Провадження № 2/761/6556/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 грудня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Макаренко І.О.,

при секретарі Триндюк А.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Компанія ANOTERMIO COMMERCIAL LTD. про визнання правочинів удаваними та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому, відповідно до заяви про збільшення позовних вимог, просив суд: визнати Договір від 10 лютого 2014 року та Додаткову угоду до Договору від 10 лютого 2014 року укладену 24 лютого 2015 року, що були укладені між Компанією ANOTERMIO COMMERCIAL LTD, в особі ОСОБА_2, та ОСОБА_3 удаваними правочинами, без визнання цих правочинів недійсними, оскільки в дійсності 10 лютого 2014 року був укладений договір позики, а 24 лютого 2015 року було укладено додаткову угоду до цього договору позики - між ОСОБА_2 та ОСОБА_4;

визнати Договір від 18 грудня 2014 року та Додаткову угоду до Договору від 18 грудня 2014 року укладену 24 лютого 2015 року, що були укладені між Компанією ANOTERMIO COMMERCIAL LTD, в особі ОСОБА_2, та ОСОБА_3 удаваними правочинами, без визнання цих правочинів недійсними, оскільки в дійсності 18 грудня 2014 року був укладений договір позики, а 24 лютого 2015 року було укладено додаткову угоду до цього договору позики - між ОСОБА_2 та ОСОБА_4;

стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 4 858 219,24 (чотири мільйона вісімсот п'ятдесят вісім тисяч двісті дев'ятнадцять гривень та 24 коп.) гривень;

стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - усі судові витрати, включаючи сплачений Позивачем судовий збір в розмірі 8810,00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 06 липня 2018 року між ОСОБА_1 (надалі - Позивач) та ОСОБА_3 (надалі - Первісний кредитор), за згодою чоловіка Первісного кредитора (ОСОБА_5), було укладено договір про відступлення права вимоги №07/18-1 (надалі - договір №07/18-1) та договір про відступлення права вимоги №07/18-2 (надалі - договір №07/18-2), відповідно до пунктів 1.1. яких Первісний кредитор відступив, а Позивач прийняв на себе право вимоги, що належать Первісному кредиторові, і став кредитором відповідно за Договором від 10 лютого 2014 року та Договором від 18 грудня 2014 року, які були підписані Первісним кредитором, з однієї сторони, та ОСОБА_2 (надалі - Відповідач), з іншої сторони, про що було повідомлено відповідача. За договором №07/18-1 (п.1.2.) Позивач одержав право (замість Первісного кредитора) вимагати від Відповідача належного виконання зобов'язань за Договором від 10 лютого 2014 року, включаючи отримання суми у 50.000,00 (п'ятдесят тисяч доларів США 00 центів) доларів США, а також отримання суми відсотків за договором від 10 лютого 2014 року. За договором №07/18-2 (п.1.2.) Позивач одержав право (замість Первісного кредитора) вимагати від Відповідача належного виконання зобов'язань за Договором від 18 грудня 2014 року, включаючи отримання суми у 27.000,00 (двадцять сім тисяч доларів США 00 центів) доларів США, а також отримання суми відсотків за договором від 18 грудня 2014 року. Позивач зазначає, що Договір від 10 лютого 2014 року та Договір від 18 грудня 2014 року не є інвестиційними договорами, а в дійсності між Первісним кредитором та Відповідачем мають місце (настали) відносини позики. Позивач виконав свої зобов'язання за Договором від 10 лютого 2014 року та за Договором від 18 грудня 2014 року та передав кошти Відповідачу, в той час, як Відповідач - не виконав свої зобов'язання за цими договорами та не повернув кошти Позивачу.

Відповідач свого відзиву на позовну заяву до суду не надав.

В своїх поясненнях на позовну заяву, третя особа зазначила, що їй нічого не відомо про укладені договори від 10 лютого 2014 року та 18 грудня 2014 року. Та нею не отримувалося ніяких коштів від ОСОБА_3

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення суду не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Третя особа в судове засідання не з'явилася, у своїх поясненнях просила проводити розгляд справи без її участі.

Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача, розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті встановив.

06.07.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, та за згодою її чоловіка ОСОБА_5, було укладено договір про відступлення права вимоги №07/18-1 та договір про відступлення права вимоги №07/18-2, відповідно до пунктів 1.1. яких Первісний кредитор відступив, а Новий кредитор прийняв на себе право вимоги, що належать Первісному кредиторові, і став кредитором відповідно за Договором від 10 лютого 2014 року та Договором від 18 грудня 2014 року, які були підписані Первісним кредитором та ОСОБА_2 як представника Компанії «ANOTERMIO COMMERCIAL LTD».

