АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/9776/17 Номер провадження 22-ц/786/1290/18Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Гальонкіна С.А.,

суддів: Карпушина Г.Л., Абрамова П.С.,

з секретарем судового засідання: Ткаченко Т.І.,

з участю: позивача ОСОБА_2,

представника позивача адвоката ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 квітня 2018 року у складі головуючого судді Чуванової А.М., ухвалене в залі суду в м. Полтаві, у справі № 554/9776/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - Комунальне підприємство Полтавської обласної ради «Полтававодоканал», про усунення перешкод у користуванні власністю.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

07 грудня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до місцевого суду з позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні власністю.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона є власником 1/2 частини жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по вул. Панаса Мирного, 13-а у м. Полтаві на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 17.11.1992 року державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори. Власником іншої половини будинку була сестра позивача ОСОБА_5 Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 03.08.2015 року між позивачем та її сестрою був поділений жилий будинок в натурі, визначений порядок користування земельною ділянкою. Згідно з варіантом поділу земельної ділянки кожній із сторін виділено в користування по 170 кв.м, у спільному користуванні співвласників залишена земельна ділянка, площею 76 кв.м.

В грудні 2015 року ОСОБА_5 уклала договір купівлі-продажу з відповідачем ОСОБА_4, який на даний час є власником іншої 1/2 частини жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по вул. Панаса Мирного, 13-а у м. Полтаві. Без згоди позивача та належних дозволів відповідачем облаштована вигрібна яма (септик) у безпосередній близькості до жилого будинку та колодязя водогону. При цьому, як зазначає позивач, невідомо чи дотримані вимоги щодо технології виготовлення цього обєкту.

ОСОБА_2 вважає, що облаштування вигрібної ями ОСОБА_4 проведено з порушенням п.3.25* ДБН 360 - 92*.Державні будівельні норми. «Планування та забудова міських та сільських поселень», а саме відстаней до стін жилого будинку та системи водопостачання. Крім того, при відсутності інженерних комунікацій міської/сільської/ каналізації облаштування внутрішньої будинкової каналізації з відводом побутових стоків у вигріб забороняється. Посилаючись на те, що дана споруда порушує права власника вільно користуватись належним позивачу нерухомим майном, позивач вважає, що вона має бути демонтована або перенесена у відповідності до проекту.

Просила усунути перешкоди в користуванні належною їй власністю - 1/2 частиною будинку 13-а по вул. Панаса Мирного у м. Полтаві, зобовязавши ОСОБА_4 демонтувати вигрібну яму (септик), облаштовану ним на подвірї зазначеного домоволодіння.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10 квітня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2, проживаючої за адресою: 36000, АДРЕСА_1, до ОСОБА_4, проживаючого за адресою: 36000, АДРЕСА_1, третя особа Комунальне підприємство Полтавської обласної ради «Полтававодоканал», місцезнаходження: 36020, м. Полтава, вул. Пилипа Орлика, 40а, про усунення перешкод у користуванні власністю відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог, посилаючись на недотримання судом процесуального законодавства та порушення її майнових прав.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що вона не зявилася в судове засідання 10.04.2018 року, оскільки на цей день у неї була призначена співбесіда з приводу працевлаштування, що підтверджується довідкою, та просто не встигла повідомити суд про своє запізнення. Незважаючи на те, що вона не мала можливості прийти до суду і повідомити про причини своєї неявки, сама причина неявки була поважною. Окрім того ця неявка була першою, представника позивач не мала, а тому ніхто крім неї не захищав її порушені права. В попередні судові засідання вона зявлялася та писала заяви на ті дати судових засідань про їх розгляд у її відсутність. Зазначає, що в позовній заяві просила суд призначити судову будівельно-технічну експертизу, клопотання про призначення якої мала намір заявити в суді до початку розгляду справи по суті. Однак суд першої інстанції позбавив її такої можливості, розглянувши її позов у її відсутність, чим грубо порушив її процесуальні права.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк від відповідача та третьої особи не надходив.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

В судове засідання зявились позивач, представник позивача та відповідач.

Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Підстави відкладення апеляційного розгляду відсутні.

Відповідно до ч. 1 , ч. 2 та ч. 3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України).

У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 є власником 1/2 частини жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по вул. Панаса Мирного, 13-а у м. Полтаві на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 17.11.1992 року державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори (а.с.5). Власником іншої половини будинку була сестра позивача ОСОБА_5 Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 03.08.2015 року між позивачем та її сестрою був поділений жилий будинок в натурі, визначений порядок користування земельною ділянкою. Згідно з варіантом поділу земельної ділянки кожній із сторін виділено в користування по 170 кв.м, у спільному користуванні співвласників залишена земельна ділянка, площею 76 кв.м. (а.с.6-12).

Як зазначала позивач, в грудні 2015 року ОСОБА_5 уклала договір купівлі-продажу з відповідачем ОСОБА_4, який на даний час є власником іншої 1/2 частини жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по вул. Панаса Мирного, 13-а у м. Полтаві.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали справи не містять підтверджуючих документів набуття відповідачем ОСОБА_4 права власності на 1/2 частину домоволодіння.

В позовній заяві позивач стверджує, що ОСОБА_4 без її згоди та належних дозвільних документів облаштована вигрібна яма (септик) у безпосередній близькості до жилого будинку та колодязя водогону, що не відповідає нормам ДБН та грубо порушує її права як співвласника домоволодіння.

Згідно письмових пояснень представника третьої особи - Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал», 05.02.2016 року КП ПОР «Полтававодоканал» виготовлено «Технічні умови на підключення приватних житлових будинків та садиб до водопровідно-каналізаційних мереж м.Полтава» на підживлення системи опалення в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2. Відповідно до зазначених технічних умов на замовлення ОСОБА_5 приватним підприємством виготовлено робочий проект підживлення системи опалення житлового будинку по вул. П.Мирного, 13а в м. Полтаві. 02.02.2017 року комісією КП ПОР «Полтававодоканал» проведено обстеження виконаних робіт при підключенні підживлення системи опалення кв.1 житлового будинку по вул. П.Мирного, 13а в м. Полтаві погодженій документації. За результатами обстеження складено відповідний акт, в якому зазначено, що роботи виконані відповідно до погодженої документації. Окрім того, в цих же поясненнях зазначено, що приєднання до мереж централізованого холодного водопостачання житлового будинку за адресою АДРЕСА_3 виконувалося для підживлення системи опалення в житловому будинку (а.с.37-38).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що рішення суду не може обґрунтовуватись лише самими правовими підставами або аргументами, на які робиться посилання в позовній заяві, без встановлення відповідних фактів, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стороною позивача не надано доказів того, що без згоди позивача та належних дозволів відповідачем облаштована вигрібна яма (септик) у безпосередній близькості до жилого будинку та колодязя водогону.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що доводи апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Апеляційна інстанція переглядає рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, які обґрунтовуються порушенням судом норм процесуального права під час розгляду справи.

Одними із основних засад цивільного судочинства є змагальність сторін (ст. 12 ЦПК України) та диспозитивність цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України , доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Таким чином від волевиявлення сторін повинні залежати дії суду в доказовій діяльності. Активне втручання суду в доказову діяльність сторін, без їх волі на те, суперечить суті цивільних прав, які особа здійснює вільно, на власний розсуд. Тобто особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Права та обовязки учасників справи та сторін закріплені статтями 43, 49 ЦПК України, серед яких є право заявляти клопотання в тому числі щодо подання доказів. Учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

В тому випадку, коли для зясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, сторона має право заяви клопотання про призначення експертизи або надати висновок експерта, який є доказом в розумінні ст. 76 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що 07 грудня 2017 року позивачка звернулася з позовною заявою до суду, в описовій частині якої зазначила, що клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи нею буде подане в ході судового розгляду. Ані в прохальній частині позовної заяви, ані в окремій письмовій заяві вказане клопотання позивачем при предявленні позову до суду не було заявлено.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про те, що в позовній заяві позивач просила призначити судову будівельно-технічну експертизу не відповідають дійсності, а тому не беруться до уваги.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 11:30 год. 19 січня 2018 року (а.с.28). 19 січня 2018 року підготовче судове засідання було відкладено на 11:00 год. 14.02.2018 року, в звязку з неявкою учасників процесу.

За правилами підготовчого судового засідання (ст. 197 ЦПК України) суд, окрім іншого, зясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше; вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста; вирішує заяви та клопотання учасників справи.

14 лютого 2018 року ОСОБА_2 подала суду власноручно написану заяву з проханням розглядати справу у підготовчому судовому засіданні у її відсутність та призначити справу до судового розгляду (а.с.57).

Будь-яких клопотань, в тому числі щодо призначення у справі будівельно-технічної експертизи позивачем ані в цій заяві, ані в окремій заяві, не заявлено.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 14 лютого 2018 року закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду на 13:00 год 13.03.2018 року (а.с.59).

