Ухвала

Іменем України

19 липня 2018 року

м. Київ

справа № 296/2038/13-ц

провадження № 61-39978ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: СтупакО. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

стягувач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

заявник - Товариство з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія Довіра та Гарантія»,

боржники: Приватне підприємство «Альбатрос», ОСОБА_4,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Житомирської області від 29 травня 2018 року у складі колегії суддів: Павицької Т. М., Трояновської Г. С., Миніч Т. І.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК Довіра та Гарантія») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, стягувач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), боржники: Приватне підприємство «Альбатрос» (далі - ПП «Альбатрос»), ОСОБА_4

Свою заяву обґрунтовувало тим, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 13 листопада 2013 року стягнуто солідарно з ПП «Альбатрос» та ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 17 січня 2008 року № 0 у розмірі 215 541,29 грн та 1 077,70 грн судових витрат. 19 лютого 2015 року між стягувачем ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладений договір факторингу, за яким право стягувача за кредитним договором та договором іпотеки перейшло до нього як до нового кредитора.

Із урахуванням викладеного просило замінити стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 20 березня 2018 року у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» не надало суду доказів існування відкритих проваджень із виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 13 листопада 2013 року.

Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 29 травня 2018 року ухвалу суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення заяви. Замінено стягувача - ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» за виконавчими листами № 296/2038/13-ц, виданими 23 жовтня 2014 року Корольовським районним судом м. Житомира про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_4, ПП «Альбатрос» на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором від 17 січня 2008 року № 0 у сумі 215 541,29 грн та вирішено питання судових витрат.

Задовольняючи заяву, суд апеляційної інстанції виходив із наявності правових підстав для задоволення заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження.

У липні 2018 року ОСОБА_4звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Апеляційного суду Житомирської області від 29 травня 2018 року, у якій просить скасувати вказане судове рішення та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права.

Касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження, установленого статтею 390 ЦПК України. У касаційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що копію постанови апеляційного суду заявник отримав лише 04 червня 2018 року. На підтвердження зазначеного надано копію супровідного листа Апеляційного суду Житомирської області та копію зворотного поштового повідомлення.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та додані до касаційної скарги матеріали, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки наведені заявником обставини, а саме отримання копії оскаржуваної постанови апеляційного суду лише 04 червня 2018 року, свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження, що є підставою для його поновлення.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини п'ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим як зазначено у частині п'ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Судом встановлено, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 13 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 24 грудня 2013 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ПП «Альбатрос», ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 215 541,29 грн. Вирішено питання судових витрат.

На примусове виконання рішення, Корольовським районним судом м. Житомира 23 жовтня 2014 видано виконавчі листи, які до примусового виконання не пред'являлися.

19 лютого 2015 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладений договір факторингу, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором від 17 січня 2008 року № 0, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ПП «Альбатрос». Відповідно до пункту 1.2 договору обсяг прав вимоги станом на дату укладення цього договору визначається первинними договорами та договорами забезпечення.

Цього ж дня між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладений договір про відступлення прав за іпотечним договором, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за договором іпотеки від 17 січня 2008 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Частиною першою статті 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Отже, суд апеляційної інстанції, вирішуючи питання про заміну сторони виконавчого провадження, дійшов правильного висновку про те, що виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду, завершальною стадією судового провадження і неможливість виконати рішення суду призведе до порушення прав стягувача, гарантованих статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суд погоджується з висновком про необхідність задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Твердження заявника про неможливість заміни сторони виконавчого провадження у зв'язку з відсутністю відкритого виконавчого провадження, є безпідставними, оскільки заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватись не лише у відкритому виконавчому провадженні, оскільки процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв'язку з вибуттям попередника після ухвалення щодо нього судового рішення і заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов'язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою і шостою статті 394, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_4строк на касаційне оскарження постанови Апеляційного суду Житомирської області від 29 травня 2018 року.

У відкритті касаційного провадження у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження, стягувач - Публічне акціонерне товариство Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», боржники: Приватне підприємство «Альбатрос», ОСОБА_4, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Житомирської області від 29 травня 2018 рокувідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак С. О. Погрібний Г. І. Усик