Провадження № 22-ц/772/1727/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 рокуСправа № 127/16101/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів: Берегового О.Ю., Рибчинського В.П.,

за участю секретаря судового засідання: Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №127/16101/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми позики, процентів за користування позикою, трьох відсотків річних від простроченої суми та інфляційних,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20 грудня 2017 року, яка постановлена суддею Сичуком М.М. в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області о 14 год. 46 хв.,

в с т а н о в и в :

В липні 2017 року ОСОБА_3 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення суми позики, процентів за користування позикою, трьох відсотків річних від простроченої суми та інфляційних.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 грудня 2017 року позов залишено без розгляду.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, загальних засад цивільного судочинства та порушення його особистих прав, положень п. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», просив скасувати ухвалу суду від 20 грудня 2017 року, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду іншим суддею.

Справа розглядалась судами різних інстанцій.

Постановою Верховного Суду від 27 червня 2018 року постанову Апеляційного суду Вінницької області від 08 лютого 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, оскільки було порушено норми процесуального права, а саме неналежно повідомлено ОСОБА_4 про розгляд справи в апеляційній інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 липня 2018 року ОСОБА_4 направлено повістку-повідомлення про розгляд справи призначеної на 01 серпня 2018 року на 09.00 год на дві адреси: за місцем реєстрації по вул. Зодчих, 16/23, м. Вінниця (а.с.24, 175) та за місцем для листування вказаної в касаційній скарзі площа Жовтнева, 1, гот. Південний Буг, офіс 819, м. Вінниця (а.с.146, 176).

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_4 отримала повістку-повідомлення 23 липня 2018 року за адресою АДРЕСА_1

Колегія суддів, критично ставиться до клопотання представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, щодо відкладення розгляду справи, оскільки належних доказів, які б підтверджували поважність неявки в судове засідання не надано. Розцінює дане клопотання як зловживання процесуальними правами про затягування розгляду справи.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, проте надав заяву про слухання справи у його відсутність.

Отже, апеляційним судом виконані вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення учасників справи.

Відповідно до абз. 3 п. 3 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно п.8 ч.1 розділу XIII «Перехідних положень» ЦПК України передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Вінницької області.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що судом надавався позивачу строк для усунення недоліків заяви, однак у встановлений судом строк недоліки заяви не усунуто, позивачем судовий збір до 25 листопада 2017 року не сплачено.

Колегія суддів, не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він суперечить нормам процесуального закону, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 жовтня 2017 року, позивачу відстрочено сплату судового збору в розмірі 8000 гривень на один місяць до 25 листопада 2017 року, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі (а.с.68-69).

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 являється інвалідом 3-ї групи з дитинства, отримує мінімальну пенсію, на його утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей та дружина, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною.

З наведених підстав вбачається, що позивач не мав можливості сплатити судовий збір протягом одного місяця.

Встановлюючи позивачу один місяць на сплату надмірного розміру судового збору, суд першої інстанції достовірно передбачав реальне настання наслідків несплати судового збору у встановлений ним строк - залишення позову без розгляду, що і відбулося у цій справі.

В такому разі ОСОБА_3, при відсутності в нього повної суми коштів необхідних для оплати судового збору, позбавляється права на судовий захист, що не відповідає завданням цивільного судочинства та його меті, згідно ч.1,2 ст.2 ЦПК України.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що позов ОСОБА_3 не знаходить свого вирішення з липня 2017 року, що є тривалим строком розгляду даного питання та порушує право на справедливий суд гарантоване ст.6 Європейської конвенції з прав людини.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 18 жовтня 2017 року було скасовано ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19 вересня 2017 року про повернення позовної заяви (а.с.63-64), отже суд першої інстанції не врахував мотиви апеляційного суду з яких було скасовано ухвалу суду першої інстанції від 19 вересня 2017 року про повернення позовної заяви.

Зокрема, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (п. 36). На це «право на суд», в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі «Салонтаджі-Дробняк проти Сербії» (п. 132).

Саме на ці фундаментальні положення Конвенції та висновки Європейського суду, звертала увагу колегія суддів, скасовуючи попередню ухвалу суду першої інстанції від 19 вересня 2017 року.

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, допущено порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції від 20 грудня 2017 року скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції в тому ж складі, оскільки процесуальний закон в даному випадку не передбачає іншого.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зокрема є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20 грудня 2017 року скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 03 серпня 2018 року.

Головуючий: підпис Сопрун В.В.

Судді: підписи Береговий О.Ю.

Рибчинський В.П.

Згідно з оригіналом: Сопрун В.В.