Справа № 373/732/18 Головуючий у І інстанції Рева О. І.
Провадження № 22-ц/780/3337/18 Доповідач у 2 інстанції Березовенко Р. В.
Категорія 9 31.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 липня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лівінського С.В., Мережко М.В.,
з участю секретаряНемудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 01 червня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_5, заінтересовані особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про встановлення факту родинних відносин, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_5 звернулась до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що вона є дочкою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 та померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9.

Встановлення даного юридичного факту небхідне заявнику для оформлення спадщини після смерті батьків. Приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Київської області Воробей О.М. їй відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на майно, що належало її батьку ОСОБА_8 померлому ІНФОРМАЦІЯ_1, та майно, що належало матері ОСОБА_9 померлій ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки вона не могла надати документи на підтвердження родинного зв?язку як спадкоємця першої черги.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 01 червня 2018 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі № 373/732/18 за заявою ОСОБА_5 заінтересовані особи: ОСОБА_7, ОСОБА_7, про встановлення факту родинних відносин.

Заявниця ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просила скасувати ухвалу і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вважає, що справа підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки відповідно до п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Встановлення факту, що заявниця є дочкою померлих батьків необхідний для реалізації та оформлення її прав на спадщину, як спадкоємцю за законом першої черги, бо в іншому позасудовому порядку вона не має можливості підтвердити вказаний факт. Крім того. вказувала, що питання щодо визнання за нею права власності на спадщину нею не ставиться, оскільки будь-який спір з зацікавленими особами у неї відсутній, а спадщину їй необхідно оформити в позасудовому порядку.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України, апеляційний суд розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, скасовує ухвалу і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Постановляючи дану ухвалу суд першої інстанції послався на положення ч.4 ст.315 ЦПК України зазначаючи, що зі змісту поданої заяви вбачається спір про право, оскільки встановлення факту необхідне для підтвердження права заявниці на спадщину, а тому у відкритті провадження за заявою в порядку окремого провадження необхідно відмовити.

Проте, колегія суддів із такими висновками в повній мірі не погоджується, так як вони не узгоджуються із матеріалами справи та зроблені з порушенням норм процесуального права.

Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилом ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Як роз'яснено в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

В пункті 7 постанови вказується, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Як зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними, така справа розглядаються судами за правилами позовного провадження. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з'ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 (294) Цивільного процесуального кодексу України залишає заяву без розгляду та роз'яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Як вбачається зі змісту поданої ОСОБА_5 заяви, встановлення факту родинних відносин із померлими батьками: ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 та ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 необхідне їй для отримання в нотаріальних органах свідоцтва про право на спадщину, оскільки надані нотаріусу документи не підтверджують її родинних відносин зі спадкодавцями.

Так, у витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про народження заявниці її ім'я вказано «ОСОБА_5» замість «ОСОБА_5», батьком вказано ОСОБА_8, матір'ю - ОСОБА_9 (копія витягу додається). Така невідповідність у імені заявниці була допущена при реєстрації її народження з невідомих для неї причин.

Крім того, упродовж шестимісячного строку як після смерті ОСОБА_8, і після смерті ОСОБА_9 ніхто із спадкоємців за законом - заінтересовані особи: ОСОБА_7 та ОСОБА_7 - брати заявниці, заяв про прийняття спадщини не подавали. Однак, заявниця ОСОБА_5 фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_8, і після смерті ОСОБА_9, оскільки проживала разом з ними на день їхньої смерті.

На підставі письмової згоди заявниці ОСОБА_5 інші спадкоємці (заінтересовані особи) ОСОБА_7 та ОСОБА_7 також змогли подати заяви про прийняття спадщини після закінчення шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини. Від спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8 заявниця ОСОБА_5 відмовилась. Спір між спадкоємцями щодо оформлення права на спадщину відсутній.

Отже, зі змісту заяви ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення, не вбачається спору про право, оскільки встановлення даного факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

При цьому, перевірити чи буде встановлення факту родинних відносин в подальшому пов'язане з вирішенням спору про право, на стадії вирішення питання про відкриття провадження за заявою поданою в порядку окремого провадження не є можливим.

Враховуючи викладене, оскільки з матеріалів заяви ОСОБА_5 не вбачається, що встановлення факту її родинних відносин з померлими батьками вплине на спадкові права чи обов'язки інших осіб, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що із заяви вбачається спір про право, та помилково відмовив у відкритті провадження за заявою в порядку ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

Крім того, як вбачається зі змісту ч. 4,6 ст. 294 ЦПК України, відкривши провадження за заявою про встановлення факту, суд має право залишити її без розгляду, у разі виявлення в ході розгляду справи по суті обставин, які свідчать про наявність спору про право. Таким чином, у разі виявлення інформації щодо інших спадкоємців за померлими ОСОБА_8, ОСОБА_9, суд першої інстанції не буде позбавлений можливості залишити заяву ОСОБА_5 без розгляду, якщо з неї вбачатиметься спір про спадкове право.

Суд першої інстанції вищевказані фактичні обставини і норми закону не врахував, не звернув уваги на те, що за своїм змістом подана ОСОБА_5 заява не свідчить про наявність спору про спадкове право, у зв'язку з чим передчасно дійшов висновку про те, що у відкритті провадження за заявою необхідно відмовити на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що із поданої заяви вбачається спір про право з приводу спадкових правовідносин є необґрунтований та безпідставний.

За таких обставин, колегія суддів вважає, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, ухвала суду першої інстанції не ґрунтується на вимогах закону, а висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Тому, ухвала не може вважатись постановленою з додержанням вимог закону, і відповідно до ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 01 червня 2018 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: С.В. Лівінський

М.В. Мережко