Постанова

Іменем України

27 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 288/209/13-ц

провадження № 61-37052 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Усика Г. І. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Олійник А. С.,

учасники справи:

стягувач - Публічне акціонерне товариство «РайффайзенБанк Аваль»,

правонаступник стягувача - Публічне акціонерне товариство «Комерційний Індустріальний Банк»,

заявник (правонаступник стягувача) - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»,

боржник - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Попільнянського районного суду Житомирської області від 29 грудня 2017 року у складі судді Рудника М. І. та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від

17 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Коломієць О. С., Талько О. Б.,

Шевчук А. М.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 288/209/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі -

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») до ОСОБА_6 про звернення стягнення на майно.

На обгрунтування заяви зазначало, що на підставі рішення Апеляційного суду Житомирської області від 10 вересня 2013 року, Попільнянським районним судом Житомирської області видано виконавчий лист про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/0983/85/65214, укладеним 30 листопада 2007 року між ОСОБА_6 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у розмірі 103 892,80 доларів США, що еквівалентно 830 415,15 грн, на предмет іпотеки: земельну ділянку за цільовим призначенням - ведення особистого підсобного господарства, обслуговування жилого будинку, садівництва і городництва, площею 0,35 га, яка належить ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 30 листопада 2007 року, що розташована за адресою АДРЕСА_1 яка є предметом іпотеки на підставі договору іпотеки від 30 листопада 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області Мітніцьким Ю. Г. за № 4111, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження із початковою ціною продажу встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на даний вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

29 червня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Індустріальний Банк» (далі -

ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк») укладено договір відступлення прав вимоги № 114/42, відповідно до якого право грошової вимоги до боржника за кредитним договором №014/0983/85/65214 від 30 листопада 2007 року перейшло до ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк».

29 червня 2017 року між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та

ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення прав вимоги № 114/42-ДГ, відповідно до якого право грошової вимоги до боржника за кредитним договором №014/0983/85/65214 від 30 листопада

2007 року перейшлодо ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Посилаючись на зазначені обставини, заявник просив замінити стягувача -

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у справі № 288/209/13-цза позовом

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на майно.

Ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 29 грудня 2017 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» задоволено.

Замінено стягувача ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у виконавчому провадженні щодо виконання рішення суду у цивільній справі № 288/209/13 від 10 вересня

2013 року, ухваленого Апеляційним судом Житомирської області за позовом

ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на нерухоме майно, у зв'язку з переходом до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» прав кредитора, відповідно до договору відступлення права вимоги

№ 114/42-ДГ від 29 червня 2017 року.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заміна кредитора у разі відступлення права вимоги відбувається поза межами виконавчого провадження, тому у зв'язку з відступленням права грошової вимоги до боржника за кредитним договором №014/0983/85/65214 від 30 листопада

2007 року, звернення правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає вимогам статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», та узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від

20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 17 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишено без задоволення, ухвалу Попільнянського районного суду Житомирської області від 29 грудня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки згідно вимог чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу, включаючи виконання судового рішення. Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують.

У червні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга, у якій ОСОБА_6 просила скасувати ухвалу Попільнянського районного суду Житомирської області від 29 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 17 квітня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не перевірили чи може проводитися заміна сторони у виконавчому провадженні на підставі договору, не з'ясували чи було пред'явлено первісним стягувачем виконавчий лист до примусового виконання та не надали оцінки тому, що за заявою

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» жодні виконавчі дії не проводилися. Зазначила, що попри знищення матеріалів цивільної справи № 288/209/13-ц за закінченням терміну їх зберігання, суди не вжили заходів до відновлення втраченого судового провадження та розглянулизаяву про заміну сторони виконавчого провадження у без вивчення матеріалів цивільної справи.

У вересні 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на касаційну скаргу, обгрунтований тим, що підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, у тому числі, й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов'язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами, оскільки без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно Закону України «Про виконавче провадження». Ураховуючи наведене, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» просило касаційну скаргу відхилити.

У письмових поясненнях до касаційної скарги, що надійшли до Верховного Суду у жовтні 2018 року, ОСОБА_6, як на підставу незаконності/необгрунтованості оскаржуваних судових рішень, посилалася на те, що суд першої інстанції здійснив розгляд заяви про заміну сторони виконавчого провадження без її участі та участі представника, хоча вони не були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, розгляду заяви не відклав, не з'ясував причину неявки, чим порушив її конституційне право на участь у судовому розгляді та вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд.

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанції не спростовують.

Судами попередніх інстанцій установлено, що рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 10 вересня 2013 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/0983/85/65214, укладеним

30 листопада 2007 року між ОСОБА_6 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у розмірі 103 892,80 доларів США, що еквівалентно 830 415,15 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку за цільовим призначенням - ведення особистого підсобного господарства, обслуговування жилого будинку, садівництва і городництва, площею 0,35 га, яка належить ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 30 листопада 2007 року, що розташована за адресою АДРЕСА_1 яка є предметом іпотеки на підставі договору іпотеки від 30 листопада 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області Мітніцьким Ю. Г. за

№ 4111, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження із початковою ціною продажу встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на даний вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

29 червня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та

ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» укладено договір відступлення прав вимоги № 114/42, відповідно до якого до ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_6 за кредитним договором №014/0983/85/65214 від 30 листопада 2007 року.

29 червня 2017 року між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та

ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення прав вимоги № 114/42-ДГ, на підставі якого останнє набуло право вимоги до ОСОБА_6 за кредитним договором №014/0983/85/65214 від 30 листопада 2007 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_6

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, є зокрема, договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексудо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та частиною п'ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора у зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Зазначений правовий висновок у подібних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі

№ 6-122цс13.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Висновок суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, про те, що укладення договору відступлення прав вимоги № 114/42-ДГ від 29 червня

2017 року є обставиною, що підтверджує заміну кредитора у зобов'язані, є обгрунтованим.

При цьому заміна кредитора у зобов'язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов'язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться згідно з частиною п'ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статтею 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає вимогам статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Обов'язковість судового рішення є також однією з основних засад судочинства в Україні (пункт 9 частини першої статті 129 Конституції України).

Це означає, що після набрання законної сили відповідним судовим рішенням, воно підлягає обов'язковому виконанню сторонами справи, які, виходячи із суті такого рішення, зазвичай набувають процесуального статусу стягувача та боржника, а у разі відсутності добровільного виконання судового рішення боржником - вчиняються дії щодо його примусового виконання у спосіб та в порядку, що визначені, зокрема Законом України «Про виконавче провадження».

Забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Доводи касаційної скарги про неможливість заміни сторони виконавчого провадження, з огляду на ненадання ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» доказів на підтвердження наявності відкритого виконавчого провадження з примусового виконання рішення Апеляційного суду Житомирської області від 10 вересня 2013 року у справі № 288/200/13-ц за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на майно є непереконливими, оскільки сама по собі відсутність на дату звернення із заявою про заміну сторони виконавчого провадження відкритого виконавчого провадження, не припиняє зобов'язання боржника з виконання рішення суду і не позбавляє стягувача (його правонаступника) права на звернення до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Знищення матеріалів цивільної справи за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на майно за закінченням терміну їх зберігання, визначеного наказом Державної судової адміністрації України № 22 від 11 лютого 2010 року «Про затвердження Переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання», чинним на дату набрання законної сили судовим рішення у справі, не впливає на правильність висновків судів попередніх інстанцій.

Посилання ОСОБА_6 на те, що суд першої інстанції в порушення вимог процесуального законодавства розглянув справу за її відсутності та відсутності представника, належно не повідомивши їх про розгляд заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», само по собі, не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки заявник мала можливість надати всі свої доводи та заперечення на заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у поданій до суду апеляційної інстанції апеляційній скарзі, та доданих до неї матеріалах. Крім того вона не навела переконливих аргументів, яким чином її неявка до суду першої інстанції вплинула на законність та обгрунтованість оскаржуваних судових рішень, зокрема на повноту з'ясування судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Аналізуючи наведене, Верховний суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій правильно визначилися з характером спірних правовідносин, вірно застосували закон, що їх регулює, а тому відсутні правові підстави для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки ухвалою Верховного Суду від 05 вересня 2018 року зупинено дію ухвали Попільнянського районного суду Житомирської області від

29 грудня 2017 року, її необхідно поновити.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 415, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Попільнянського районного суду Житомирської області від 29 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від

17 квітня 2018 року залишити без змін.

Поновити дію ухвали Попільнянського районного суду Житомирської області від 29 грудня 2017 року.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

В.О. Кузнєцов

А.С. Олійник