13 березня 2018 року ОСОБА_2 подала суду власноручно написану заяву про розгляд 13.03.2018 року справи у її відсутність з проханням здійснити виклик відповідача через оголошення на офіційному сайті судової влади України (а.с.66).

Будь-яких клопотань, в тому числі щодо призначення у справі будівельно-технічної експертизи позивачем також ані в цій заяві, ані в окремій заяві, не заявлено.

Дослідивши послідовність дій позивача в суді, отримання нею судових викликів, звернення до суду з заявами про розгляд у її відсутність в певні дати судових засідань, колегія суддів вважає, що позивач не була позбавлена судом можливості звернутися з письмовим клопотанням про призначення експертизи, оскільки вказане клопотання відповідно до вимог чинного ЦПК України позивач повинна заявити до закриття підготовчого судового засідання. Будь-яких обставин, які б обєктивно їй в цьому перешкоджали колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з висновками місцевого суду про те, що порушенням принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства буде звільнення позивача від обовязку доказування, та не припустимим є ґрунтування судового рішення на припущеннях.

Що стосується доводів апеляційної скарги про безпідставність, на думку апелянта, розгляду судом справи у її першу неявку, яка була з поважних причин, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

13 березня 2018 року ухвалою суду клопотання позивача про виклик в судове засідання відповідача через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України задоволено, розгляд справи відкладено на 11:00 год. 10.04.2018 року (а.с.62). Судову повістку на 11:00год. 10.04.2018 року ОСОБА_2 отримала в цей же день, тобто 13.03.2018р., що підтверджується розпискою (а.с.63).

10 квітня 2018 року позивачка в судове засідання не зявилася. Матеріали справи не містять будь-яких заяв від позивача стосовно її неявки до суду. Ці обставини не заперечуються апелянтом, яка в апеляційній скарзі зазначає, що не встигла повідомити суд про причини своєї неявки.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Із встановлених обставин по справі вбачається, що ОСОБА_2 не повідомила суд про причини своєї неявки в судове засідання 10 квітня 2018 року. За таких обставин, колегія суду вважає, що у суду були відсутні підстави для застосування п. 2 ч. 1 ст. 223 ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд обґрунтовано розглянув справу з дотриманням п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, який закріплює право розгляду судом справи за відсутності учасника справи, який був належним чином повідомлений про судове засідання, але не зявився без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права під час розгляду справи є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Окрім того, колегія суддів вважає, що не підлягає дослідженню та оцінці надана апеляційному суду 06.07.2018 року позивачем відповідь КП «Полтававодоканал» від 28.02.2017 року № Д-39/2/22-06 на її скаргу (а.с.128,129), виходячи з наступного.

Відповідно до норм статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

З матеріалів справи вбачається, що позивач була обізнана про розгляд справи в суді першої інстанції, подавала заяви про розгляд справи на певні дати судових засідань у її відсутність, тобто не була позбавлена процесуального права заявляти будь-які клопотання, в тому числі й щодо приєднання до матеріалів справи додаткових доказів.

Звертаючись до апеляційного суду 06.07.2018 року із заявою про приєднання до матеріалів справи відповіді КП «Полтававодоканал», позивач зазначає, що вказану відповідь вона отримала лише 24.05.2018 року, що підтверджується листом КП «Полтававодоканал» № д-193/2/22-06 від 24.05.2018 року.

Колегія суддів критично ставиться до такого твердження позивача, оскільки як вбачається з ксерокопії відповіді КП «Полтававодоканал» вона видана за вих. № Д-39/2/22-06 від 28.02.2017 року.

Будь-яких належних і допустимих доказів отримання цієї відповіді позивачем саме 24.05.2018 року апеляційному суду не надано.

За таких обставин відсутні підстави для прийняття апеляційним суду нового доказу, наданого позивачем під час апеляційного розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що розгляд справи судом першої інстанції проведений з дотриманням принципузмагальності та диспозитивності.

Висновки місцевого суду ґрунтуються на законі та встановлених у справі фактичних обставинах, на підставі наданих учасниками справи доказів, яким судом дана відповідна правова оцінка згідно ст. 89 ЦПК України.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні. Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, то судові витрати, понесені позивачем за подачу апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 ч.1, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 квітня 2018 року залишити без змін.

Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на ОСОБА_2.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 02 серпня 2018 року.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_1

Судді: (підпис) ОСОБА_6

(підпис) ОСОБА_7

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1