Справа № 464/9024/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Рудаков І.П.
Провадження № 22-ц/783/1504/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Брикайло М.В.,

з участю: позивача, її представника ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представників третьої особи ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 27 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_6 до приватного акціонерного товариства «Львівобленерго», третіх осіб: Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Інспекції Держенергонагляду у Західному регіоні, Управління захисту прав споживачів Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області про порушення прав споживача та відшкодування заподіяної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, уточненим в процесі розгляду справи (а.с. 1-5, 91-94, 104-107 , 192- 199 т. 1, а.с. 11-15, 19-20 т.2), в якому остаточно просила: визнати бездіяльність ПрАТ «Львівобленерго» по неврахуванню та невнесенню в квитанції на оплату послуг з електропостачання інформації про субсидійні кошти незаконною та такою, що порушує її права як споживача; визнати дії ПрАТ «Львівобленерго» по відключенню 26.07.2016 року її як споживача послуг з електропостачання від електричної мережі за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Старе Село, вул. 1-го Травня, 123 незаконними; визнати незаконним розмір заборгованості, що став підставою для відключення від електропостачання та зобовязати ПрАТ «Львівобленерго» зняти з обліку таку заборгованість; стягнути з ПрАТ «Львівобленерго» 59800 грн. матеріальної шкоди та 2700000 грн. моральної шкоди.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 26.07.2016 року її будинок було незаконно відключено від мережі електропостачання у звязку з існуючою заборгованістю по оплаті за послуги з постачання електричної енергії, яку вона не визнає, оскільки нарахування за вказаний вид послуг було здійснено відповідачем без урахування субсидій та за відсутності договору між нею та відповідачем на постачання електричної енергії. Зазначає, що відповідач порушив її права як споживача на отримання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про предмет послуг та про її виробника (виконавця), щодо якості електричної енергії, тарифів (цін), порядку оплати, умов та режимів її споживання, як шляхом не укладення з нею договору, так і шляхом не відображення в квитанціях про оплату послуг субсидійних коштів.

Заподіяння матеріальної шкоди позивач обґрунтовує тим, що внаслідок відключення будинку від мережі електропостачання всі заморожені нею фрукти та ягоди були зіпсовані, а через погіршення внаслідок неправомірних дій відповідача стану її здоровя не вдалось зібрати решту частини врожаю з плодових дерев та кущів, тому вона залишилась без засобів на існування.

Заподіяння моральної шкоди позивач обґрунтовує тим, що після смерті її чоловіка, яка була спричинена несвоєчасним усуненням ПАТ «Львівобленерго» загрози життю та здоровю перенесення опори лінії електропередач, вона залишилась без годувальника, оскільки її покійний чоловік займався підприємницькою діяльністю, крім того, внаслідок незаконного відключення будинку від мережі електропостачання вона була позбавлена можливості отримати життєво-необхідні послуги, а намагання врегулювати з відповідачем питання заборгованості негативно відображались на стані її здоровя.

В уточненій заяві від 12.09.2017 року (а.с.11-15 т.2) позивач додатково обґрунтовує моральну шкоду тим, що в результаті не укладення з нею письмового договору про користування електричною енергією впродовж 16 років, тобто 5840 днів, було порушено її невідємне право на якісне та безпечне обслуговування електричних мереж та засобів (вузлів) обліку, що призвело до непоправних наслідків, а саме смерті її чоловіка та значного і непоправного погіршення її здоровя.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 27.03.2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_6, просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що вона звернулася до суду за захистом своїх прав як споживач у відповідності до положень Закону України «Про захист прав споживачів». Зазначає, що порушення прав полягало в тому, що ПрАТ «Львівобленерго» у період з 2001 року по 2017 рік не вжив усіх необхідних заходів для укладення з нею договору про користування електричною енергією, в тому числі й шляхом звернення до суду з відповідним позовом, та не надав повної інформації про якість електричної енергії, безпечність отримуваних послуг, тарифи та порядок оплати. Крім цього, звертає увагу, що судом не враховано тієї обставини, що відповідач у платіжних документах не вказував розміру субсидій, наданих позивачу, що є порушенням п.22 Правил користування електричною енергією для населення та вимог Закону України «Про особливості доступу до інформації у сферах постачання електричної енергії, природного газу теплопостачання, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення» і за що постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на відповідача накладено штраф.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони позивача в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони відповідача та пояснення представників третьої особи, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 є власником житлового будинку №123 по вул. 1-го Травня в с. Старе Село Пустомитівського району Львівської області та споживачем послуг з постачання електричної енергії, які надає ПрАТ «Львівобленерго» за цією адресою.

Договір про користування електричною енергією між сторонами не укладався, проте, в компютерній базі даних Пустомитівського РЕМ існуючий особовий рахунок №084 СТАРЕ СЕЛО/238 попереднього власника переоформлено на імя позивача після придбання 23.01.2001 року будинку за вказаною адресою.

По цьому рахунку позивача зазначено номер та тип приладу обліку, його показники, виставлені нарахування, проведені платежі, в тому числі надані субсидії та інша інформація.

Позивач від даного виду послуг відповідача не відмовлялась та оплачувала їх до виникнення оспорюваної заборгованості, а тому фактично між сторонами існують договірні правовідносини.

