого сума заборгованості за кредитним договором становить 618 718 грн. 94 коп., а не розгорнутим розрахунком від 1 липня 2010 року із зазначеною загальною сумою заборгованості в розмірі 601 670 грн. 47 коп. Проте, колегія суддів оцінює вказані доводи скарги критично, оскільки розрахунок, яким керувався суд, при ухвалені оскаржуваного рішення, за хронологічною послідовністю складений пізніше, ніж той розрахунок, на який посилається скаржник, а тому і заборгованість в ньому визначена із урахуванням прострочення виконання грошового зобов'язання на відповідний період його складання.

Не може бути підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову посилання скаржника в частині неналежного повідомлення його про дату та час судового розгляду справи в суді та про наявність судового спору, в зв'язку із чим він був позбавлений можливості подати свої заперечення та докази про сплату коштів по тілу кредиту і відсоткам, оскільки при апеляційному розгляді скаржник не був позбавлений можливості надати докази на підтвердження доводів щодо спростування висновків суду.

Викладені доводи апеляційної скарги та доводи представника відповідача в суді апеляційної інстанції правильності висновків суду по суті даного спору не спростовують.

Твердження скаржника про здійснення ним проплат по кредитному договору, на підтвердження яких ним до апеляційної скарги додані відповідні квитанції та меморіальні ордери, колегія суддів оцінює критично, оскільки наведені скаржником проплати здійснювались після визначеної у рішенні суду заборгованості станом на 28 липня 2015 року та після ухвалення оскаржуваного рішення, тоді як рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку переглядається на момент його ухвалення.

Враховуючи викладене, постановлене у справі рішення є законним та обгрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки їх доводи суттєвими не являються, носять суб'єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 8 грудня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Н.І.Гончар

Ю.В.Сіренко

В.І.Ювшин

Повний текст постанови складений 2 серпня 2018 року