Справа № 342/86/17
Провадження № 22-ц/779/925/2018
Головуючий у 1 інстанції Федів Л. М.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі колегії суддів:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів Томин О.О., Фединяка В.Д.

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» на рішення Городенківського районного суду від 11 травня 2018 року у складі судді Федів Л.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Брокбізнесбанк», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу Яшана Р.Р. про порушення прав споживача, визнання договору недійсним та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПАТ «Брокбізнесбанк», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача приватний нотаріус Городенківського районного нотаріального округу Яшан Р.Р., про порушення прав споживача, визнання договору недійсним та стягнення моральної шкоди.

Позивач свої вимоги мотивував тим, що 14.04.2008 року між ним та АТ «Брокбізнесбанк» було укладено Іпотечний договір (з майновим поручителем), згідно п.1.1 якого він як іпотекодавець з метою забезпечення виконання позичальником основного зобов»яззання, що випливає з кредитного договору передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку предмет іпотеки незавершений будівництвом житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,10 га на якій він розташований.

Вказаний договір укладений з метою забезпечення виконання позичальником основного зобов»язання , що випливає з кредитного договору № 4088/10, укладеного 11 квітня 2008 року між АБ «Брокбізнесбанк» та позичальником ОСОБА_3

Разом з тим, 11 квітня 2008 року кредитний договір між АБ «Брокбізнесбанк» та позичальником ОСОБА_3 не укладався, кредитний договір між ними було укладено 15 квітня 2008 року, тобто на день пізніше, ніж оспорюваний іпотечний договір.

Посилаючись на те, що іпотечний договір укладено на забезпечення виконання умов основного Кредитного договору від 11 квітня 2008 року якого не існує, а також те, що іпотечний договір підписано керівником Городенківського відділення №1 Івано-Франківської філії АБ «Брокбізнесбанк» який не мав повноважень на його підписання позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Городенківського районного суду від 11 травня 2018 року частково задоволено позов ОСОБА_1

Визнано недійсним іпотечний договір (із майновим поручителем) від 14 квітня 2008 року, укладений між ПАТ «Брокбізнесбанк» в особі директора Івано-Франківської філії Шнайдера М.М. та ОСОБА_1 за реєстровим №832.

Припинено іпотеку на житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1 га, на якій він розташований, що належить позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності. В решті позовних вимог відмовлено.

На дане рішення уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту з»ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення спору та надання неправильної юридичної оцінки доказам та фактичним обставинам справи.

Апелянт зазначив, що судом встановлено що саме виключно після укладення оспорюваного договору іпотеки, ОСОБА_3 підписав кредитний договір №4088/10 від 15.04.2008 року та отримав кошти. Звідси вбачається що іпотека забезпечувала саме кредитний договір №4088/10 від 15.04.2008 року.

Даний факт встановлений також рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2016 року у справі № 342/905/15-ц.

Те, що іпотека забезпечувала кредитний договір № 4088/10 від 15.04.2008 засвідчують підписані ОСОБА_3 акти перевірки наявності майна, що передаються в заставу згідно кредитного договору № 4088/10 від 15.04.2008; листи-вимоги щодо порушення умов кредитного договору № 4088/10 від 15.04.2008, які були досліджені судом у справі № 342/905/15-ц, рішення по якій набрало законну силу і на яке банк посилався керуючись ч. 4 ст. 82 ЦПК України, як на обставини, встановлені судовим рішенням в цивільній справі, що набрало законної сили, та не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; акт прийому-передачі від 15.04.2008, яким ОСОБА_3 передав Банку на зберігання кредитний договір № 4088/10, договір поруки № 4088/10/1 та іпотечний договір з майновим поручителем.

Також, доказом того, що кредит брався саме для добудови житлового будинку, який був наданий у якості забезпечення по оспорюваному іпотечному договору служить довідка від 24.03.2008 № 693, видана Городенківською міською радою для пред'явлення в АТ «Брокбізнесбанк».

Підписуючи наведені акти починаючи з 15 квітня 2008 року ОСОБА_3 тим самим посвідчував, що іпотекою забезпечується саме кредитний договір № 4088/10 від 15.04.2008, за умовами якого йому були надані кошти для добудови предмета іпотеки.

Однак, при винесенні рішення в частині визнання іпотечного договору недійсним, суд безпідставно відхилив наведені встановлені факти, які мають безпосереднє відношення до вирішення даної справи і в обгрунтування свого рішення поклав виключно пояснення третьої особи на стороні відповідача приватного нотаріуса Яшан Р.Р. без огляду оригіналів документів нотаріальної справи в якій повинні були міститися у обов'язковому порядку належним чином посвідчена копія кредитного договору, виконання якого забезпечувалось іпотекою.

Апелянт вважає, що даючи пояснення по справі, нотаріус намагався уникнути відповідальності за неналежно вчинені нотаріальні дії, тому і не надав суду до огляду документи, які містяться у нотаріальній справі. Описка нотаріуса потягнула за собою позбавлення банку права задовольнити свої вимоги за невиконаним основним зобов'язанням за рахунок забезпечення виконання такого зобов язання іпотекою.

Оспорюваний іпотечний договір не містить жодної з підстав недійсності правочину передбачених ст. 215 ЦК України, його зміст не суперечить цивільному законодавству; іпотекодавець мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, правочин укладався з метою отримання коштів для добудови житлового будинку і такі кошти були отримані.

Апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечив доводи апеляційної скарги посилаючись на те, що суд надав належну правову оцінку зібраним доказам в справі та обґрунтовано задовольнив його позовні вимоги. Судом оглянуто та досліджено оригінали правовстановлюючих документів з нотаріальної справи приватного нотаріуса Городенківського нотаріального округу Яшана Р.Р., які ним особисто були надані згідно ухвали суду, а тому доводи апелянта щодо описки нотаріуса є необґрунтованими.

Відповідно до положень пункту 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд Івано-Франківської області здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

У судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» - Галдецький Я.А. підтримав доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 заперечила вимоги апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників апелянта та позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 267 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає.

Із матеріалів справи вбачається, що 14.04.2008 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» в особі директора Івано-Франківської філії Шнайдера М.М. та ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір за реєстровим № 832, за яким іпотекодавцем ОСОБА_1, з метою забезпечення основного зобов'язання ОСОБА_3 за кредитним договором № 4088/10, укладеним 11 квітня 2008 року, в іпотеку банку передано нерухоме майно - незавершений будівництвом житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,1 га, на якій він розміщений, кадастровий НОМЕР_1, Державний акт серії НОМЕР_2, які належать ОСОБА_1 Іпотечний договір посвідчено 14.04.2008 року приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу Яшан Р.Р., зареєстрований в реєстрі за № 832. В іпотечному договорі наявне виправлення дати укладення кредитного договору з «18 березня» на «11 квітня» 2008 року та щодо ринкової вартості земельної ділянки оговорені в договорі, завірені підписом нотаріуса та печаткою.

Разом з тим, судом встановлено та не заперечується сторонами, що між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_3 кредитний договір № 4088/10 укладено 15 квітня 2008 року, за умовами якого банк надав ОСОБА_3 споживчий кредит у сумі 10000 доларів США на строк з 15 квітня 2008 р. по 14 квітня 2018 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,5% річних.

Так, рішенням Городенківського районного суду від 19.09.2016 року у зв'язку з невиконанням позичальником ОСОБА_3 та поручителем ОСОБА_7 зобов»язань за кредитним договором та договором поруки - задоволено позов ПАТ «Брокбізнесбанк» та стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 у солідарному порядку на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за кредитним договором № 4088/10 від 15 квітня 2008 року, яка станом на 15 липня 2015 року становила 191864,36 грн.

Із оглянутих судом першої інстанції матеріалів нотаріальної справи щодо посвідчення оспорюваного договору іпотеки встановлено, що в Книзі реєстрації нотаріальних дій зареєстровано Іпотечний договір з майновим поручителем укладений між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 14 квітня 2008 року, будь-які інші договори між тими ж сторонами приватним нотаріусом 15 квітня 2008 року не посвідчувалися. Як за змістом іпотечного договору так із долученої з матеріалів нотаріальної справи копії кредитного договору вбачається, що договір іпотеки укладено з метою забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором укладеним 11 квітня 2008 року між кредитодавцем (іпотекодержателем) АБ «Брокбізнесбанк» та позичальником ОСОБА_3 (а.с.14-20, 222-235).

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про іпотеку» - іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Основне зобов'язання - зобов'язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов'язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою.

Частиною 5 статті 3 Закону України «Про іпотеку» пер6едбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Оспорюваний позивачем іпотечний договір від 14 квітня 2008 року містить посилання на правочин, у якому основне зобов»язання - це зобов»язання боржника ОСОБА_3 за кредитним договором №4088/10, який укладений 11 квітня 2008 року, а не кредитний договір №4088/10 укладений 15 квітня 2008 року, за яким останній отримав кредит у розмірі 10000 доларів США.

Відповідно до ч.ч.1, 2 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити ряд істотних умов: зокрема, зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання.

У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Правочин, згідно ст. 204 ЦК України, є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину, згідно ст. 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

З огляду на те, що в оспорюваному договорі іпотеки укладеному між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 14 квітня 2008 року зазначено, що такий укладено на забезпечення виконання основного зобов»язання за кредитним договором № 4088/10 від 11 квітня 2008 року укладеному між ОСОБА_3 та ПАТ «Брокбізнесбанк», в той час як за № 4088/10 між тими ж сторонами укладено кредитний договір та отримано позичальником ОСОБА_3 кредитні кошти у сумі 10000 доларів США - 15 квітня 2008 року, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оспорюваний договір іпотеки укладено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому обґрунтовано визнав його недійсним.

Посилання апелянта на те, що суд в обгрунтування свого рішення поклав виключно пояснення третьої особи на стороні відповідача приватного нотаріуса Яшан Р.Р. без огляду оригіналів документів нотаріальної справи в якій повинні були міститися у обов'язковому порядку належним чином посвідчена копія кредитного договору - не заслуговують на увагу, оскільки до матеріалів справи долучено копію кредитного договору від 11 квітня 2008 року за № 4088/10, яка міститься в матеріалах нотаріальної справи та засвідчена нотаріусом. Крім того, апелянт не заперечує той факт, що іпотечний договір укладено 14 квітня 2008 року, а тому такий не міг забезпечувати виконання основного зобов»язання за кредитним договором, який укладено пізніше 15 квітня 2008 року.

Не заслуговують на увагу також посилання апелянта на неналежне виконання нотаріусом своїх обов»язків та допущення останнім описки, оскільки такі не доведені жодними належними доказами з цього приводу.

Підписання позичальником ОСОБА_3 актів перевірки наявності майна, що передається в заставу, не дає підстав для висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору поруки від 14 квітня 2008 року.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлено з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суд , а тому підстав для його скасування не встановлено .

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» залишити без задоволення, а рішення Городенківського районного суду від 11 травня 2018 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 11 вересня 2018 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: О.О. Томин

В.Д. Фединяк