Справа №162/415/18
Номер провадження 2/162/198/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Гладіч Н.І.,

за участю секретаря Пилипчук Р.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позов обґрунтовано тим, що позивач та відповідач 23 серпня 2014 року уклали шлюб, який було зареєстровано відділом ЗАГСу Пінського міськвиконкому Брестської області, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1, виданого 23 серпня 2014 року. У даному шлюбі в них ІНФОРМАЦІЯ_3 року народився син ОСОБА_4.

Вказала, що подружні відносини між нею та відповідачем належним чином не склались, так як вони не зуміли зберегти нормальні сімейні відносини, будучи людьми з різними, поглядами на життя та виховання дитини. Протягом тривалого часу у них немає спільного сімейного бюджету, разом не ведуть домашнього господарства, проживають порізно та шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинились.

З часу роздільного проживання відповідач не надає матеріальної допомоги в достатній мірі на утримання сина, хоча згідно із ст. 180 СК України зобов"язаний це робити.

Зазначила, що протягом останніх років відповідач офіційно працює водієм на одному з транспортних підприємств в м. Пінськ та має в зв"язку з цим офіційну заробітну плату. Точних відомостей про матеріальне становище відповідача вона не має.

Також вказала, що інших дітей, на утримання яких би відповідач в даний час сплачував би аліменти, він не має, а вона має на утриманні ще одну доньку від іншого шлюбу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Достатніх джерел для утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 не має, оскільки працює в Любешівському технічному коледжі, де отримує мізерну заробітну плату, так як працює з навантаженням 0, 5 ставки.

Зважаючи на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає, просить суд стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В заяві про уточнення позовних вимог від 19 листопада 2018 року позивач ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 аліменти в її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати від дня пред"явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3, будучи допитаний в порядку судового доручення в судовому засіданні в суді Пінського району і міста Пінська Брестської області, частково визнав позовні вимоги позивача, згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 в розмірі 25 відсотків усіх видів його заробітку, так як це передбачено законодавством Республіки Білорусь.

Заслухавши представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_2, виданим 05 січня 2015 року Любешівсько-Волянською сільською радою Любешівського району Волинської області.

Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1, виданого 23 серпня 2014 року, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 2014 року, який рішенням Любешівського районного суду від 19 листопада 2018 року було розірвано. Дане рішення не набрало законної сили. Неповнолітня дитина ОСОБА_4 проживає разом з матір"ю, позивачем по справі.

По справі встановлено, що відповідач працює у відкритому акціонерному товаристві „Пінагрузсервіс" водієм, де отримує заробітну плату, його середньомісячний заробіток складає 500 білоруських рублів, що у відношенні до офіційного курсу національної валюти України Національного банку України - гривні, станом на сьогоднішній день, складає: 12,9 2347 х 500/1= 6461,735 гривень .

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно зі ст. 141 цього Кодексу мати, батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини.

Виходячи з цього, відповідач як батько, зобов"язаний брати участь у вихованні та утриманні своїх дітей наряду з позивачем.

У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Враховуючи обраний позивачем спосіб стягнення аліментів, суд на підставі ст. 183 СК України приходить до переконання про необхідність визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача та можливості відповідача ОСОБА_3 сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 182 СК України, враховуючи відсутність даних про незадовільний стан здоров"я відповідача, суд з урахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», визначає аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, вважаючи, що такий їх розмір буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання.

Керуючись статтями 5, 12, 76, 81, 263-265, 430 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 141, 180, 182, 184 Сімейного кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду з 19 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Любешівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: