Справа № 307/2858/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 грудня 2018 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Джуги С.Д.

суддів: Собослоя Г.Г., Готри Т.Ю.

секретаря судового засідання: Юрочко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тячівського районного суду, постановлену 26 вересня 2018 року головуючим суддею Чопик В.В., про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», ОСОБА_1, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу Гунда Анжеліка Михайлівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Кішкін Денис Володимирович, про визнання недійсними договору іпотеки та договорів про відступлення прав вимоги за іпотечним договором,

встановив:

ОСОБА_2 пред'явила до суду позов у якому просила визнати недійсними іпотечний договір від 13.03.2007 р. та три договори по відступлення прав вимоги за вказаним іпотечним договором від 04, 05 та 06 вересня 2017 року.

Одночасно ОСОБА_2 подано заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,0224 га за кадастровим номером НОМЕР_1 та розташоване на ній кафе-магазин площею 373,9 кв.м., за адресою АДРЕСА_1, а також забороною ОСОБА_1 вчиняти дії спрямовані на відчуження такого майно.

Ухвалою Тячівського районного суду від 26.09.2018 року заяву задоволено. Накладено арешт на земельну ділянку площею 0,0224 га за кадастровим номером НОМЕР_1 та розташоване на ній кафе-магазин площею 373,9 кв.м., за адресою АДРЕСА_1, та заборонено ОСОБА_1 вчиняти дії спрямовані на відчуження даного майно

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає про те, що суд необґрунтовано вжив заходи забезпечення позову; зміст заяви не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України; суд не вирішив питання щодо зустрічного забезпечення; не враховано, що заявник вже звертався із аналогічним позовом, який ухвалою суду було повернуто.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із характеру спірних правовідносин та дійшов висновку про те, що заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогам, заява про забезпечення позову є обґрунтованою, і не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

З даними висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки такі відповідають дійсним обставинам справи та ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

Так, за змістом ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно може зникнути, зменшитись, погіршитись або може бути відчуженим

По даній справі позивачем пред'явлено позов про визнання недійсними договору іпотеку та договорів про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки.

Як слідує з матеріалів спірне нерухоме майно є предметом договору іпотеки від 13.03.2007. В подальшому, на підставі укладення договорів про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 04, 05 та 06 вересня 2017 року новим Іпотекодержателем стала ОСОБА_1

Оскільки майнові права (права іпотекодержателя) на нерухоме майно, щодо якого вжито заходи забезпечення позову, перейшло у володіння до ОСОБА_1 на підставі оспорюваних наразі правочинів, і, як слідує з позовної заяви, таке належить до спільного майна подружжя (ОСОБА_2 та ОСОБА_3.), чим на думку позивача порушено його права, то у суду першої інстанції були всі, передбачені процесуальним законодавством підстави, для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій щодо відчуження такого майна та посвідчення права власності на нього. Вжиті судом заходи забезпечення позову є співмірними з позовними вимогами, підстав для їх зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Посилання апелянта на невідповідність заяви вимогам ст.151 ЦПК України, зокрема внаслідок відсутності пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, є недоречним, оскільки відповідачем не ставилося питання щодо застосування інституту зустрічного забезпечення.

З приводу пред'явлення позивачем повторного позову після повернення першої позовної заяви, то це допускається згідно чинного ЦПК України, і саме по собі таке одноразове повторне звернення не може бути розцінено як зловживання процесуальними правами, згідно п.2 ч.1 ст. 44 ЦПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не вбачається.

За таких обставин, апеляційну скаргу, відповідно до ст. 375 ЦПК України, слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 149, 150, 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Тячівського районного суду від 26 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: