Справа № 609/939/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2018 р. Шумський районний суд Тернопільської області

В складі головуючого судді Ковтуновича О.В.

За участі:

секретаря судового засідання Сандулович О.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Шумськ цивільну справу за позовом: ОСОБА_1

до

відповідача: ОСОБА_2

вимоги позивача: про визнання права власності на спадкове майно

учасники справи - не з'явилися

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції позивача.

1. 19 липня 2018 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті батька - ОСОБА_4.

2. Позов обгрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер батько позивача - ОСОБА_4. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, що складається із: права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1, який належав померлому ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння.

Єдиними спадкоємцями майна померлого являються сторони по справі, однак відповідач по справі до нотаріальної контори про прийняття спадщини не зверталася та відмовляється від спадщини на користь позивача.

Позивач зверталася у нотаріальну контору по питанню успадкування зазначеного майна, однак її було відмовлено, оскільки при обстеженні будинковолодіння було виявлено розбіжності в загальній та житловій площі.

На підставі викладеного, позивач просить позов задоволити та визнати за нею, як спадкоємцем першої черги спадкування, право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті батька - ОСОБА_4.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

3. Ухвалою суду від 24 липня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче засідання на 02.08.2018 року.

4. У судове засідання сторони не з'явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі.

5.Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

6. Із свідоцтва про смерть cерії НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що видане відділом реєстрації актів цивільного стану Шумського районного управління юстиції у Тернопільській області, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер батько позивача - ОСОБА_4.

7. Померлому належало майно, що складається із: права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1, що стверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 02 вересня 1993 року, реєстраційний напис №844 від 03.09.1993 року.

8. Із довідки про технічні показники об'єкта нерухомого майна №174 виданої 18.07.2018 року КП «Шумське БТІ» вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться у у АДРЕСА_1 1991 року побудови, зареєстрований за померлим ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння видане згідно розпорядження голови Шумської с/Ради народних депутатів №161 від 01.09.1993 року.

9. Згідно досліджених матеріалів справи судом було встановлено, що померлий ОСОБА_4, являється батьком позивача ОСОБА_1, що стверджується: свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 17.04.1967 року.

10. Із свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 від 23.10.2008 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 розірвала шлюб з ОСОБА_5, та після реєстрації присвоєно прізвище «ОСОБА_1».

11. Суд встановив, що позивачем ОСОБА_1 було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

12. Із довідки №103 від 16.07.2018 року виданої Шумською міською радою Тернопільської області вбачається, що позивач ОСОБА_1 на день смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, була зареєстрована і постійно проживала разом із померлим в одному будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що дає підставу вважати позивача таким, що прийняв спадщину в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини проживав із спадкодавцем - ОСОБА_4

ІV. Оцінка Суду.

13. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав (див. пункт 4), таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні.

14. На підставі статей 1216,1217,1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

15. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

16. Відповідно до ст. 1268 спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

17. Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження.

18. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

19. Положеннями статей 15, 16 ЦК, статтею 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом частини другої статті 16 ЦК, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.

20. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

21. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб.

22. У зв'язку із чим, враховуючи, що позивач прийняв спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на житловий будинок в нотаріальній конторі не може, його право підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню.

23. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права на житловий будинок не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

24. Позивачем при подачі позову було сплачено 705 грн. 00 коп. судового збору. Позивач просить не застосовувати до ОСОБА_2 вимоги статті 141 ЦПК, а всі судові витрати покласти на неї.

З цих підстав,

Керуючись статтями 15, 16, 328, 1216-1218, 1261, 1268 Цивільного кодексу України, статтями 2, 4, 5, 10-13, 18, 81, 258-259, 263 - 265 Цивільно процесуального кодексу, суд, -

У Х В А Л И В :

1. Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, жителька АДРЕСА_2 НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, жителька АДРЕСА_3, НОМЕР_2) про визнання права власності на спадкове майно - задоволити повністю.

2. Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, жителька АДРЕСА_2 НОМЕР_1), в порядку спадкування, після смерті батька - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1.

3. Не застосовувати до ОСОБА_2 вимоги статті 141 ЦПК.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шумський районний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення складено 02 серпня 2018 року.

Суддя: О. В. Ковтунович