РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2018 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.,

із участю: - секретаря Райчук Б.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, із участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Вінницького районного суду Вінницької області, про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 02.08.2018 року звернувся до суду з цим позовом із надалі уточненими позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди. Послався на обставини того, що Вінницький районний суд Вінницької області півтора року розглядав його справу проти даного відповідача про позбавлення посадовими особами відповідача його прожиткового мінімуму. Вказав, що оспорювана моральна шкода полягає в тому, що йому немає на що жити, він позбавлений внаслідок цього факту можливості звертатись до суду для поновлення своїх порушених прав, внаслідок відсутності на це коштів. Просив визнати, що він надає свій позов на підставі Рекомендацій СМ/Rec (2010) 12 Комітету ОСОБА_2 Європи державам-членам щодо суддів та Висновка №3 (2002) Консультативної ради європейських суддів, в яких зазначено: тлумачення значення, оцінювання фактів та доказів суддями можливо бути приводом для цивільної відповідальності у випадку грубої недбалості; суддівське порушення, яке неможливо виправити за допомогою апеляції повинно вирішуватися поданням позову проти держави (наприклад надмірне затримання вирішення справи); визнати грубою недбалістю та хамським відношенням щодо нього незаконне залучення суддею Вінницького районного суду Вінницької області в якості відповідача або представника відповідача чи третьої особи суддів та суд в цілому Жмеринського міськрайонного суду, та відсутність постановленої ухвали по цьому факту в справі №128/1165/17; визнати, що він, позивач, на підставі додаткового рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 13.05.2017 року, яким встановлено факт скрутного матеріального стану позивача, позбавлений можливості оскаржувати рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 17.09.2018 року по справі №128/1165/17 шляхом подання апеляційної скарги до вищестоящого суду для оскарження цього рішення внаслідок відсутності у нього на це коштів; визнати грубою недбалістю дії судді Вінницького районного суду Вінницької області щодо неприйняття факту його скрутного матеріального стану в справі №128/1165/17, про який ця суддя зазначила в додатковому рішенні від 13.05.2017 року на підставі одних і тих самих доказів про матеріальний стан позивача від 2016-2018 років та визнання нею необґрунтованості його заяви по цим фактам у рішенні від 17.09.2018 року; визнати факт надмірного затягування його заяви у Вінницькому районному суді Вінницької області; стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України 200000 грн. моральної шкоди на його користь (а.с.48).

Ухвалою судді Жмеринського міськрайонного суду від 03.08.2018 року відкрито провадження в даній справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 20.08.2018 року задоволено заяву про самовідвід головуючого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Шепеля К.А. (а.с.24).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 22.08.2018 року задоволено заяву про самовідвід головуючого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Заярного К.А. (а.с.28).

Ухвалою судді Жмеринського міськрайонного суду від 28.08.2018 року цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження на 17.09.2018 року (а.с.32).

Ухвалами Жмеринського міськрайонного суду від 17.09.2018 року та від 10.10.2018 року у звязку з неявкою представника відповідача, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, відкладено підготовче судове засідання (а.с.41,64).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 13.11.2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Вінницький районний суд Вінницької області. У задоволенні клопотання позивача про витребування доказів відмовлено. Підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.12.2018 року із викликом учасників справи (а.с.70, 75).

В судове засідання сторони за їх належним викликом не з'явилися.

При цьому позивач ОСОБА_1 попередньо подав до суду письмову заяву, якою просив провести розгляд справи без його участі.

Представники відповідача та третьої особи причин своєї неявки не повідомили, клопотань про відкладення судового розгляду з поважних причин не представили, що у відповідності до загальних положень ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Судом на підставі наданих та безпосередньо досліджених доказів встановлено наступні неоспорювані факти та обставини.

Згідно довідки № 3704-02-3-25 від 23.07.2018 року Жмеринського обєднаного управління ПФУ у Вінницькій області (а.с.54) з пенсії позивача ОСОБА_1 щомісячно відраховуються аліменти у розмірі 267,86 грн. упродовж січня-березня 2018 року, у розмірі 558,00 грн. упродовж квітня-червня 2018 року.

Згідно копії довідки № 187/02-3-25 від 11.01.2018 року Жмеринського обєднаного управління ПФУ позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні та одержує пенсію за віком, загальний розмір якої у 2017 році склав 12349,18 грн. (у січні-квітні по 995,44 грн. щомісячно, у травні-вересні по 1034,04 грн. щомісячно, у жовтні-листопаді 2017 року по 1074,04 грн щомісячно, у грудні 2017 року 1049,14 грн. на місяць) (а.с.55)

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1 від 27.12.2016 року (а.с.15) позивач ОСОБА_1 пенсіонер, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1; житловий будинок, господарські споруди знаходяться у задовільному стані, в господарстві худоба, птиця відсутня; джерелом існування є пенсія.

За змістом додаткового рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 13.05.2017 року в справі №128/2861/16-ц (а.с.45-47) звільнено позивача ОСОБА_1 від сплати судового збору за його позовом до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області "відшкодування моральної шкоди за створення відповідачем перешкод у використанні права позивача на звернення до суду, про визнання документів письмовими доказами та визнання незаконною бездіяльність відповідача", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Державна казначейська служба України.

