Провадження № 2/263/2268/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2018 року м. Маріуполь Донецької області

Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Скрипниченко Т.І., за участю секретаря судового засідання Диміч Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно спадкодавця в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно спадкодавця в порядку спадкування, а саме просить визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого 18.02.2006 року на спадкове майно, а саме на житловий будинок (літера А-1), житловою площею 47,9 кв.м., веранду (літера а-1), погріб під частиною будівлі (літера а/п), прибудову (літера а1-1), ганок (латера2а), загально площею 80.3 кв.м., огорожу (літера №1,2), вимощення (літера І), розташованих по вул. Волзькій, 4 в Центральному районі м.Маріуполя Донецької області. Позовні вимоги обґрунтовує наступним.

Згідно з документальними відомостями з МКП «ОСОБА_2 БТІ», наявними в матеріалах справи станом на 31.01.2018 року на підставі договору міни, посвідченого нотаріусом та зареєстрованого в МКП «ОСОБА_2 БТІ» за №29716 від 06.12.1996 року домоволодіння №4, розташоване по вул. Волзькій у Центральному районі м.Маріуполя Донецької області на праві приватної власності належить діду позивача ОСОБА_5. Щодо технічної документації, складеної на 31.01.2015 року спірне домоволодіння складається з житлового будинку (літера А-1) з верандою (літера а-1) погребом (літера а/п), прибудовою (літера а1-1), ганком (літера а2),житловою площею 47,9 кв.м., загальною площею 80,3 кв.м. і огорожі (літера №1,2). ОСОБА_6 того, на земельній ділянці самовільно збудована баня (літера Д-1), яка не входить до предмету спорту за обставинами зазначеним нижче і щодо неї вимоги не заявлені.

18.02.2006 року дід позивача ОСОБА_5 помер (актовий запис №471). Після його смерті відкрилася спадщини на нерухоме майно, а саме домоволодіння №4 по вул. Волзькій у м.Маріуполі, що належить йому на підставі договору міни, який як зясувалося пізніше був загублений при житті власника і є тільки реєстраційне свідоцтво, яке підтверджує реєстрацію договору міни. Не введена в експлуатацію баня через відсутність у неї правового статусу, ще не оформленого за життя спадкодавця, до складу спадщини не увійшла. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ним спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК України.

ОСОБА_6 ОСОБА_1, онука померлого, який на момент смерті проживав зі спадкодавцем і вважається, що прийняв спадщину відповідно до вимог ст.ст. 1258, 1265, 1268 ЦК України, спадкоємцями першої черги є син померлого ОСОБА_3 і донька померлого ОСОБА_7, які в установлений законом термін заяву про прийняття спадщини не подали, вважаються такими, що не прийняли спадщину і на неї не претендують. Позивач є спадкоємцем за законом пятої черги на спадкове майно свого діда, до складу якого входить домоволодіння.

В лютому 2018 року позивач через свого представника за довіреністю з метою оформлення спадщини після смерті спадкоємця, згідно зі ст. 1269 ЦК України звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_8 за місцем відкриття спадкової справи для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, за результатами якого, 19.02.2018 за №139/02-31 нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 з посиланням на п.4.15, п.4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року№296/5 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» у звязку з тим, що ОСОБА_1 через свого представника не надав нотаріусу правовстановлюючі документи на домоволодіння №4 по вул. Волзькій в м.Маріуполі, а саме договір міни, який раніше був загублений спадкодавцем за життя.

Позивач посилається на те, що зараз не може оформити свої спадкові права в установленому законом порядку на нерухоме майно, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючих документів на них. Відповідно до відповіді з Першої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори від 16.03.2018 року за №956/801-16 справи нотаріальних документів за період з 1943 року по 2001 рік відповідної контори було передано на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву у м.Донецьк, що робить неможливим отримання дублікат та проведення його повторної реєстрації. Тому звернувся до суду.

Представники позивача ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у судове засідання не прибули, надавши заяви про розгляд справи без їх участі на задоволенні позовних вимог наполягають.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради у судове засідання не прибула, надала суду заяву, де зазначила, що проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, з позовними вимогами згоден, вважає їх законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, з позовними вимогами згодна, вважає їх законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд, дослідивши письмові докази, інвентаризаційну справу №4893 ОСОБА_2 бюро технічної інвентаризації, з'ясувавши характер спірних правовідносин приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, помер 18.02.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_2 міського управління юстиції Донецької області 20.02.2006.