Крім того, відповідно до п.3 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357 (далі ПКЕЕН), саме на побутового споживача покладається обовязок звернутись до енергопостачальника з письмовою заявою та необхідними документами для укладення договору про користування електричною енергією.

Отже, доводи сторони позивача в цій частині є безпідставними, оскільки позивач, як новий власник будинку, із заявою до відповідача про укладення договору на користування електричною енергією не зверталась, споживала надані відповідачем послуги та оплачувала їх як побутовий абонент за відкритим на обєкт побутового споживача рахунком, а відтак, визнала факт існування договірних відносин між нею та відповідачем без їх письмового оформлення, тому у відповідача не було необхідності звертатись до суду з відповідним позовом у звязку з відсутністю спору.

В подальшому, після виникнення між сторонами спірних правовідносин щодо відключення будинку позивача від мережі електропостачання, позивач підтвердила своє небажання укладати з відповідачем договір про користування електричною енергією, оскільки від оформлених у встановленому законом порядку пропозицій відповідача укласти такий договір вона відмовлялась, а тому правовідносини між сторонами щодо постачання електричної енергії регулюються законом, зокрема, наведеними вище ПКЕЕН.

Пунктом 42 ПКЕЕН передбачено, що споживач електричної енергії зобовязаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Відповідно до п. 35 ПКЕЕН, енергопостачальник має право відключити споживача у разі порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному пунктом 27 цих Правил.

Відповідно до п.27 ПКЕЕН (в чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції), у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережі. Забороняється відключення споживачів перед вихідними та святковими днями.

Встановлено, що остання оплата за спожиті послуги перед відключенням була здійснена позивачем 24.02.2016 року і станом на 01.05.2016 року за позивачем облікувалась заборгованість в розмірі 569 грн. 07 коп., яка не була сплачена у червні 2016 року, а тому 23.06.2016 року позивачу вручено попередження про відключення від електричної мережі за порушення термінів оплати за спожиту електричну енергію.

Оскільки заборгованість позивачем у встановлені строки сплачена не була, відповідач правомірно відключив 26.07.2016 року будинок позивача від мережі електропостачання.

Факт дотримання відповідачем порядку відключення побутового споживача від мережі електропостачання підтверджено також висновком Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, який викладений в акті від 28.04.2017 року №59 (а.с.248-252 т.1).

09.09.2016 року позивач подала заяву про реструктуризацію заборгованості за спожиту електроенергію та відновлення електропостачання (а.с.70-71 т.1) і 20.09.2016 року їй було відновлено постачання електричної енергії до будинку без плати за повторне підключення (а.с.65 т.1).

Відповідно до пункту 31-1 ПКЕЕН, у разі отримання житлової субсидії на оплату електричної енергії споживач повідомляє енергопостачальника про своє право на зменшення розміру плати за спожиту електричну енергію відповідно до порядку призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива.

Відповідно до п. 15 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №848 від 21.10.1995 року, громадяни, яким призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, зобовязані щомісячно сплачувати вартість фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії.

Враховуючи те, що на момент оформлення квитанцій про оплату за вказаний вид послуг, на які позивач посилається в обґрунтування своїх вимог, відповідач не мав відомостей про оформлення позивачу субсидій, тому розмір наданих житлових субсидій в квитанціях не зазначено, проте, кошти призначеної субсидії були враховані відповідачем шляхом зменшення наявної у позивача заборгованості, що також підтверджено зазначеним вище актом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що права позивача такими діями (бездіяльністю) відповідача порушені не були і підстав для задоволення позову в цій частині теж не було.

Відповідно до п.21 ПКЕЕН, знімання показів засобів обліку провадиться енергопостачальником та/або побутовим споживачем щомісячно. Якщо знімання показів проводиться побутовим споживачем, енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показів обліку побутовим споживачем.

Згідно з отриманими від ПрАТ «Львівобленерго» копіями помісячних завдань на обхід, позивач надавала відповідачу інформацію про покази засобу обліку, інколи, без надання доступу до нього, тому у випадку відсутності доступу до засобу обліку виписувались рахунки на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії за попередній період, про що робилась відповідна позначка «по середньому».

При цьому, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, у своєму акті вказала на дотримання відповідачем вимог п.21 ПКЕЕН про щомісячне проведення зняття показів приладів обліку даного споживача.

Відповідно до пункту 29 ПКЕЕН, у разі виявлення в платіжному документі помилкових показань приладу обліку споживач зобовязаний повідомити про це енергопостачальника. Представник енергопостачальника повинен протягом 5 днів від дня подання заяви перевірити рахунок, а в разі потреби протягом 20 днів перевірити прилад обліку та повідомити споживача про результати перевірки.

Однак, позивачем у спірний період такі дії не вчинялись.

Таким чином, підсумовуючи викладене, підстав для висновку про порушення права позивача як споживача на отримання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації щодо вказаного виду послуг, в колегії суддів немає.

Достатньо обґрунтованими й такими, що відповідають нормам матеріального права, колегія суддів вважає й висновки суду першої інстанції про безпідставність заявлених позивачем вимог про відшкодування їй матеріальної та моральної шкоди.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, давши належну правову оцінку доказам, які були досліджені у судовому засіданні, не допустив порушення норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 27 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 03 серпня 2018 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

ОСОБА_7