У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2018 р.м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Рожкова О.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування удаваним правочином, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна та визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ :

26.11.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору дарування удаваним правочином, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна та визнання права власності.

Відповідно до ухвали судді від 06.12.2018 вказану заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків терміном десять днів з моменту отримання копії ухвали.

У зазначеній ухвалі, серед іншого, вказувалось, що матеріали поданої позовної заяви, не відповідають вимогам, встановленим ст.ст.175,177 ЦПК України, а саме не надано суду докази дійсної ринкової вартості спірного майна (житлового будинку) станом на час предявлення позову та доплатити судовий збір в розмірі однієї ставки за вимогу майнового характеру, та однієї ставки за вимогу немайнового характеру;не визначено процесуального статусу ОСОБА_3, оскільки зміст позовних вимог стосується прав та інтересів останньої, копії доданих документів до позовної заяви є неякісними (нечитаємі), що позбавляє суд можливості всебічно та об'єктивно дослідити наявні докази по вказаній справі, не зазначено в кого знаходяться оригінали письмових доказів

Копію ухвали від 06.12.2018 позивач отримала 13.12.2018, про що свідчить підпис ОСОБА_1 в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Однак, враховуючи сплив наданого судом десятиденного строку для усунення недоліків позовної заяви та строки доставки кореспонденції в межах м. Житомира, встановлено, що позивач у визначений строк вищенаведених в ухвалі недоліків не усунула.

Разом з тим, будь-яких повідомлень щодо неможливості виконання ухвали суду від 06.12.2018 у строки, встановлені судом, від позивача також не надходило.

Так, статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Між тим, згідно позиції Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України», нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції.

Як передбачено вимогами ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

При цьому, як неодноразово наголошував в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. Право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення законодавства та беручи до уваги ті обставини, що позивач за спливом тривалого проміжку часу не цікавиться рухом своєї справи та не реалізував своїх процесуальних обов'язків належним чином, в той час, як суд здійснив всі можливі спроби для його повідомлення про наявність відповідної ухвали про залишення позовної заяви без руху, приходжу до висновку, що позивачем у встановлений строк не усунуто недоліків, вказаних в ухвалі від 06.12.2018.

Згідно ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

За вищенаведених обставин, суддя прийшов до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування удаваним правочином, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна та визнання права власності, слід повернути позивачу, роз'яснивши при цьому право останньої на повторне звернення із даним позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 6 Конвенції захист прав і основоположних свобод людини, ст.ст.44, 185, 259-261,353, 354 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування удаваним правочином, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна та визнання права власності - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суду міста Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя О. С. Рожкова