19.01.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_2 міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_8 через свого представника ОСОБА_11, з заявою про прийняття спадщини після смерті його діда ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2 Де зазначено, що після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, що розташований за адресою:Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Волзька, буд.4, спадкоємцем є його онук ОСОБА_1, спадщину прийняв, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявляв про відмову від неї.

Також ОСОБА_3 нотаріусу подано заяву, де останній зазначив, що йому відомо, що він є спадкоємцем після смерті батька, проте спадщину у встановленому законом порядку він не прийняв за продовженням цього строку до суду звертатися не буде, і претензій того, щоб свідоцтво про право на спадщину було видане на імя онука спадкодавця ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_3, не має.

Відповідно наданої відповіді відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг ОСОБА_2 міської ради, станом на 18.02.2006 рік за адресою: м.Маріуполь, вул. Волзька, буд.4 зареєстровані: ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_5

Таким чином, ОСОБА_1, як онук спадкодавця ОСОБА_12 прийняв спадщину шляхом подачі заяви відповідного змісту, а спадкоємець за законом, син спадкодавця ОСОБА_3 спадщину не прийняв, про що зазначив у поданій заяві нотаріусу відповідного змісту. Спадкоємець ОСОБА_4 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталася.

Відповідно постанови приватного нотаріуса ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_8 від 19.02.2018 року №139/02-31, відмовлено ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, вул. Волзька, будинок, 4 після ОСОБА_5, який помер 18.02.2006 року, оскільки заявником нотаріусу не були подані оригінали документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, що розташований за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, вул. Волзька, буд. 4 після ОСОБА_5, який помер 18.02.2006 року.

У матеріалах спадкової справи міститься відповідь надана ОСОБА_2 бюро технічної інвентаризації від 25.01.2018 зам. №241, де зазначено, що житловий будинок розташований за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, вул. Волзька, буд.4 належить ОСОБА_12 на підставі договору міни від 06.12.1996 року за р.№7-4084, зареєстрованого МКП «ОСОБА_2 БТІ» 06.12.1996р. №29716 (надана інформація дійсна станом на 31.12.2012 року). Згідно технічної інвентаризації проведеній 31.01.2018 р. встановлено, що на земельній ділянці розташовані: житловий будинок літ.А-1 житл.пл. 47,9 м.2, веранда літ.а-1, погріб під частиною будівлі літ. а/п, прибудова літ.а1-1, ганок літ а2, усього заг.пл. 80,3 м2, огорожі №1, №2, вимощення ОСОБА_6 того на земельній ділянці самостійно збудована баня лі. Д-1.

Згідно відповіді наданої Першою маріупольською державною нотаріальною конторою від 16.03.2018 №956/01-16, справи нотаріальних документів за період з 1943 по 2001 рік включно відповідної нотконтори було передано на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'являти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1216, ст.1218, ст.1223, ст.1268 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.ст.321, 328 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив і батьки. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1265 у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно.

На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів.

Згідно зі ст. 182 ЦК України та ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від30.05.2008№7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5, спадкоємці першої черги спадщину не прийняли, домоволодіння за адресою: м.Маріуполь, вул. Волзька, 4, відповідно матеріалам інвентаризаційної справи №4893 ОСОБА_2 бюро технічної інвентаризації, зареєстроване за ОСОБА_5 на підставі договору міни від 06.12.1996 р. за №7-4084 посвідченого державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_15, надати цей оригінал договору міни нотаріусу для отримання свідоцтва на спадщину не вбачається можливим, оскільки останній втрачено, доступ до Донецького обласного державного нотаріального архіву у м.Донецьку відсутній, у звязку з тим, що на території м.Донецька органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, то за таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.1216-1219, 1265 ЦК України, ст. ст.12,81,263,264,273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, третя особа ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно спадкодавця в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого 18.02.2006 року на спадкове майно, а саме на житловий будинок (літера А-1), житловою площею 47,9 кв.м., веранду (літера а-1), погріб під частиною будівлі (літера а/п), прибудову (літера а1-1), ганок (латера2а), загально площею 80.3 кв.м., огорожу (літера №1,2), вимощення (літера І), розташованих по вул. Волзькій, 4 в Центральному районі м.Маріуполя Донецької області.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Т.І. Скрипниченко