Ухвала

21 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 524/5555/17

провадження № 61-48309ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Кузнєцова В. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 29 жовтня 2018 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Поліс» до ОСОБА_1 про відшкодування коштів в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2017 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега-Поліс»(далі - ПрАТ «СК «Мега-Поліс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування коштів в порядку регресу, в якому просило стягнути суму страхового відшкодування в розмірі 59 570,00 грн з урахуванням вартості автотоварознавчого дослідження та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Позовна заява мотивована тим, що згідно договору добровільного страхування наземного транспортного засобу від 03 жовтня 2016 року № 13203-10 ПрАТ «СК «Мега-Поліс» взяло на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «BMW X5», державний номерний знак НОМЕР_1. 06 січня 2017 року в м. Кременчуці на перехресті вулиці В. Пугачова та проспекта Свободи сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «ВАЗ 2108», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «BMW X5», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 Визнавши дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком, ПрАТ «СК «Мега-Поліс» сплатила страхове відшкодування потерпілій ОСОБА_4 в сумі 58 850,00 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 травня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Мега-Поліс» 58 850,00 грн у відшкодування збитків, вартість автотоварознавчого дослідження транспортного засобу у розмірі 720,00 грн та судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору, в сумі 1 600,00 грн. Зобов'язано ПрАТ «СК «Мега-Поліс» після повного виконання ОСОБА_1 судового рішення повернути йому пошкоджені запасні частини автомобіля «BMW X5», що підлягали заміні відповідно до протоколу огляду транспортного засобу: накладку переднього підкрилка переднього лівого колеса, крило ліве переднє, бампер передній, датчик парктроніка.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 29 жовтня 2018 року рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 травня 2018 року змінено, виключено з резолютивної частини рішення посилання на обов'язок ПрАТ «СК «Мега-Поліс» після повного виконання ОСОБА_1 судового рішення повернути йому пошкоджені запасні частини автомобіля «BMW X5», що підлягали заміні відповідно до протоколу огляду транспортного засобу. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Верхового Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Полтавського апеляційного суду від 29 жовтня 2018 року в частині, у якій змінено рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, та ухвалити в цій частині нове рішення про повернення йому належною особою пошкоджених деталей автомобіля.

Крім того, у касаційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження вказаного судового рішення, посилаючись на те, що повний текст оскаржуваної постанови отриманий ним 12 листопада 2018 року, на підтвердження чого надано поштовий конверт, у якому була надіслана кореспонденція із суду апеляційної інстанції.

Оскільки повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення, відповідно до вимог частини другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Враховуючи викладене, пропущений строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об'єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що спрощене позовне провадження застосовується для розгляду малозначних справ, крім справ передбачених частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Предметом позову у даній справі є відшкодування коштів в порядку регресу.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 59 570,00 грн, яка станом на 01 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762,00 грн х 100 = 176 200,00 грн), а тому справа є малозначною у силу вимог закону.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд визнає за можливе, користуючись власними повноваженнями, визнати цю справу малозначною.

При цьому касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтею 19, статтею 260, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, статтею 390, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Полтавського апеляційного суду від 29 жовтня 2018 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 29 жовтня 2018 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Поліс» до ОСОБА_1 про відшкодування коштів в порядку регресу.

Додані до скарги матеріали повернути заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. О. Кузнєцов