Номер провадження 2-о/754/25/18
Справа №754/9862/17
РІШЕННЯ

Іменем України

21 листопада 2018 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Клочко І.В.

за участю

секретаря судового засідання Шевчук М.В.

представників заявника ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника Київської міської ради Хрущ А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_4, заінтересовані особи: Деснянський районний у м. Києві відділ реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Київська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якому просить встановити факт проживання однією сім'єю з грудня 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 з ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_1.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_4 зазначає наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_5 помер. На час смерті померлий ОСОБА_5 був зареєстрований за адресою - АДРЕСА_2. Заявниця проживала разом з ОСОБА_5 як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу за адресою її проживання з грудня 2005 року по день смерті. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_5 немає.

01.03.2017р. працівники ВРАЦС Дарницького району м. Києва відмовили у видачі свідоцтва про смерть ОСОБА_5 через неможливість підтвердження родинних відносин з померлим. ОСОБА_4 вважає, що має право на спадкування за законом в четверту чергу, оскільки проживала разом з ОСОБА_6 однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, не менше ніж п'ять років до дня смерті, перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах. Враховуючи, що їх шлюб не було зареєстровано в органах РАЦС, то реалізація спадкових прав заявниці залежить від доведення факту проживання однією сім'єю.

У листопаді 2005р. заявниця познайомилась з ОСОБА_5, з грудня 2005р. почали разом проживати як чоловік та дружина, вели спільне господарство, мали загальний бюджет, за спільні кошти сплачували житлово-комунальні та інші послуги, купували продукти харчування, побутову техніку, разом зустрічали свята.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_4 підтримала заяву за викладеними в ній обставинами та просила про її задоволення. Також зазначила, що в листопаді 2005р. вона працювала в кіоску, де і познайомилась з ОСОБА_5 З грудня 2005 року вони почали проживати разом. ОСОБА_5 офіційно не був працевлаштований, постійно змінював місце своєї роботи: неофіційно працював в Епіцентрі, згодом займався збиранням меблів, вантажником на Троєщинському ринку. Оскільки ОСОБА_5 постійно змінював місце роботи, іноді навіть не повідомляючи її про це, основним видом заробітку та забезпечення сім'ї була здача в оренду квартири, яка належала ОСОБА_5 на праві власності. За період спільного життя ОСОБА_5 міг по декілька днів зникати, а потім з'являвся даруючи іноді коштовні речі. Останній раз з ОСОБА_5 заявиця виїжджала на море в 2009 році до Херсонської області.

Представник заявниці підтримав заяву за викладеними в ній обставинами та просив про задоволення.

Представник Київської міської ради Хрущ А.П. заперечувала проти задоволення заяви.

Вислухавши пояснення учасників справи, показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних факів, особа можу звернутись в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановленні родинних відносин із спадкоємцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилась до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995р., суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальна дії, свідоцтва про право на спадщину.

У своїй заяві ОСОБА_4 стверджувала, що проживала з ОСОБА_5 однією сім'єю з грудня 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_1.

Однак, з наданих копії квитанцій вбачається придбання ОСОБА_5 за адресою реєстрації заявниці ОСОБА_4 будівельних матеріалів з січня 2012 року (а.с.44-48).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надали свідчення щодо детального проживання ОСОБА_5 в квартирі заявниці ОСОБА_4 як чоловіка останньої саме з січня 2012 року.

Показання свідка ОСОБА_8 про сумісне проживання його сестри з ОСОБА_5 саме з 2005 року, суд оцінює критично, оскільки в 2005 році свідок був неповнолітнім.

Наявність в матеріалах справи фотокарток, на яких заявник знаходиться разом з ОСОБА_5, зі слів заявниці, відображають період сумісного проживання з січня 2012 року.

Враховуючи тривалість розгляду справи, суд не приймає пояснення представника заінтересованої особи Київської міської ради, оскільки даний орган не скористався протягом тривалого часу своїм правом на звернення з позовом до суду про визнання спадщини відумерлою, та не було надано суду доказів, що свідчать про наявність спору про право на спадщину.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, про часткове задоволення заяви, а саме що стосується періоду проживання однією сім'єю ОСОБА_4 з ОСОБА_5 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу за адресою АДРЕСА_1 - в період з січня 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_3.

На підставі викладеного та керуючись ст. 5-11, 13, 76-81, 259, 263-265, 293, 315, ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_4, заінтересовані особи: Деснянський районний у м. Києві відділ реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Київська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім'єю за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в період з січня 2012 року по день смерті ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_3

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05.12.2018р.

Суддя