Листами від 06.07.2018 р., ОСОБА_3 повідомила ОСОБА_2 про відступлення право вимоги за Договорами від 10.02.2014 р. та 18.12.2014 р.

Відповідно до умов договору від 10.02.2014 року та додаткової угоди до нього від 24.02.2015 р., ОСОБА_3 прийняла участь в якості інвестора на боці Компанії «ANOTERMIO COMMERCIAL LTD» в інтересах якої діяв ОСОБА_2, в програмі реалізації металів. Розмір інвестиції ОСОБА_3 складав 50 000,00 доларів США. Дохідність по результатам діяльності із розрахунку не менше 25% річних. Кінцевим терміном повернення інвестицій та відсотків є 10.08.2015 р.

Відповідно до умов договору від 18.12.2014 року та додаткової угоди до нього від 24.02.2015 р., ОСОБА_3 прийняла участь в якості інвестора на боці Компанії «ANOTERMIO COMMERCIAL LTD» в інтересах якої діяв ОСОБА_2, в програмі реалізації металів. Розмір інвестиції ОСОБА_3 складав 27 000,00 доларів США. Дохідність по результатам діяльності із розрахунку не менше 25% річних. Кінцевим терміном повернення інвестицій та відсотків є 10.08.2015 р.

Згідно Акту звірки по договорами від 23.10.2015 р., сторони договору б/н від 10.02.2014 р. та договору б/н від 18.12.2014 р. Компанія ANOTERMIO COMMERCIAL LTD. в особі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджують, що борг Компанії перед інвестором станом на 01.11.2015 року складає: по договору б/н від 10.02.2014 р. - 75 000 доларів США; по договору б/н від 18.12.2014 р. - 33 750,00 доларів США, загальна сума боргу 108 750,00 доларів США.

Згідно із ст. 626 ЦК України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковими для виконання сторонами.

В приписах ч. 1 ст. 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до частини другої цієї статті істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Позивач стверджує, що Договір від 10 лютого 2014 року та Договір від 18 грудня 2014 року з укладеними додатковими угодами до них від 24.02.2015 р., не є інвестиційними договорами, а в дійсності між Первісним кредитором та Відповідачем мали місце відносини з надання позики.

В обґрунтування таких позовних вимог ОСОБА_1 послався на статтю 235 ЦК України.

Відповідно до ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Як роз'яснено у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», за удаваним правочином (ст. 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Удаваний правочин завжди нікчемний і сам по собі жодних юридичних наслідків не породжує. Сторони, здійснюючи удаваний правочин, приховують іншу юридичну дію, іншу мету, яку вони мали насправді на увазі, тобто фактично сторони прагнуть до вчинення іншого правочину. Дефектність прикриваючого правочину очевидна. Тобто удаваний правочин вчиняється для прикриття іншого правочину, внаслідок чого наявні два правочини - той, що прикривається, тобто прихований, і удаваний - такий, що прикриває перший правочин.

Отже, для визнання правочину удаваним слід встановити, що обидві сторони договору усвідомлювали, що вони укладають саме удавану угоду та, що їх дії направлені на досягнення інших правових наслідків та приховують іншу волю учасників.

Позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: 1) факт укладання правочину, що за його думкою є удаваним; 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж приховати інший правочин; 3) настання між сторонами інших прав та обов'язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином.

Для визнання правочину удаваним слід встановити, що обидві сторони договору діяли свідомо для досягнення якоїсь особистої користі, їх дії направлені на досягнення інших правових наслідків і приховують іншу волю учасників угоди. Наміру однієї сторони на укладення удаваної угоди недостатньо.

Однак позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що правочини (інвестиційні договори від 10.02.2014 р., 18.12.2014 р.) вчинено з метою приховання інших правочинів (договорів позики), і що воля сторін при укладенні даних договорів, була спрямована на настання інших правових наслідків, ніж ті, що визначені умовами цього правочину, та між сторонами виникли інші права та обов'язки, однак не ті, що випливають зі змісту правочинів.

Крім того, слід зазначити, що позивач не є стороною договорів від 10.02.2014 р. та 18.12.2014 р., які були укладені між Компанією ANOTERMIO COMMERCIAL LTD. в особі ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження визнання правочинів удаваними, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Компанія ANOTERMIO COMMERCIAL LTD. про визнання правочинів удаваними та стягнення коштів задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 626-628, 638 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 137, 141, 258, 263-265, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Компанія ANOTERMIO COMMERCIAL LTD. про визнання правочинів удаваними та стягнення коштів - відмовити у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: