Дата документу 26.12.2018 Справа № 317/3161/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №317/3161/17 Головуючий у 1 інстанції: Громова І.Б.
Провадження № 22-ц/807/1088/18 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» грудня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Бєлки В.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 13 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів за минулий час,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, вимоги за яким протягом розгляду справи зменшила, до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 з 02 липня 2005 року по 11 жовтня 2012 року. Від сумісного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею. З часу розірвання шлюбу відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

На підставі зазначеного остаточно просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за минулий час з вересня 2014 року по грудень 2017 року включно в розмірі 33275,19 грн.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 13 вересня 2018 року в задоволенні позову відмовлено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду в частині стягнення судових витрат, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на звільнення від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», просить скасувати рішення суду в частині стягнення з неї на користь держави судового збору в сумі 704,80 грн.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 05 листопада 2018 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, та ухвалою Запорізького апеляційного суду від 17 грудня 2018 року справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, рішення суду оскаржується в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 1 ст. 376 ЦПК України).

Вирішуючи питання про стягнення з ОСОБА_3 судового збору за подання позову в порядку розподілу судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пред'явлено позов про стягнення аліментів саме за минулий час, та в такому разі позивач повинна сплатити судовий збір за його подання.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду в наступних підстав.

Статтями 3 і 4 Закону України "Про судовий збір" визначено об'єкти справляння судового збору, його розміри та перелік позовних заяв, передбачених процесуальним законодавством, за подання яких судовий збір не справляється.

Стаття 5 Закону України "Про судовий збір" передбачає пільги щодо сплати судового збору, відповідно до цієї статті від сплати судового збору звільняються позивачі за подання окремих позовів, а також деякі категорії осіб, визначені законом, незалежно від виду позову.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.

Вказана норма не міститься обмежень щодо періоду, за який заявлені вимоги про стягнення аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що 11 жовтня 2017 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів в розмірі 2000 грн. щомісячно з дня пред'явлення позову до повноліття дитини, стягнення аліментів за період з вересня 2014 року по серпень 2017 року включно в розмірі 285831,25 грн.

29 січня 2018 року ОСОБА_6 уточнила позовні вимоги та виклала в остаточній редакції наступним чином: стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 аліменти на отримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року за минулий час, а саме: за період з вересня 2014 року по грудень 2017 року включно в розмірі 33275,19 грн.

Зміст заявлених ОСОБА_3 позовних вимог свідчить про те, що спірні правовідносини стосуються аліментних зобов'язань відповідача, а тому позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_3 повинна сплачувати судовий збір за подання позову, оскільки вона відповідно до Закону України "Про судовий збір" звільнена від його сплати.

За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач ОСОБА_3 звільнена на підставі Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору, позов залишено без задоволення, в силу вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані із розглядом цієї справи, підлягають компенсації за рахунок держави.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_3 судового збору з прийняттям нової постанови про компенсування судових витрат за рахунок держави.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 13 вересня 2018 року у цій справі скасувати в частині стягнення судового збору та прийняти в цій частині нову постанову.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 26 грудня 2018 року

Головуючий

Судді: