Первомайський міськрайонний суд Харківської області
Справа № 632/603/18
провадження № 2/632/362/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"01" серпня 2018 р. м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі судді Библіва С.В., за участю секретаря Кузьменко М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Первомайському Харківської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

УСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що між сторонами 25.03.2008 року був укладений договір № б/н. ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 10100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення,що відповідає строку дії картки.

Відповідач порушив умови договору, не виконав їх і не виконує на даний час, допускаючи прострочення платежів, у звязку з чим, станом на 28.02.2018 року має заборгованість у сумі 66891 грн. 27 коп., яку позивач і просить стягнути на свою користь, а також понесені судові витрати за подання позову до суду.

30 травня 2018 року ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з призначенням першого судового засідання на 13 червня 2018 року, яке було відкладено на 01 серпня 2018 року.

Представник позивача в судове засідання не прибув, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає, у разі неявки у судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у судове засідання не прибув, проте надав відзив на позов, в якому виразив незгоду із позовними вимогами. Так, останній послався, по-перше, що договору із Банком він не укладав, а заява про надання кредиту не є належною формою договору кредиту; по-друге, розмір пені та штрафів значно перевищую розмір збитків Банку і не може бути подвійної відповідальності за пенею; по-третє, він не надав згоди на збільшення кредитного ліміту, оскільки брав лише 1000 грн., а не 10100 грн.

Враховуючи викладене, суд ухвалив розглянути справу без участі сторін і відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд провести без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: між сторонами 25.03.2008 року був укладений договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 10100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення,що відповідає строку дії картки. АТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Відповідач порушив умови договору, не виконав їх на даний час, допустивши прострочення платежів, у звязку з чим, станом на 28.02.2018 року за ним числиться заборгованість за вище зазначеним договором загальною сумою 66891,27 грн., яка складається з наступного: 8405 грн. 31 коп. заборгованість за кредитом; 52270 грн. 57 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2792 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до умов кредитного договору: 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 3173 грн. 39 коп. штраф (процентна складова) ( а.с.6-9).

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Стосовно стягнення сум штрафів, а саме фіксованої частини 250 грн. та процентної складової 3173,39 грн., суд має зазначити, що згідно із п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Кредитним договором передбачено відповідальність за порушення зобов'язання, а саме: пеня та штраф. Тобто за одне й те саме порушення зобов'язання передбачена подвійна відповідальність одного виду. При цьому в ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Тобто, Банк неправомірно просить одночасно застосувати подвійну відповідальність одного виду за одне й те саме правопорушення. Тому, позиція відповідача стосовно даної вимоги ґрунтується на Законі і суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення штрафів задоволенню не підлягають.

Статтею 611 ЦК України, передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених законом.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За положеннями вказаної норми суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню, враховуючи при цьому, зокрема, занадто високий її розмір порівняно зі збитками споживача, ступінь виконання зобов'язання, майновий стан сторін, їх майнові та інші інтереси, що заслуговують на увагу. При цьому зменшення розміру неустойки - це право суду. Суд може прийняти рішення про зменшення розміру неустойки як за власною ініціативою, так і за клопотанням відповідача.

У даному випадку суд не може погодитися із доводами відповідача про занадто великий розмір пені, оскільки пеня складає 2792,00 грн., а сума тіла кредиту 8405,31 грн.

Доводи відповідача про те, що він, нібито, не укладав із позивачем договору кредиту судом до уваги не беруться. Так, згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Положенням ч. 1ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За приписами ч.ч.1,2 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Як вбачається зі змісту Умов та Правил надання банківських послуг (п.1.1.), заява позичальника, Памятка клієнта, Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи складають укладений Договір про надання банківських послуг. В зазначеному Договорі про надання банківських послуг визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов'язань та інші. Відповідач ОСОБА_1 25.03.2008 року особисто поставив свій підпис у заяві, яка містить посилання на те, що позичальник згодний з тим, що ця заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг і тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, тим самим погодився на укладення Договору про надання банківських послуг. Крім того, у зазначеній заяві мається вказівка про те, що відповідач був ознайомлений та згодний з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою та Тарифами банку (а.с.10).

В матеріалах справи відсутні відомості щодо-наявності будь-яких зауважень та заперечень з боку відповідача з приводу умов кредитного договору. Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, за весь час, починаючи з дня укладення кредитного договору до вересня 2015 року відповідач ОСОБА_1 виконував свої зобовязання за кредитним договором щодо погашення заборгованості за наданим кредитом, тим самим погоджувався з усіма умовами кредитування.

Доводи відповідача про те, що він не був ознайомлений зі змістом умов та правил надання банківських послуг є безпідставними та протирічать матеріалам справи, оскільки вказані Умови та правила надання банківських послуг є невідємною частиною заяви ОСОБА_1. від 25.03.2008 року про надання кредиту, підписаної ним особисто і у сукупності з нею складає укладений Договір про надання банківських послуг, такі доводи відповідача спростовуються змістом правових норм ст.ст.627, 628, 629 ЦК України.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню без стягнення сум штрафів, у стягненні яких необхідно позивачеві відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, витрати повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Таким чином, позов обґрунтований, законний та підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 549, 610-612, 625, 628-629, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 13, 77-81, 128, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.03.2008 року, станом на 28.02.2018 року у сумі 63467 грн. 88 коп., судові витрати в сумі 1762 грн. 00 коп.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Сторони можуть оскаржити заочне рішення безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області або через Первомайський міськрайонний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Позивач - АТ КБ «ПриватБанк», 01001, м. Київ, вул. Грушевського,буд.1Д, МФО 305299, код 14360570 на р/р № 3111.

Відповідач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2 та житель ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1.

Суддя: ОСОБА_2