Згідно повідомлень від 27.06.2018 року в.о. голови Жмеринського міськрайонного суду ОСОБА_3, повідомлення від 05.06.2018 року голови Жмеринського міськрайонного суду ОСОБА_4 та повідомлення від 08.07.2018 року в.о. голови Жмеринського міськрайонного суду ОСОБА_5 (а.с.49, 50, 51) викладено правову позицію про невизнання позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди та заявлено клопотання щодо розгляду цивільної справи №128/1165/17 без участі представника суду.

Згідно рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 17.09.2018 року в справі №128/1165/17 (а.с.52) у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 27.03.2017 року в справі №128/2861/16-ц (а.с.57-60) відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області "про відшкодування моральної шкоди за створення відповідачем перешкод у використанні права позивача на звернення до суду, про визнання документів письмовими доказами та визнання незаконною бездіяльність відповідача", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Державна казначейська служба України.

Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч.1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень ч.1,2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1-3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У відповідності до вимог ч.6 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Зазначені норми права, визначені положеннями статей 1167,1176 ЦК України, є деліктними правовідносинами , що передбачає обовязок позивача довести наявність шкоди, її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний звязок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Згідно вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд не приймає до уваги твердження позивача ОСОБА_1 про спричинення відповідачем йому моральної шкоди, оскільки з огляду на представлену ним копію вступної та резолютивної частини рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 17.09.2018 року в справі №128/1165/17, саме яку ним вказано єдиним доказом уточнених позовних вимог, вказаним судовим рішенням вирішено по суті заявлений цивільний спір, чим виконано основне завдання, що покладається на суд нормами вітчизняного та міжнародного законодавства. При цьому цим рішенням суду позивачу відмовлено у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди, правова природа якої у відповідності до положень ст.23 ЦК України, будучи лише компенсацією немайнових втрат особи, не становить заздалегідь гарантій грошового забезпечення певного рівня життя особи, із недостатністю якого позивач ототожнює оспорювану наразі моральну шкоду.

Посилання позивача ОСОБА_1 на надмірне затримання розгляду його справи судом також не є безумовним підтвердженням заподіяння йому моральної шкоди, відтак з огляду на непредставлення ним належних та допустимих доказів цих обставин, заздалегідь не будучи обмеженим у можливості їх безперешкодного здобуття особисто у якості сторони відповідного судового провадження, судом визначається недоведеним позивачем обставин того, що тривалість судового розгляду означеної вище судової справи не була зумовлена обєктивними підставами.

Суд визнає безпідставними позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання грубою недбалістю судді Вінницького районного суду Вінницької області за ознаками протиправності залучення до участі у справі в якості відповідача, або представника відповідача, або третьої особи інших осіб водночас за вказівкою позивача про відсутність постановленої ухвали по цьому факту в справі №128/1165/17, сукупність доводів щодо чого є неконкретизованими стосовно певного процесуального статусу вказаних додаткових учасників справи, а надто взаємовиключним за умови відсутності такого судового рішення; а також за ознаками неврахування судом факту його скрутного матеріального стану у рішенні від 17.09.2018 року в справі №128/1165/17 всупереч додатковому рішенню в іншій справі від 13.05.2017 року, оскільки надання правової оцінки відповідності процедури судового провадження та ухваленого судового рішення нормам процесуального права та належності застосування судом матеріального закону належить до виключних повноважень апеляційного суду або касаційного суду в порядку відповідного їх перегляду, відтак не може ревізуватись судом першої інстанції у спосіб предявлення таких позовних вимог.

Також з аналогічних підстав суд визнає неаргументованою вимогу ОСОБА_1 щодо визнання обставин того, що на підставі додаткового рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 13.05.2017 року, яким установлено факт його скрутного матеріального становища, він позбавлений можливості апеляційного оскарження рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 17.09.2018 року у справі №128/1165/17, оскільки за спливом часу заздалегідь повністю не виключається можливість зміни майнового стану особи, натомість повноваження надання правової оцінки цим обставинам належить до компетенції суду апеляційної інстанції, звернення до якого передбачено в обсязі процесуальних прав сторони у справі із можливістю відповідного доведення власної матеріальної неспроможності в межах клопотання про звільнення з цих підстав від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Отже, суд. виходячи, з основних засад та принципів цивільного судочинства стосовно змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, вважає за необхідне відмовити у задоволені позову, оскільки позивачем не аргументовано заявлені ним позовні вимоги та не доведено перед судом достатніми, належними та допустимими доказами обставин того, у яких саме цивільних справах, дії яких саме суддів Вінницького районного суду Вінницької області є протиправними; наявність протиправності поведінки заподіювача шкоди та причинний звязок такої поведінки із заподіяною моральною шкодою в розмірі 200000 грн., що є обовязком позивача з урахуванням відсутності у даному конкретному випадку встановлених законом підстав його звільнення від їх доказування.

З урахуванням підстав звільнення позивача за даним предметом спору від сплати судового збору його слід віднести на рахунок держави.

Враховуючи викладене, керуючись ст.56 Конституції України, ст.15, 23, 1167, 1176 ЦК України, ст.4, 10, 12,13, 76, 82, 141, 247, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення на його користь з Держави Україна 200000 гривень моральної шкоди - відмовити.

Судові витрати із сплати судового збору віднести на рахунок держави.

Рішення суду набуває законної сили після закінчення строків його оскарження, якщо не було подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з складення повного судового рішення, Віницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.

Повне судове рішення складено 22.12.2018 року.

Суддя Вернік В.М.