РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/10007/18

Пров. №2-о/766/896/18

31 липня 2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Хайдарової І.О.,

секретар Щербань А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, -

встановив :

В травні 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з спільною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи заяву тим, що сімейне життя не склалось з причин різних характерів, різних поглядів на життя, у зв'язку з чим виникають сварки, втрачено почуття любові та поваги. Від шлюбу мають неповнолітню дитину. У зв'язку з наведеним, просили розірвати шлюб.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.06.2018 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд.

Заявники в судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні заяви наполягали.

Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню.

Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22 лютого 2003 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Херсонського обласного управління юстиції, актовий запис №87, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-КГ №284039 від 22.02.2003 року.

Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено свідоцтвом про народження серії 1-КГ №109641 від 22.07.2003 року.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Статтею 5 Протоколу №7, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно із роз'ясненнями, які містяться в пункті 8постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Таким чином, в ході судового засідання суд повинен з'ясувати наявність вільного волевиявлення кожного із подружжя як щодо розірвання шлюбу, так і щодо змісту договору, а також у з'ясуванні відповідності умов договору інтересам дитини (дітей). Розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя може мати місце лише при умові якщо, між іншим, буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати.

На підставі наведеного, суд вважає, що вимоги заяви обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки встановлено, що сім'я сторін носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Дослідивши всі докази в сукупності, суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Прізвище сторін залишити без змін.

Керуючись ст. 105, 110, 112 СК України, ст. 4, 19, 142, 200, 263-265, 293 ЦПК України, суд -

вирішив :

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 22 лютого 2003 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Херсонського обласного управління юстиції, актовий запис №87.

Після розірвання шлюбу прізвища ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - залишити без змін.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_4