Справа № 646/1672/18
№ провадження 2/646/924/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.11.18 року м.Харків
Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:
головуючий суддя Єжов В.А.,
при секретарі Костіні О.Б.
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у житловому будинку, третя особа ОСОБА_4,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом та просить винести рішення, яким усунути перешкоди у здійсненні її права власності на 77/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: місто Харків, вулиця Південнопроектна, 53, яка складається з житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами та надвірними будівлями та визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянку України та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, громадянина України, такими, що втратили право користування житловою площею у зазначеному домоволодінні. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що їй належить 77/100 частин домоволодіння, розташованого у місті Харкові по вулиці Південнопроектній, 53, які виділені в натурі та складають окремий житловий будинок літ. «А-1», як власник вона постійно проживає у будинку, зареєстрована за його адресою, виконує відносно нього всі права та обовязки власнику нерухомості; що у будинку постійно зареєстровані її діти: дочки ОСОБА_6 та ОСОБА_7. У 2000 році її дочка ОСОБА_6 пішла з будинку матері, стала проживати однією сімєю та зареєструвала шлюб із громадянином ОСОБА_5 ОСОБА_3, який за проханням дочки був зареєстрований у будинку позивача. Позивач стверджує, що дочка та її чоловік, а також їхні троє дітей у належному позивачу будинку фактично не проживають, житловим приміщенням у будинку не користуються, не приймають участь у догляді за будинком та у сплаті комунальних платежів. Позивач вважає, що реєстрація позивачів у її будинку перешкоджає їй належним чином користуватись та розпоряджатись своєю власністю, а відповідачі втратили право користування у звязку з тривалою відсутністю у домоволодінні. Оскільки у добровільному порядку відповідачі не припиняють свою реєстрацію у будинку, позивач вимушена звернутися до суду із дійсним позовом.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_8, позовні вимоги за дійсним позовом підтримали у повному обсязі та надали пояснення відповідні вищенаведеному.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, про час, місце та дату слухання справи неодноразово повідомлялась належним чином, викликались у судове засідання за зареєстрованою у встановленому порядку адресою, причини неявки до суду не повідомили. Клопотання про слухання справи за їхньою відсутністю, а також відзиву на позовну заяву, до суду не надходило. За таких підстав суд визнає, що відповідачі не зявились у судове засідання без поважних причин та вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідачів на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.
Третя особа ОСОБА_4 до судового засідання не прибула, надала заяву, у якій просила слухати справу за її відсутності, проти позовних вимог позивача не заперечувала, підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, самостійних вимог не заявила
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення по справі.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Як вбачається з Будинкової книги для реєстрації осіб, що проживають у домоволодінні, за адресою домоволодіння постійно зареєстровані: позивач ОСОБА_1 з 27.11.1992, її дочка ОСОБА_10 з 10.05.2000, її дочка ОСОБА_4 - з 11.08.2005.
Як повідомила позивач та ці відомості підтверджуються актом громадської комісії від 15.03.2018, у 2000 році ОСОБА_10 стала проживати однією сімєю, а згодом зареєструвала шлюб із громадянином ОСОБА_5 - ОСОБА_3.
За проханням дочки позивач надала свій дозвіл на реєстрацію її чоловіка у належному їй будинку з 10.05.2000, яка у подальшому, продовжувалась та після отримання громадянства, ОСОБА_3, як громадянин України був зареєстрований постійно у спірному будинку з 09.06.2009. З пояснень позивача та акту, складеному мешканцями вулиці Південнопроектній м.Харкова, вбачається, що фактично відповідачі у будинку по вулиці Південнопроектній, №53, не мешкали з 2000 року, проживають у орендованих квартирах, звязку з матірю не підтримують, своє місце проживання приховують. Через третю особу дочку ОСОБА_1 позивач просила відповідачів припинити реєстрацію у належному їй будинку, але вони цього не роблять у добровільному порядку вже багато років. Оскільки реєстрація відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у будинку позивача перешкоджає останній належним чином користуватися та розпоряджатись своєю власністю, вона вимушена звернутися до суду із позовом, бо вважає своє право власнику порушеним.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У ст. 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права власності. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири, визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 залишила будинок добровільно ще у 2000 році, відповідач ОСОБА_3 у будинок фактично не поселявся також добровільно. Вони утворили свою сімю, а тому відповідач ОСОБА_2 на теперішній час вже не є членом сімї позивача. Право відповідачів на проживання у будинку, належному ОСОБА_1, нею та іншими особами не порушувалось. Позивач, як власник зазначеного житла, не може в повній мірі реалізувати своє право власності, користуватися та розпоряджатися своєю нерухомістю, утримувати її, тому що в ній до теперішнього часу зареєстровані відповідачі, які більше 17 років у ній не проживають.
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Згідно з п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №5 від 07.02.2014, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства ( наприклад, статті 71,72,116,156 ЖК УРСР, статті 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою; про визнання фізичної особи померлою.
Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
На підставі статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з вимогами статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Суд приходить до висновку, що позивач обрала належний спосіб захисту свого права власності та знаходить необхідним усунути перешкоди в користуванні цією власністю та визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловою площею у будинку літ. «А-1» домоволодіння за №53 по вулиці Південнопроектній у місті Харкові.
На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 12, 13, 81, 82, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, статтями 15, 16, 317, 319, 322, 383 ч.1, 391, 405 ЦК України, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання в України», п.п. 33, 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №5 від 07.02.2014, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_11 задовольнити у повному обсязі.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права власності на 77/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: місто Харків, вулиця Південнопроектна,53, яка складається з житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами та надвірними будівлями та визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянку України та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, громадянина України, такими, що втратили право користування житловою площею у зазначеному домоволодінні.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, відповідно до вимог ст. 284 ЦПК України.
Іншими учасниками процесу рішення може бути оскаржено Харківському апеляційному суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу, відповідно до вимог ст. 354 ЦПК України.
Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженка с. Каніщево, Тімського району, Курської області, ПІН НОМЕР_1, громадянка України.
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка міста Харкова, громадянка України;
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, громадянин України.
Суддя: Єжов В.А.